Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк»), в особі адвоката Павленка С. В., звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № CL-324471 від 16 липня 2021 в сумі 162888,14 грн, сплачений судовий збір у сумі 2684 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16288,81 грн, з підстав невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16 липня 2021 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №СL-324471, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 147500,00 грн. Відповідно до п. 2 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) на умовах: сума кредиту 147500,00 гривень, строк кредитування - 60 місяців до 15 липня 2026, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 35% річних, цільове призначення - поточні потреби. Позивач виконав умови договору належним чином та надав відповідачу кредит на суму 147500,00 грн. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору № CL-324471 від 16 липня 2021 щодо своєчасного погашення кредиту спричинило виникнення заборгованості по сплаті за кредитом, яка станом на 01 грудня 2023 становить 162888,14 гривень та складається з: 129211,96 гривень неповернутої суми кредиту, 33676,18 гривень - прострочених відсотків за користування кредитом. Наявність у відповідача заборгованості по сплаті за користування кредитом зумовило звернення АТ «Кредобанк» до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 02 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання. Представник позивача адвокат Павленко С. В. в судове засідання не з`явився, 01 лютого 2024 року на електронну адресу суду надіслав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутності та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Як визначено ч. 1 \~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилася в судове засідання, відзиву на позов не подала та ураховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд доходить висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Як встановлено із матеріалів справи 16 липня 2021 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №СL-324471, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 147500,00 грн. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до умов договору, а саме пунктом 1 кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах повторності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплати проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Кредитним договором. Згідно з пунктами 2.1, 2.3 кредитного договору банк видає Позичальнику кредит у сумі 147500,00 грн. на строк до 15 липня 2026 року. Відповідно до пункту 4.1 Кредитного договору за користування Кредитом Позивальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 35 % річних. АТ «Кредобанк» зобов`язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти, шляхом перерахування на її рахунок, що стверджується меморіальним ордером №40088587 від 16 липня 2021 року. Відповідно до частини першої статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 6.1 кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені цим Договором та/або додатками до нього. Згідно з частиною першою статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки, яка діяла в період прострочення нарахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. Згідно з пунктом 7.2 кредитного договору у випадку невиконання обов`язку, передбаченого пунктом 10.2 кредитного договору, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі (п`ять відсотків) від суми кредиту, що становить 7375,00 грн. Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що за невиконання зобов`язань за кредитним договором Позичальник несе повну відповідальність перед Банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством України. Тобто, сторони узгодили умови дострокового повернення кредиту, а також відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050\~Цивільного кодексу\~України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за статтею 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Відповідно до статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З дослідженого розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 01 грудня 2023 року за відповідачем утворилася заборгованість в загальному розмірі 162888,14 грн., що складається з: 129211,96 грн\~тіло кредиту, 33676,18\~відсотки. Відповідач користувалася кредитними коштами і вносила платежі на погашення заборгованості. 03 листопада 2023 року банком направлено [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Вказана вимога залишена без реагування. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов АТ «Кредобанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підляє стягненню судовий збір у сумі 2684 гривень. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 16288,81 грн. Згідно з частиною другою\~статті 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), ордер, розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280сц180). До вказаної зави представником позивача додано лише копії договору про надання правової допомоги, укладена між АТ «Кредобанк» та Адвокотським об`єднанням «Бізнес і право» від 11 лютого 2019 року, довіреності, видані АТ «Кредобанк» про уповноваження адвоката Павленка С. В. представляти інтереси банку в усіх органах державної влади та місцеворго самоврядування та судах. Документів, що підтверджують розрахунок вартості наданої правової допомоги та понесених позивачем витрат на таку допомогу, до матеріалів позовної заяви не додано. Аналіз поданих представником позивача документів свідчить про те, що наданими матеріалами не доведено розмір витрат, понесених позивачем на надання правової допомоги вказаним адвокатом. За таких обставин підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу відсутні.

Outcome: approved