Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

[PERSON] 09.10.2023р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що з 18.06.2008р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у останніх народився син - [PERSON] , [INFO] [PERSON] вказує, що син проживає разом з нею. Також зазначила, що [PERSON] , [INFO] , виховується та перебуває на повному утриманні позивача. З огляду на зазначене та оскільки [PERSON] протягом тривалого часу не приймає участі в утриманні сина, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою, позивач просила вимоги заяви задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 26.10.2023р. відкрито провадження у справі, яку призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. З відповіді на запит Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 11.01.2024р. № 3/224/59 вбачається, що [PERSON] на військову службу під час мобілізації не призивався. Позивач в судове засідання не з`явилась, від неї 20.02.2024р. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з`явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року за справою № 911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с. 9). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 6). Відповідно до ст.51 Конституції України, Конвенції про права дитини, що набула чинності для України 27.09.1991р., ст.ст.5,154,257 СК України держава України гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приписами ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивач стверджує, що [PERSON] офіційно працевлаштований, на утриманні інших осіб не має, проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . Враховуючи, що останній матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає, [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] . Крім того, судом враховано, що на час ухвалення рішення доказів на підтвердження факту перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції у матеріалах справи відсутні. Від відповідача на адресу суду відзиву не надходило. З урахуванням наведеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.10.2023р. і до досягнення повноліття дитини. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved