Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з позовним вимогами до [PERSON] , про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 29.12.2021 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №15736/112/2021, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу/позичальнику кредитні кошти у розмірі: 25\~000 гривень зі сплатою відсотків, терміном до 28.12.2022 року. представник зазначає, що позивач належним чином виконав умови договору, надав відповідачу в користування кредитні кошти, відповідач в односторонньому порядку порушив умови договору, грошові кошти у визначений строк не повернув. На підставі викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі: 28\~336, 11 гривень та судові витрати понесені з розглядом справи. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.03.2023 року позовну заяву Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості передано за підсудністю до Великоолександрівського районного суду Херсонської області, згідно Розпорядження Верховного суду від 10.10.2023 року. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 24.05.2023 року цивільну справу направлено за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси, згідно розпорядження Верховного Суду від 26.09.2022 року № 52 «Про зміну територіальної підсудності судових справ суддів Херсонської області». Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07.08.2023 року цивільну справу направлено до Нововоронцовського районного суду Херсонської області, відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя № 566/0/15-23 від 30.05.2023 року «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області». Ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 03.10.2023 року зазначену цивільну справу повернуто до Суворовського районного суду м. Одеси, як помилково надіслану. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду та роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Представник позивача до суду не з`явився, при цьому, п. 3 позовної заяви містить в собі прохання щодо можливості розгляду справи за відсутності сторони позивача та можливості розгляду справи в заочному порядку (а.с.2). Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання також\~не з`явився,\~про дату,\~час і\~місце проведення\~якого неодноразово\~повідомлявся у\~встановленому законом\~порядку,\~а саме,\~шляхом розміщення\~оголошення на\~офіційному сайті\~суду (а.с.61.65)\~відповідач про причини не явки суду не повідомив, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» - суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2024 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та позивачем Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» 29.12.2021 року було укладено кредитний № 15736/112/2021, відповідно до якого Банк надав позичальнику у власність кредитні кошти у розмірі: 25\~000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі: 37, 8% терміном кредитування до 28.12.2022 року (а.с.4-6). Також, між сторонами було підписано Додаток № 1 до Кредитного договору № 15736/112/2021 від 29.12.2021 року, згідно якого визнані умови: дата кредиту: 29.12.2021 року, сума кредиту: 25\~000 грн. валюта: гривня, термін кредитування: 12 місяців, номінальна відсоткова ставка 37,8 %. Вид погашення заборгованості: кожного 1-го числа кожен місяць. Погашення %: кожного 1-го числа кожен місяць (а.с.7). Крім іншого. між сторонами було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.9-10). На підтвердження отримання відповідачем коштів, представник позивача надав меморіальний ордер № 1084845 від 29.12.2021 року, згідно якого відповідач отримав грошові кошти в сумі: 25\~000 гривень (а.с.11). Використання відповідачем грошових коштів отримав кредит підтверджується випискою по руху коштів по рахунку (а.с.19-23). Судом також встановлено, що позивач звертався до відповідача з листом-вимогою про дострокове виконання зобов`язання, від 19.09.2022 року, згідно матеріалів справи вимога відповідача була проігнорована (а.с.12). Заборгованість відповідача перед позивачем підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, згідно якого станом на 21.02.2023 року заборгованість становить: 28\~336, 11 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 23\~276, 64 грн., заборгованості за відсотками 5\~060, 47 грн. (а.с.3). Отже, судом встановлено, що позичальник активно користувався кредитним коштами, станом на 21.02.2023 року за відповідачем рахується заборгованість, доказів щодо сплати заборгованості суду не надано. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). У цьому контексті суд зазначає, що згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином матеріалами справи встановлено, що Банком були виконанні взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, відповідач допустив порушення умов договору. Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 54\~ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка й повинна досліджуватися судом при розгляді справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги Акціонерного\~товариства Акціонерно-комерційний\~банк «Львів» підлягають задоволенню, оскільки позичальником, кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі: 2\~684, 00 гривень.

Outcome: approved