Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Адвокат Менчинська В.В., яка діє від імені та в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області, третя особа: Паланська сільська рада, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що постановою Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023 рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.04.2023 про скасування та визнання незаконними наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди скасовано та в цій частині прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, скасовано наказ начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області від 24.09.2021 №73-К «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення [PERSON] »; визнано незаконним та скасовано наказ начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області №74-К від 27.09.2021 «Про звільнення директора Городецької гімназії» [PERSON] ; поновлено [PERSON] на посаді директора Городецької гімназії Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області з 29.09.2021; стягнуто з відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області на користь [PERSON] заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 370948 грн. 05 коп.; стягнуто з відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20000 грн.; стягнуто з відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 5916 грн. 66 коп., а в решті рішення суду залишено без змін. Вказана постанова набрала законної сили 29.08.2023, а виконана була лише 14.11.2023, шляхом видання наказу №39-к «Про скасування наказів про звільнення та поновлення на посаді [PERSON] ». З метою незаконного ухилення від негайного виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023, відповідачем було неодноразово подано зави про роз`яснення рішення суду, у задоволення яких судом було відмовлено. Позивач зазначає, що постанова Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023 повинна виконуватися, починаючи з 30.08.2023, проте відповідач навмисно затягував з її виконанням, не дивлячись на те, що судове рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. У зв`язку із зазначеним, позивач вважає, що в неї виникло право ставити питання про стягнення на її користь з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 30.08.2023 по 13.11.2023. Зважаючи на те, що у постанові Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023 при розрахунку розміру середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, взято до уваги довідку №05032/46 від 28.09.2021 про доходи [PERSON] , згідно якої середньоденна заробітна плата за липень серпень 2021 становила 749,39 грн., тому позивач просить стягнути за 54 робочі дні - 40467,06 грн. Крім того, позивач вважає, що такими неправомірними діями відповідача, які призвели до приниження її честі, гідності та ділової репутації, руйнування позитивного іміджу, переживання душевних страждань, погіршення стану здоров`я та появу гіпертонічних кризів, їй було спричинено і моральну шкоду, яку вона оцінює у 10000 грн. та просить стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою судді від 11.12.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~За вх. № 30769 від 26.12.2023 від представника відповідача - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що постанова Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023 відповідачу у певних його формулюваннях була незрозумілою та такою, що не дозволяла її виконати, а саме стосовно того, яким чином Черкаським апеляційним судом було вирахувано середньоденну заробітну плату позивача за липень-серпень 2021 року, яка за висновком Черкаського апеляційного суду становить 749,39 грн., та як наслідок розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача за період з 29 вересня 2021 року по 29 серпня 2023 року становить 370948,05 грн., оскільки суд у своїй постанові посилався на довідку, у якій не зазначений середньоденний заробіток [PERSON] , а лише загальна сума доходу позивача за період з березня 2021 року по серпень 2021 року, що становить 102828,23 грн. та помісячний розрахунок вказаної суми. Також, у постанові зазначені суперечливі відомості щодо відсутності позивача на роботі у зв`язку з її відрядженням на курси підвищення кваліфікації, що також потребувало роз`яснення. Тому, відповідач вимушений був неодноразово звертатися з відповідними заявами про роз`яснення рішення суду і їх розгляд Черкаським апеляційним судом зайняв тривалий період часу, у зв`язку з чим рішення було не безпідставно виконано лише 14.11.2023, адже виконання рішення без відповідних роз`яснень могло призвести до порушення прав відповідача та безпідставної витрати коштів місцевого бюджету. Крім того, позивач не зверталася до відповідача з відповідною заявою та не надавала реквізитів банківських рахунків, на які відповідач міг би сплатити борг. Всі ці підстави вказують на те, що вище вказане рішення суду не було виконано вчасно не з вини відповідача. З приводу позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. відповідач зазначає, що позивачем жодним чином не доведено та не надано належних доказів, які б підтверджували приниження її честі, гідності та ділової репутації, руйнування позитивного іміджу, переживання душевних страждань, погіршення стану здоров`я та появу гіпертонічних кризів, тому така позовна вимога є безпідставною, необґрунтованою та не підтвердженою доказами, тому також не підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~За вх. № 04 від 01.01.2024 від представника позивача адвоката Менчинської В.В. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач у своєму відзиві частину аргументів надав з питань, що не є предметом спірних правовідносин, а лише стосується переоцінки мотивувальної частини постанови Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023. Проте, відповідач залишив по за увагою той факт, що законодавство передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом. Позивач вважає, що рішення суду не було вчасно виконано в результаті неправомірних дій відповідача, у зв`язку з чим позивачу була спричинена як матеріальна, так і моральна шкода, тому просить задовольнити заявлені позовні вимоги. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Як передбачено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що постановою Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023 рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.04.2023 про скасування та визнання незаконними наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди скасовано та в цій частині прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, скасовано наказ начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області від 24.09.2021 №73-К «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення [PERSON] »; визнано незаконним та скасовано наказ начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області №74-К від 27.09.2021 «Про звільнення директора Городецької гімназії» [PERSON] ; поновлено [PERSON] на посаді директора Городецької гімназії Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області з 29.09.2021; стягнуто з відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області на користь [PERSON] заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 370948 грн. 05 коп.; стягнуто з відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20000 грн.; стягнуто з відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 5916 грн. 66 коп., а в решті рішення суду залишено без змін. Вказана постанова набрала законної сили 29.08.2023. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04.10.2023 було відмовлено відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023. Вказана ухвала набрала законної сили 04.10.2023. Також, ухвалою Черкаського апеляційного суду від 31.10.2023 знову було відмовлено відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Черкаського апеляційного суду від 31.10.2023. Зі змісту вище вказаних ухвал Черкаського апеляційного суду вбачається, що резолютивна частина постанови Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023, яку просив роз`яснити заявник, не допускає кілька варіантів тлумачення та виконання, постановлений розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, є чітким та зрозумілим. В мотивувальній частині постанови зазначено всі необхідні обґрунтування апеляційного суду з приводу порушуваних у справі питань. Доводи заявника щодо незрозумілості постанови апеляційного суду є необґрунтованими. Заявник, подаючи заяву про роз`яснення постанови апеляційного суду, не вказує та не доводить в чому саме полягає її неоднозначність та незрозумілість. Відповідно до Наказу начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області від 14.11.2023 за № 39-к «Про скасування наказів про звільнення та поновлення на посаді [PERSON] » було визначено скасувати накази начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області від 24 вересня 2021 року №73-к «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення [PERSON] » та від 27 вересня 2021 року № 74-к «Про звільнення директора Городецької гімназії». Поновити [PERSON] на посаді директора Городецької гімназії Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області з 29 вересня 2021 року та забезпечити допуск до роботи. [PERSON] приступити до виконання своїх посадових обов`язків з 14.11.2023. Інспектору з кадрів відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради Смілянець Я.М. внести запис до трудової книжки [PERSON] відповідно до законодавства та сформувати особову справу. Централізованій бухгалтерії відділу освіти, культури, молоді та спорту Паланської сільської ради (Коваленко М.С.) відобразити у звітності скасування наказів про звільнення та виплатити [PERSON] : середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 370948,05 грн.; моральну шкоду у розмірі 20000 грн.; судові витрати у розмірі 5916,66 грн. Підставою зазначено постанову Черкаського апеляційного суду №705/4886/21 від 29.08.2023. У даній справі позивач ставить вимогу про стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в період з 30.08.2023 по 13.11.2023, мотивуючи тим, що фактично допущеною до роботи вона була лише 14.11.2023 після видання наказу № 39-к. За нормами ст.236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника на роботі слід вважати не видання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі є видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. У разі несвоєчасного поновлення працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання. У разі, якщо працівник не з`явиться на роботі, то роботодавець не буде нести жодної відповідальності за нез`явлення працівника на робочому місці. Приписи КЗпП не вимагають від роботодавця повідомляти поновленому працівнику про прийняття наказу. Оскільки, судове рішення виконується негайно - тож працівник вважається таким, що вже повідомлений судом. Лише після видання відповідачем 14.11.2023 наказу №39-к, яким було поновлено [PERSON] на посаді, позивач [PERSON] фактично була допущена до роботи. Оскільки, суд дійшов висновку про те, що фактично судове рішення про поновлення позивача на роботі від 29.08.2023 було виконано 14.11.2023, то на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі відповідно до ст.236 КЗпП України за період з 30.08.2023 по 13.11.2023 в розмірі 40467,06 грн. згідно розрахунку, зазначеного у постанові Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023 (749,39 грн. х 54 робочі дні). Крім того, позивач зазначає, що такими діями відповідача їй спричинено і моральну шкоду, яку вона оцінює у 10000 грн., яку просить стягнути з відповідача. Як вбачається з матеріалів справи моральна шкода, завдана позивачу полягає у її душевних стражданнях, яких вона зазнала приниженням її честі, гідності та ділової репутації, руйнуванням позитивного іміджу, погіршення стану здоров`я. За змістом\~статті 23\~ЦК України\~моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, про що було роз`яснено в п.3\~постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При оцінці обґрунтованості вимог у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди, слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. Надаючи оцінку вимогам про відшкодування моральної шкоди суд враховує, що звільненням, яке було визнано постановою Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023 незаконним, а також, зволікання виконання рішення суду про поновлення на роботі без належних для того причин, може свідчити про заподіяння позивачу моральної шкоди, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я. Разом з тим, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а змістом моральних страждань потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі по 5000 грн. Крім того, позивач просить стягнути понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Відповідно до \~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;\~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги №17/11 від 17.11.2023; ордер на надання правничої допомоги; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Менчинської В.В.; Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 25.11.2023 та Квитанцію до прибуткового касового ордера № 25/11/23 від 25.11.2023, тому вказані витрати підлягають до стягнення з відповідача. Таким чином, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача матеріальну та моральну шкоду, завдану неправомірними його діями. Судовий збір, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного

Outcome: partial