Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

18 липня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що через автоматизовану систему виконавчого провадження позивач [PERSON] дізнався, що 27 липня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. відкрито виконавче провадження № 66275908 на підставі виконавчого напису № 28415, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М. від 05.05.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості у розмірі 21300,88 гривень, а також винесено наступні постанови, а саме: 1) про стягнення основної винагороди від 27.07.2021; 2) про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 27.07.2021; 3) про арешт коштів боржника від 20.12.2021; 4) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та доходи боржника від 17.07.2023. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, оскільки наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою в зв`язку з тим, що позивач не отримував від відповідача будь-які грошові, кредитні кошти, а також не укладав кредитні та/або інші договори з відповідачем. Правова природа та підстави нарахування заборгованості позивачу не відомі. Заборгованість у сумі 21 300,88 гривень, яку нарахував нотаріус, не підтверджена жодними доказами. Крім того, відповідачем (стягувачем) не було надіслано на адресу позивача вимогу про погашення простроченої заборгованості із зазначенням суми погашення та не було повідомлено про зміну кредитора в зобов`язанні. Такими діями відповідач (стягувач) позбавив позивача можливості добровільно виконати вимогу, яку б останній міг отримати. Отже, відповідачем були порушені норми п. 6 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень (обов`язок стягувача щодо надання тридцяти днів на добровільне виконання вимоги) та норми п. 5 ч. 1 ст. 27 цього Закону (відсутність попередження про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження). При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованості або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] прохав визнати виконавчий напис, вчинений 05.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 28415, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українській фінансові операції» боргу в сумі 21300,88 грн. таким, що не підлягає виконанню. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями 18.07.2023 справа передана на розгляд судді Макарчуку С.М. Ухвалою від 20 липня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання на 23 серпня 2023 року. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою від 20.07.2023 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення цього позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 28415, вчиненого 05.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості у розмірі 21300 (дванадцять одна тисяча триста) гривні 88 копійок, виконавче провадження ВП № 66275908, до вирішення по суті позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 23 серпня 2023 року підготовче судове відкладено на 20 вересня 2023 року у зв`язку з відсутнюстю відомостей про належне повідомлення відповідача. Ухвалою від 20 вересня 2023 року підготовче судове засідання відкладено на 23 жовтня 2023 року у з`язку з неявкою відповідача. 23 жовтня 2023 року підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по іншій справі, учасники справи до суду не з`явилися, призначено підготовче засідання на 23 листопада 2023 року. Ухвалою від 23 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгялду по суті у судовому засіданні на 17 січня 2024 року. У судове засідання 17 січня 2024 року учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по іншій справі. Призначено у справі судове засідання на 15 лютого 2024 року. У судове засідання 15 лютого 2024 року учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Представником позивача адвокатом Бобрищевою І.Р. подане клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Судова повістка на ім`я відповідача вручена за довіреністю, тому відповідача слід вважати таким,що належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання. Про причини неприбуття та їх поважність відповідач не повідомляв, будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань чи з приводу позовних вимог по суті, зокрема й відзиву, не подавав. Ухвала суду про витребування доказів відповідачем не виконана. Третя особа приватний виконавець Скрипник В.Л. належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки не повідомляв, будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань чи з приводу позовних вимог по суті не подавав. Оголошення про виклик третьої особи приватного нотаріуса Остапенко Є.М. розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України, судова повістка повернута з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, а тому третя особа є належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання. Таким чином, враховуючи, що відповідач є належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не подав відзив на позов, жодного разу в судові засідання не прибув без повідомлення причин неявки та їх поважність, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення у справі відповідно до вимог ч.4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України під час заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Євгеном Михайловичем на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 28415 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості за договором № 1292932 від 25.11.2018 року, укладеним з ТОВ «Дженесіс фінанс», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором факторингу № 2-31/08-В від 31.08.2020 року є ТОВ «Українські фінансові операції». Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.05.2019 по 28.04.2021. Сума заборгованості становить 21300,88 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 3000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 1539,00 грн., заборгованості за нарахованою пенею 16361,88 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню, становить 21300,88 грн. На підставі виконавчого напису № 28415 від 05.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2021 року (ВП № 66275908) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість у розмірі 21300,88 гривень (а.с.6-7). 27.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. були винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 2130,09 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 274,84 грн (ВП № 66275908) (а.с.11-12). 20.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. були винесені постанови про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (ВП № 66275908) (а.с.13-15). Ухвалою від 20 липня 2023 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено та постановлено зупинити стягнення за виконавчим провадженням № 66275908 від 27.07.2021 про примусове виконання виконавчого напису № 28415, вчиненого 05.05.2021 приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. У ході судового розгляду відповідачем не подано відзив на позов, не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог, у тому числі, нотаріально посвідченого кредитного договору № 1292932 від 25.11.2018 року, на підставі якого вчинявся спірний виконавчий напис. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Зі змісту статті 87 Закону України «Про нотаріат» вбачається, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати в позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику в порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотриманою (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові 13 жовтня 2021 року (справа № 554/6777/17). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», такими документами для одержання виконавчого напису є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Приватним нотаріусом Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис на підставі пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», яким передбачено, що до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів належить така форма договору, як кредитний договір. Вказаний пункт № 2 був включений до Переліку Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Згідно ч. 1 ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Тому постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили цього ж дня 22.02.2017 року, отже і пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року також втратив чинність з цього дня. Тобто з 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, діючим на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Оскільки виконавчий напис, який є предметом спору в даній справі, вчинено 28 травня 2021 року, тобто після визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, що свідчить про те, що приватним нотаріусом Остапенком Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, вже не чинні. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року в справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі та встановити й зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Крім цього, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Отже, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати виконавчий напис № 28415 від 05.05.2021 року таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Позивач при поданні позовної заяви судовий збір не сплачував, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1073,60 грн, а також судовий збір на користь позивача за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн.

Outcome: approved