Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просить зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності біля будинку по [ADDRESS] , привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва нежитлової будівлі, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначає, що Головними спеціалістами інспекторами з благоустрою сектору контролю за станом благоустрою у сфері житлово-комунального господарства Інспекції з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради на підставі виданого начальником Інспекції з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради направлення від 12.10.2020 № 41-Н, ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», параграф 8 Правил благоустрою території міста Харкова, затверджених рішенням Харківської міської ради від 16.11.2011 № 504/11 (зі змінами та доповненнями), проведено перевірку території біля житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутня інформація щодо наявності права власності або права користування у [PERSON] відносно об`єкта (гаражу) (схема розташування якого зазначена в акті № 41 А) біля будинку за адресою: [ADDRESS] . В реєстрі містобудівних умов та обмежень, розміщеному на офіційному вебсайті Харківської міської ради, відсутня інформація щодо надання містобудівних умов і обмежень [PERSON] для будівництва гаражу біля будинку (згідно зазначеної в акті № 41-А схеми) за адресою: [ADDRESS] . За результатами перевірки встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів шляхом проведення будівельних робіт з будівництва одноповерхової нежитлової будівля (гаражу) біля будинку по [ADDRESS] без декларативно-дозвільних документів, що є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 16, п. 1 ч. 2 ст. 18, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п. 4.2.2, 5.7.1.1. Правил. За результатами перевірки складено акт № 41-А перевірки благоустрою міста Харкова від 04.11.2020. Окрім того, за фактом встановленого правопорушення інспекторами складено протокол про адміністративне правопорушення № 41 Пр від 03.11.2020 відносно [PERSON] . Ухвалою від 16.10.2023 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Представник позивача до початку судового засідання надала суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту\~ст. 12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до акту перевірки благоустрою міста Харкова за № 41 від 04.11.2020, комісія Харківської міської ради встановила, що територія біля житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є об`єктом (елементом) благоустрою. Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутня інформація щодо наявності права власності або права користування у [PERSON] відносно об`єкта (гаражу) (схема розташування якого зазначена в акті № 41 А) біля будинку за адресою: [ADDRESS] . В реєстрі містобудівних умов та обмежень, розміщеному на офіційному вебсайті Харківської міської ради, відсутня інформація щодо надання містобудівних умов і обмежень [PERSON] для будівництва гаражу біля будинку (згідно зазначеної в акті № 41-А схеми) за адресою: [ADDRESS] . За результатами перевірки встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів шляхом проведення будівельних робіт з будівництва одноповерхової нежитлової будівля (гаражу) біля будинку по [ADDRESS] без декларативно-дозвільних документів, що є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 16, п. 1 ч. 2 ст. 18, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п. 4.2.2, 5.7.1.1. Правил. За результатами перевірки складено акт № 41-А перевірки благоустрою міста Харкова від 04.11.2020 (а.с. 28-31) Планом-схемою та фототаблицею підтверджено розташування одноповерхової нежитлової будівлі (гаражу) за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 29-31). Протоколом про адміністративне правопорушення № 41-Пр [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, а саме встановлено порушення: 15.10.2020 о 11-00 годині на об`єкті благоустрою території за адресою: [ADDRESS] ) виконуються роботи з нового будівництва одноповерхової нежитлової будівлі без декларативно-дозвільних документів ) (а.с. 32) Згідно наданої інформації Управлінням земельних відносин Департаменту територіального контролю та земельних відносин від 25.03.2021, укладених договорів оренди землі на земельну ділянку, яка розташована біля житлового будинку по [ADDRESS] , в Управлінні земельних відносин відсутня (а.с. 34). Згідно інформації наданої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю від 02.06.2021 за № 481/0/250-1, в реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України, який містить інформацію про документи, що дають право виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, з травня 2011 року, відсутня інформація щодо об`єкта будівництва за адресою: [ADDRESS] . Будь-які документи дозвільного характеру від [PERSON] стосовно об`єкта будівництва (проведення будівельних робіт з будівництва одноповерхової нежитлової будівлі біля житлового будинку (гаражу) за адресою: [ADDRESS] до Інспекції не надходили (а.с. 35). Згідно інформації наданої КП «ХМБТІ» від 28.04.2021, у відділі збереження технічної документації в наявності інвентаризаційна справа на багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] . Інвентаризаційні справи на будь-які інші об`єкти нерухомого майна за вищезазначеною адресою у відділі збереження технічної документації КП «ХМБТІ» ХМР не створювались та на теперішній час не обліковуються (а.с. 36). Відповідно до відомостей з Публічної кадастрової карти України, земельна ділянка біля будинку за адресою: [ADDRESS] не сформована (кадастровий номер не присвоєно) (а.с. 37). Згідно зі\~статтею 13 Конституції України, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених\~Конституцією. Відповідно до\~ст. 12 Земельного кодексу України\~розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування. Згідно із п. 34 ч. 1\~ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції міських рад. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Статтею 116 Земельного кодексу України\~унормовано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з приписами ч. 1\~ст.\~125\~Земельного кодексу\~України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (абзац третій п.2.1\~Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011р.). Відповідно до положень\~ст. 90 Земельного кодексу України\~власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України\~визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до\~ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пунктом б. ч.1 ст.211\~та ст.\~212 Земельного кодексу України\~передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням і охороною земель визначені\~Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель". Згідно зі\~статтею 1 вказаного Закону\~самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Судом встановлено, що доводи, на які посилається позивач, як на підставу позову, належним чином обґрунтовані та ґрунтуються на законі. Приймаючи до уваги те, що умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, відсутність таких документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки. Крім того у [PERSON] відсутні належні дозволи на будівництво, земельна ділянка не відведена для будівництва, що також у скупності фактично підтверджує факт самовільного зайняття земельної ділянки, а відтак за вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно змісту ч.1, ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати пов`язані із розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, тому вимога позивача про стягнення із відповідача судових витрат, підлягає задоволенню.

Outcome: approved