Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, згідно якого прохала суд зняти арешт та заборону на відчуження із нерухомого майна (номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав 7448214), а саме з 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , накладений на підставі постанови державного виконавця Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 19.06.2008 року, серія та номер постанови АА №361910, виключивши з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження за № 7448214 від 25.06.2008 року. В обґрунтуванні позовних вимог вказала, що вона є спадкоємицею за законом після свого сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , який був співвласником 1/3 частини квартири за адресою [ADDRESS] . Іншими спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину відповідно до своєчасного поданих заяв є [PERSON] та [PERSON] . З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом вона звернулася із відповідною заявою до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В., який повідомив, що на майно [PERSON] було накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна - 7448214, підстава обтяження - 1/3 частка квартири за адресою [ADDRESS] . У відповідності до зазначеної вище постанови, остання була винесена при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-616 від 07.04.2008 року, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження, відсутні відкриті виконавчі провадження де боржником є [PERSON] , [INFO] . З метою скасування вказаного вище арешту, вона зверталася до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці, Кременчуцького району Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, однак листом від 01.12.2023 року їй було повідомлено, що для вирішення питання про зняття арешту необхідно звертатися до суду. Ухвалою суду від 24.01.2024 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак подала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, сплачений судовий збір залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, відзив не надавала, однак надала суду заяву про слухання справи без її участі та проти задоволення позовної заяви не заперечує. Представник третьої особи, Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду клопотання, згідно якого просила суд розглянути справу без участі представника відділу виконавчої служби. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Третя особа: [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки Враховуючи заяви сторін та представника відповідача, суд вирішив на підставі ст. 211, ст. 247 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємницею за законом після свого сина - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується копію свідоцтва про смерть [PERSON] (серія [NUMBER] ) та який був співвласником 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Іншими спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину відповідно до своєчасного поданих заяв є [PERSON] та [PERSON] . Після звернення позивачки із відповідною заявою до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В., їй стало відомо, що на майно [PERSON] було накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна-7448214, підстава обтяження - 1/3 частка квартири за адресою [ADDRESS] . У відповідності до зазначеної вище постанови, остання була винесена при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-616 від 07.04.2008 року, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] . Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження, відсутні відкриті виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] , [INFO] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №355427825 від 22.11.2023 року, на 1/3 частку квартири [ADDRESS] накладено обтяження у вигляді арешту. Підстава накладення вказаного обтяження - постанова державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.01.2016 року у межах виконавчого провадження № 47992780. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно із статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на реалізації своїх майнових прав, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в Постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218, частиною 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. На сьогодні позивач, яка прийняла спадщину, має намір оформити право на спадщину, проте через наявність арешту на спадкове майно, позбавлена можливості це зробити. Таким чином, накладений арешт на спадкове майно порушує право позивача у справі, на оформлення права на спадщину. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Позивач позбавлена права на оформлення спадщини, і в подальшому можливості безперешкодно володіти належним їй майном через наявність арешту. Таким чином, арешт накладений на майно порушує права позивача. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення, а тому арешт слід зняти. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки сторона позивача заявила клопотання про залишення судових витрат на позивачеві, тож суд вважає за можливе залишити судові витрати на позивачеві.

Outcome: approved