Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 29.09.2021 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-БАНКУ з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-БАНКУ відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та надано платіжну картку. Відповідно до п.п. 2.1.1.1.3 Умов та Правил, клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг банк виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тому зобов`язання за договором відповідач не виконала. У зв`язку із зазначеними порушеннями відповідач станом на 10.08.2023 має заборгованість у розмірі 72935,83 грн, з яких: 45284,50 грн - заборгованість за кредитом; 27651,33 грн - заборгованість по відсотках; 0,00 грн - штраф. Позивач неодноразово вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати кредитні зобов`язання. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «А-БАНК», у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 29.09.2021 у розмірі 72935,83 грн, станом на 10.08.2023, з яких: 45284,50 грн - заборгованість за кредитом; 27651,33 грн - заборгованість по відсотках; 0,00 грн - штраф, а також судові витрати. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 22.09.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 08.11.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що обставини справи, викладені позивачем, є невірними, необґрунтованими, заперечує проти задоволення позову з таких міркувань. 29 вересня 2021 року [PERSON] (колишній співмешканець відповідача), який на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] , шляхом застосування до [PERSON] психологічного та фізичного насилля заставив її сісти до автомобіля та поїхати у Вінницю до банку, щоб оформити кредитний договір. Цього ж дня до них додому приїхав начальник співмешканця [PERSON] з працівником банку і забрали [PERSON] у Вінницю до відділення А-банку. У відділені банку невідома особа, яка представилася працівником банку і приїздила до відповідача додому, взяла паспорт і код відповідача, телефон і нічого при цьому не пояснювала. Через пів години вона вийшла та сказала відповідачу щось підписати, при цьому [PERSON] ніякої картки не отримувала, ніяких коштів їй ніхто не віддавав, натомість кредитну картку невідома особа з банку передала [PERSON] , який запевнив відповідача, що це він взяв кредит на лікування своєї хворої дружини, він запевнив її, що ніяких коштів вона повертати не буде, оскільки за цей кредит він буде розраховуватися сам. [PERSON] телефон від відповідача не бере, відмовляється погашати борг за кредитним договором. Її колишній співмешканець продовжує погрожувати фізичною розправою та примушує [PERSON] розраховуватися за цим кредитним договором (про це свідчать неодноразові звернення до дільничного щодо здійснення протиправних дій відносно неї). Задоволення позовних вимог позивача, які спростовуються у цьому відзиві та є недоведеними і необґрунтованими, призведе до порушення прав та законних інтересів [PERSON] . Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 29.09.2021 у розмірі 72935,83 грн станом на 10.08.2023. Також просить викликати та допитати в судовому засіданні як свідка [PERSON] ; судові витрати у зв`язку з розглядом даної справи (сума судового збору та витрати на професійну правничу допомогу) залишити за позивачем. 27.12.2023 від представника АТ «АКЦЕНТ-БАНК» за довіреністю Мальованого В.В. надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що відзив не підлягає взяттю до уваги, а позов підлягає задоволенню. Відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір б/н від 29.09.2021) в А-Банку підтвердила під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як убачається з розрахунку заборгованості, боржник користувалася кредитом, отже, ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилася з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. До матеріалів справи додано не тільки тарифи із сайту банку, а й паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», в якому чітко зазначені всі обговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. Договір підписано за допомогою електронного підпису, тому він є аналогом власноручного підпису. На підтвердження вірності розрахунку заборгованості до матеріалів справи додано банківську виписку (яка є первинним бухгалтерським документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік»), де відображено використання відповідачем кредитного ліміту. Також до позову було додано довідку про видачу картки та довідку про встановлення/зміну кредитного ліміту, ініціатором встановлення/зміни кредитного ліміту може бути як банк, так і сам клієнт, та заборгованість виникла в результаті витрачання кредитних коштів, а встановлення кредитного ліміту є лише можливістю їх використання (відповідно до всіх умов договору), а не обов`язком клієнта. При отриманні банківської картки відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку. В даній анкеті позивач зазначала про свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банку. Держатель зобов`язується: не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію, не передавати Картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти; нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу; нести відповідальність за розголошення та розповсюдження будь-яких персональних та інших даних, які містять банківську таємницю та впливають на безпеку користування продуктами банку для клієнта; не здійснювати операції з використанням реквізитів Картки після її здачі до Банку або після закінчення терміну її дії, а також Картки, заявленої як втрачена. Власник Картки зобов`язаний уживати усіх можливих заходів для запобігання втрати Картки/ПІН-коду/постійного пароля та одноразових паролів, запобігати переданню будь-яких персональних та інших даних, які містять банківську таємницю та впливають на безпеку користування продуктами банку для клієнта. У разі втрати Картки/ПІНа/постійного пароля/одноразових паролів або виникнення в власника підозр, що Картка/ПІН/постійний пароль/одноразові паролі могли бути загублені, або виникнення ризику несанкціонованого використання Картки /ПіНа/постійного пароля/ одноразових паролів, власник повинен негайно виконати одну з наступних дій: звернутися до Банку за телефонами [NUMBER] (цілодобово, безкоштовно); звернутися до Банку і заявити про втрату картки (у випадку втрати картки); якщо картка підключена до послуги MobileBanking; виконати дії, необхідні для припинення дії картки відповідно до Керівництва з використання системи MobileBanking; якщо Клієнт підключений до Internet Banking ABank24 - виконати дії, необхідні для припинення дії картки відповідно до Керівництва з використання сервісу. Наявна у відповідача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із анкети-заяви, тарифів та Умов і Правил. Тому просить задовольнити позовні вимоги АТ «А-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості; розглядати справу за відсутності представника АТ «А-Банк». В судовому засіданні 18.01.2024 представник відповідача [PERSON] - адвокат Дмитришина Т.І. відмовилася від клопотання про допит свідка [PERSON] . Відповідач [PERSON] підтримала клопотання свого представника. Представник позивача АТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання 22.02.2024 не з`явився, хоч у встановленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. У відповіді на відзив представник АТ «АКЦЕНТ-БАНК» просив розгляд справи проводити за відсутності представника АТ «АКЦЕНТ-БАНК». В судовому засіданні 22.02.2024 позивач [PERSON] позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Суду пояснила, що 29.09.2021 її співмешканець [PERSON] , який працював з [PERSON] , примусив її сісти до автомобіля та поїхати у банк. Працівнику банку вона дала свій код, паспорт та телефон. Вона розуміла, що на неї буде оформлено кредит. Працівник банку видав картку, яку відразу забрав [PERSON] і сказав, що сам буде погашати кредит. Співмешканець чинив на неї тиск, тому вона підписала кредитний договір. З приводу визнання даного кредитного договору недійсним до суду вона не зверталася. Жодних сум на погашення кредитної заборгованості вона не вносила. Картку не заблокувала після того, як дізналася про судову справу. Просила борг стягнути з [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дмитришина Т.І. в судовому засіданні 22.02.2024 просила у задоволенні позовної заяви відмовити, оскільки [PERSON] кредитні кошти не отримувала. Жодних доказів, які б свідчили про шахрайські дії відносно [PERSON] , у них немає. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. З копії статуту Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (нова редакція) убачається, що згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 змінено найменування з Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» та Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», а також змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне; Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (а.с. 45-52). Судом установлено, що 29.09.2021 [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» з метою отримання банківських послуг і підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» від 29.09.2021 (а.с. 11). Зі змісту анкети-заяви убачається, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг становлять договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач [PERSON] підтвердила, що умови договору їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, надала право банку здійснювати договірне списання коштів з усіх її рахунків без додаткових її розпоряджень. На підтвердження факту укладення кредитного договору до позову долучено витяг з Умов і правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Тарифи по картці «Зелена», а також Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», який підписано [PERSON] електронним підписом. [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку № [NUMBER] строком дії до жовтня місяця 2027 року, що підтверджується копією довідки за картками (а.с. 18). На підтвердження факту отримання та користування кредитними коштами [PERSON] надано виписку по картці від 10.08.2023 за період з 29.09.2021 до 10.08.2023 (а.с. 15-17). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором б/н від 29.09.2021, укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] , заборгованість [PERSON] станом на 10.08.2023 становить 72935,83 грн, з яких: 45284,50 грн - заборгованість за кредитом; 27651,33 грн - заборгованість по відсотках; 0,00 грн - штраф (а.с. 10). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку - АТ «АКЦЕНТ-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з цією статтею ЦК України, договір, що укладений між банком та [PERSON] , є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно, договорів банківського рахунку та про споживчий кредит. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Як убачається з анкети-заяви від 29.09.2021 для [PERSON] згенерована ключова пара з особистим ключем, яка використовувалася для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку, з метою засвідчення її дій згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, оскільки розрахунок заборгованості за договором від 29.09.2021, укладеним між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] , наданий суду позивачем, підтверджує надання банком кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, нарахування банком відсотків, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не повернуті, тобто [PERSON] не виконано договірні зобов`язання, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Заперечення [PERSON] щодо позовних вимог побудовані лише на тому, що кредитний договір вона підписала під примусом, в результаті шахрайських дій її співмешканця та іншої особи, кредитні кошти не отримувала та не використовувала. Відповідач зазначає, що за даним фактом вона звернулася до відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та подала заяву про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. На підтвердження усіх вищевказаних доводів сторона відповідача надала лише заяву про факт вчинення кримінального правопорушення, адресовану начальнику відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. З даної заяви убачається, що вона не підписана [PERSON] та на ній відсутні будь-які відмітки, що заява дійсно була подана та зареєстрована у відділі поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Крім того, хоч фактично, зі слів [PERSON] , вона розуміла про вчинення щодо неї шахрайських дій у день підписання кредитного договору, тобто 29.09.2021, однак до моменту звернення АТ «АКЦЕНТ-БАНК» з позовом до суду [PERSON] із заявою про вчинене кримінальне правопорушення не зверталася. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). Кредитний договір, укладений між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] , на даний час є дійсним, [PERSON] з вимогами про визнання його недійсним до суду не зверталася. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач, - для відхилення його заперечень проти позову (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 по справі № 707/2882/19) В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Враховуючи, що відповідач [PERSON] жодних доказів на підтвердження зазначених нею обставин не надала, суд відхиляє надані стороною відповідача заперечення проти позову. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог позивача, судовий збір у розмірі 2684,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved