Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №CL-292187 від 13.10.2020 року станом на 01.12.2023 року у розмірі 190720,51 грн. що складається із 126791,02 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 63929,49 грн. - заборгованості за відсотками, судовий збір у розмірі 2860,81 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 19072,05 грн.. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 13.10.2020 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № CL-292187, згідно якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язався використати кредит на цілі, вказані в кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах визначених цим Кредитним договором. Відповідно до умов договору сума кредиту становить 145831,90 грн. терміном кредитування до 10.10.2025 року. Проте, відповідач належним чином не виконував зобов`язання за договором, внаслідок чого станом на 01.12.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 190720,51 грн. що складається із 126791,02 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 63929,49 грн. - заборгованості за відсотками. Крім того, зазначає, що [PERSON] на момент укладення кредитного договору перебував у шлюбних відносинах з [PERSON] , а тому, у відповідності до ч.3 ст.61 та ч.4 ст.65 Сімейного кодексу України, є правові підстави залучити [PERSON] солідарним відповідачем. Також зазначає, що вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду у справі №638/18231/15-ц, відповідно до якої, обов`язок подружжя перед кредитором є, солідарним, а не має поділятися навпіл, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 27.12.2023 року позовну заяву залишено без руху. 08.01.2024 року представником позивача на виконання вимог ухвали від 27.12.2023 року подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 17.01.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, із викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без участі їхнього представника, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі. Щодо проведення заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, не подали відзиву на позовну заяву, клопотання про проведення судового засідання без їх участі не надходило, та не повідомили суд про причину неявки, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідачів неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідачів, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 12.10.2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Кредобанк»з метою отримання кредитних коштів, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву №CL-292187 від 12.10.2020 року(а.с.44). 13.10.2020 року між АТ «Кредобанк»та [PERSON] було укладено кредитний договір №СL-292187 (надалі - договір) (а.с.38-40). Відповідно до п.1 договору, банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому кредитному договорі. Сума та валюта кредиту - 145831,90 грн.. Дата видачі кредиту 13.10.2020 року (п. п.2.1, 2.2 договору). Згідно п.2.3 строк (термін) кредитування - 50 місяців терміном до 10 жовтня 2025 року. Позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів з Позичкового рахунку, вказаного в п.2.5 Кредитного договору, на наступні цілі та за наступними реквізитами: на поточні потреби в сумі 27256,90 грн. на поточний рахунок позичальника; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Кредобанк» по договору №СL-267241 від 27.02.2020 року в сумі 118575,00 грн. (п.2.4 договору). Для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок № [NUMBER] (п.2.5 договору). Дата, в яку Банк здійснює договірне списання Щомісячного платежу, в порядку, передбаченому п.6.6.3. Кредитного договору, та яка зазначається в Графіку платежів за Кредитним договором та розрахунку сукупної вартості кредиту, який є Додатком № 1 до Кредитного договору та є його невід`ємною частиною (надалі - Графік платежів) (п.2.8 договору). Згідно п.3.1 договору кредит видається Позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням Позичальника, яке міститься в п.2.4. Кредитного договору. За користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 35% (п.4.1 договору). Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною п.4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору (п.4.2 договору). За надання послуг Позичальник сплачує Банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п.2.10. Кредитного договору (п.4.3 договору). Відповідно до п.4.4 договору загальні витрати Позичальника по кредиту за цим Кредитним договором становлять 167438,87 грн.. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 41.19 % річних (п.4.5 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за цим Кредитним договором становить313270,77 грн. (п.4.6 договору). Відповідно до п.6.1 договору, позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до Графіку платежі (Додаток №1 до Кредитного договору). Всього Позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 5222 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання Кредитного договору. Перший та останній платежі можуть відрізнятися за розміром суми Щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 13.10.2020 по 10.10.2025 року погашаються в однаковому порядку. Якщо будь-який термін здійснення платежів за договором про споживчий кредит припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то платежі повинні бути здійснені у попередній робочий день. (п.6.2 договору). Позичальник має право здійснити повне або часткове дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором (у т.ч. за ануїтетним платежем) шляхом внесення коштів на Поточний рахунок для обслуговування кредиту, з подальшим переказом їх на основі платіжного доручення на транзитний рахунок, відкритий для повернення кредитних коштів (п.2.7. Кредитного договору). У разі наявності прострочених платежів за цим Кредитним договором, будь-які кошти, направлені Позичальником як повне або часткове дострокове погашення заборгованості за цим Кредитним договором, зараховують відповідно до черговості, визначеної п. 6.6. Кредитного договору (п.6.7 Договору). Відповідно до п.8.1 договору, за виконання зобов`язань за Кредитним договором Позичальник несе повну відповідальність перед Банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством України. Згідно п.6.9 договору, банк у випадках, передбачених п.3.3. Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Відповідно до п.6..10 договору, позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п.6.9. Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно п.п.3.3.2., 3.3.3. Кредитного договору) протягом 30 (тридцяти) календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п.6.9. Кредитного договору). Шляхом підписання цього Кредитного договору, Позичальник підтверджує, що він до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами Банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк»; ознайомився із реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту, а також іншою інформацією про споживчий кредит та інше (п.10.4 Договору). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти в сумі 118575,00 грн. та в сумі 27256,90 грн., що підтверджується копіями меморіальних ордерів №55370704 від 13.10.2020 року та №55370709 від 13.10.2020 року (а.с.9-10). Вказане також підтверджується випискою по особовим рахункам [PERSON] за період з 13.101.2020 року по 01.12.2023 року (а.с.11-37). Як видно із Додатку №1 до кредитного договору №CL-292187 від 13.10.2020 року та паспорту споживчого кредиту від 13.10.2022 року (а.с.40 на звороті, 41-43), відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, зокрема: орієнтовну загальну вартість кредиту, графік платежів та повернення кредиту, сплати відсотків за його користування та інші платежі за договором, про що свідчить його розпис на зазначеному Додатку №1 до кредитного договору №CL-292187 від 13.10.2020 року та паспорту споживчого кредиту від 13.10.2022 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує своїх зобов`язання за кредитним договором № CL-292187 від 13.10.2020 року, внаслідок чого, станом на 01.12.2023 року у нього існує заборгованість перед банком у розмірі 190720,51 грн. що складається із 126791,02 грн. - заборгованості за кредитом, 63929,49 грн. - заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № CL-292187 від 13.10.2020 року (а.с.7-8). Як вбачається із досудової вимоги від 03.11.2023 року щодо дострокового погашення заборгованості за договором № CL-292187 від 13.10.2020 року(а.с.50-53) позивач звертався до [PERSON] з вимогою про дострокового погашення заборгованості за договором № CL-292187 від 13.10.2020 року, однак останній належним чином не відреагував. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, на вимоги сплатити заборгованість в добровільному порядку останній не реагує, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків Таким чином, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, зважаючи на те, що відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не надав та не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача,приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором № CL-292187 від 13.10.2020 року у розмірі 190720,51 грн. підлягають до задоволення. Одночасно, як зазначалось вище, звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача, як на підставу своїх позовних вимог про солідарне стягнення із відповідачів заборгованості за кредитним договором, покликався на те, що 12.10.2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № CL-292187 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] Також представник позивача покликається на положення ч.3 ст.61, ч.4 ст.65 СК України та звертає увагу на судову практику, яка дозволяє залучати у спорах, в яких позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала в шлюбі - солідарним відповідачем іншого з подружжя, навіть у випадку відсутності договору поруки. Однак суд не погоджується з такими твердженнями представника позивача виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1 Сімейного кодексу України, Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (ч.1 ст.2 Сімейного кодексу України). Визначення поняття сім`ї викладено в ст.3 Сімейного кодексу України. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (ч.2 ст.21 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст.21 Сімейного кодексу України, релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно вимог ч.ч.1, 2, 4 статті 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, й те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Отже, норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує нормі частини четвертої статті 65 СК України, якою передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При цьому, як вбачається із змісту Анкети-заяви № CL-292187 від 13.10.2020 року, [PERSON] зазначив, що не перебуває в зареєстрованому шлюбі та проживає з [PERSON] . Більше того, як вбачається із копії паспорта громадянина України виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , у такому відсутня інформація (відмітка) про те, що останній перебуває в зареєстрованому шлюбу. Матеріали справи не містять достовірних та достатніх доказів того, що [PERSON] на дату укладення кредитного договору № CL-292187 від 13.10.2020 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , а лише факт спільного проживання під час отримання кредиту недостатньо для покладення на [PERSON] солідарного зобов`язання з повернення цього кредиту. Відтак суд приходить до переконання про відмову у задоволенні в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-292187 від 13.10.2020 року. Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 19072,05 грн. Разом із тим, суд зазначає, що стороною позивача не надано жодного доказу на підтвердження обсягу отриманої професійної правничої допомоги (наданих послуг, виконаних робіт, їх вартості) та здійснення ним відповідних витрат на цю допомогу, не подано жодної заяви, що такі докази будуть подані на протязі п`яти днів після ухвалення рішення у справі та не зазначається про це у позовній заяві. При цьому, наявний в матеріалах справи договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 є неповним (наявні лише перша та остання сторінка договору), що позбавляє суд проаналізувати його зміст та дати йому належну оцінку. За наведених обставин, суд вважає заявлений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 19072,05 грн необґрунтованим, відтак такий не підлягає стягненню з відповідачів. Крім того, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2860,80 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України. За наведених обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial