Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, третя особа: Селянське (фермерське) господарство «Ранок» про наступне: - визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,355 га з кадастровим номером 1225980200:01:001:0387, що знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] , померлої [INFO] ; - скасувати державну реєстрацію право власності, номер відомостей про речове право 36292114 (рішення приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнеко Світлани Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 52010704 від 17.04.2020 року) та припинити право власності Вербківської сільської ради на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,355 га з кадастровим номером 1225980200:01:001:0387, що знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області; - визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 17.04.2020 року до договору оренди земельної ділянки, укладеного 22.03.2010 року строком на 10 років та зареєстрованого у ПВ ДРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.03.2010 року; - скасувати державну реєстрацію права оренди, номер запису про інше речове право 36327139 (рішення приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнеко Світлани Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 52049776 від 24.04.2020 року) на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,355 га з кадастровим номером 1225980200:01:001:0387, що знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. В обгрунтування заявлених вимог зазначає наступне: [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,355 га з кадастровим номером 1225980200:01:001:0387, що знаходиться на території Вербківської (колишньої Олександрівської) сільської ради Павлоградського (колишнього Юр`ївського) району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 26.07.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 680. Вищезазначений державний акт на право власності було зареєстровано у відповідності до вимог чинного законодавства України. Останній жодним чином не скасовувався, недійсним не визнавався. Тобто, станом на сьогоднішній день він є правовстановлюючим документом, який підтверджує факт того, що земельна ділянка належала на праві власності померлій [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00018809430 від 06.10.2017 року. У зв`язку зі смертю [PERSON] позивач 05.12.2017 року звернувся до Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу спадщини. Однак, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що нею було пропущено встановлений ст. 1272 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, а також не надано документи, які б беззаперечно свідчили або підтверджували факт спільного проживання на момент смерті однією сім`єю з померлою, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2017 року. У зв`язку з цим позивач зазначає наступне. Померла [PERSON] та позивач мали родинні зв`язки, а саме [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] ») була рідною племінницею померлої [PERSON] через її рідного брата [PERSON] . Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04.05.1960 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 21.11.1979 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13.10.1979 року. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00018809068 від 06.10.2017 року померла [PERSON] мала дівоче прізвище « [PERSON] ». Померла [PERSON] мала з [PERSON] (батьком позивачки) рідних батьків, а саме: батька - [PERSON] та мати - [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00019222906 від 14.12.2017 року та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 21.11.1979 року. [INFO] померла [PERSON] - мати померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.03.1977 року. Батько померлої [PERSON] [PERSON] помер ще раніше, до смерті матері померлої [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] - рідний брат померлої [PERSON] та батько позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.11.1986 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.10.2018 року [INFO] помер [PERSON] - чоловік [PERSON] . Позивачка, яка є племінницею [PERSON] , за життя померлої надавала їй матеріальну допомогу та допомагала у вирішенні соціально-побутових питань. Враховуючи те, що між позивачем та померлою [PERSON] були гарні відносини, які підтримувались до самої смерті спадкодавця, остання надала позивачу оригінали всіх своїх правовстановлюючих документів на нерухоме майно та фактично ще за життя довірила управління цим майном. До нерухомого майна, по якому позивач здійснював фактичне управління за усним дорученням померлої належала також вищезазначена земельна ділянка. Крім того, за життя померлої позивачка надавала допомогу у підготовці оформлення документів для отримання державного акту на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] , у стосунках з орендарями земельної ділянки, в отриманні орендної плати, у здійсненні листування, повідомляла та уточнювала для померлої відомості про її майно та інше. На час звернення до Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на день смерті померлої та на час подання цієї зави були відсутні будь-які спадкоємці та родичі померлої окрім позивача. На випадок своєї смерті [PERSON] розпорядження у вигляді заповіту не робила. Вищезазначена земельна ділянка не була об`єктом спадкового договору. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її рідна племінниця [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки остання взяла в межах шестимісячного строку після відкриття спадщини правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а також здійснювала організаційні заходи та матеріальні витрати по похованню спадкодавця. Крім того, згідно довідки виконкому Олександрівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області № 461 від 30.12.2020 р. зазначено, що [PERSON] , [INFO] , після продажу будинку згідно договору купівлі-продажу від 09.04.1984 року до моменту смерті [INFO] , дійсно постійно проживала з [PERSON] , 1960 року народження за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивач не може оформити спадкові права на вищевказану земельну ділянку, в зв`язку з чим змушена звертатися до суду. Відповідач по справі Вербківська сільська рада в судове надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Від третьої особи Селянського (фермерського) господарства «Ранок» до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Під час розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 01.06.2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, в порядку підготовки справи до судового розгляду. - 31.07.2023 року було витребувано докази по справі від Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. - 11.09.2023 року було долучено до справи письмові докази, надані представником позивача. - 11.09.2023 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. - 09.02.2024 судом задоволено клопотання сторони позивача про виклик свідків. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивачки обгрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,355 га з кадастровим номером 1225980200:01:001:0387, що знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 26.07.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 680, копія якого додається до позову. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00018809430 від 06.10.2017 року. Спадщина відкрилась в день смерті [PERSON] , а саме [INFO] . У зв`язку з цим, для вирішення спірних правовідносин необхідно керуватись вимогами Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який втратив чинність 01.01.2004 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 1225980200:01:001:0387, що знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Померла [PERSON] та позивач мали родинні зв`язки, а саме [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] ») була рідною племінницею померлої [PERSON] через її рідного брата [PERSON] . Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04.05.1960 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 21.11.1979 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13.10.1979 року. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00018809068 від 06.10.2017 року померла [PERSON] мала дівоче прізвище « [PERSON] ». Померла [PERSON] мала з [PERSON] (батьком позивача) рідних батьків, а саме: батька - [PERSON] та мати - [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00019222906 від 14.12.2017 року та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 21.11.1979 року. [INFO] померла [PERSON] - мати померлої, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.03.1977 року. Батько померлої [PERSON] помер ще раніше, до смерті матері померлої [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] - рідний брат померлої та батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.11.1986 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.10.2018 року [INFO] помер [PERSON] - чоловік [PERSON] . Позивачка є спадкоємцем за законом п`ятої черги після смерті [PERSON] . Відомості про інших спадкоємців в матеріалах спадкової справи відсутні. У зв`язку зі смертю [PERSON] позивачка 05.12.2017 року звернулась до Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу спадщини. Однак, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що ним було пропущено встановлений ст. 1272 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, а також позивачем не надано документи, які беззаперечно свідчили або підтверджували факт спільного проживання на момент смерті однією сім`єю з померлою, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2017 року. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5). На підставі п. 2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Отже, зазначена постанова державного нотаріуса є такою, що відповідає вимогам нормативних актів. Одночасно, з приводу пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 550 ЦК УРСР, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Однак, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» № 4 від 26.04.1983 року передбачено, що якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525, 526 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. [PERSON] померла [INFO] мешкала в с. Сергіївка Павлоградського району Дніпропетровської області разом з позивачем, що підтверджується довідкою виконкому Олександрівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області № 461 від 30.12.2020 р. У зв`язку з цим місцем відкриття спадщини слід вважати постійне місце проживання померлої, а саме с. Сергіївка Павлоградського району Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Відповідно до абз. 1, 2 п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 18.06.1994 року № 18/5, яка була чинною на момент відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. В процесі розгляду справи судом встановлено наступне. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її рідна племінниця [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки остання взяла в межах шестимісячного строку після відкриття спадщини правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а також здійснювала організаційні заходи та матеріальні витрати по похованню спадкодавця. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили наступні обставини, а саме: - позивачка дійсно є племінницею померлої [INFO] [PERSON] ; - [PERSON] дійсно на протязі багатьох років мешкала разом зі своєю племінницею [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] ; - позивачка за життя надавала [PERSON] матеріальну допомогу та допомагала у вирішенні соціально-побутових питань. Між позивачкою та [PERSON] були гарні відносини, які підтримувались до самої смерті останньої; [PERSON] , [INFO] , після продажу будинку згідно договору купівлі-продажу від 09.04.1984 року до моменту смерті [INFO] , дійсно постійно проживала з [PERSON] , 1960 року народження за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Олександрівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області № 461 від 30.12.2020 р. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті своєї тітки шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу державного акту на право приватної власності на землю. Тобто, позивач набув права та обов`язки спадкоємця та спадщина після смерті [PERSON] належить позивачу, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне позивачу майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на земельну ділянку, яке має бути визнане за позивачем в судовому порядку. Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що на земельну ділянку площею 6,355 га з кадастровим номером 1225980200:01:001:0387, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю та є предметом даного позову, 14.04.2020 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнеко Світланою Іванівною було зареєстровано право власності за Олександрівською сільською радою (номер відомостей про речове право 36292114) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 52010704 від 17.04.2020 року, що підтверджується інформацією з ДРРПНМ № 326909385 від 24.03.2023 р. Підставою для реєстрації права власності земельної ділянки за Олександрівською сільською радою стала довідка виконкому Олександрівської сільської ради № 32 від 16.01.2020 року про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 1225980200:01:001:0387 належала колишньому КСП «ім. Фрунзе» Юр`ївського району Дніпропетровської області та віднесена до не витребуваних паїв, що підтверджується копією даної довідки та відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 29-4-0.221-2440/2-20 від 19.03.2020 року. Правонаступником Олександрівської сільської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 04338983) є Вербківська сільська рада на підставі постанови КМУ «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Дніпропетровської області» № 709-р від 12.06.2020 року та рішення Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області «Про припинення Олександрівської сільської ради в результаті реорганізації шляхом приєднання до Вербківської сільської ради» № 32-2/VIII від 10.12.2020 року. Крім того, рішенням Олександрівської сільської ради «Про поновлення терміну дії договору» № 220-39/VII від 09.12.2019 року було поновлено термін дії договору оренди вищезазначеної земельної ділянки, укладеного 22.03.2010 року між Юр`ївською районною державною адміністрацією та Селянським (фермерським) господарством «Ранок» та зареєстрованого ПВ ДРФ ДП «Центр ДЗК» за № 041013700159 від 22.03.2010 року, на 7 років та укладено додаткову угоду № 1 від 17.04.2020 року з С(Ф)Г «Ранок», інше речове право за якою було зареєстровано 21.04.2020 року, номер запису про інше речове право 36327139 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 52049776 від 24.04.2020 року, що підтверджується інформацією з ДРРПНМ № 326909385 від 24.03.2023 р. Строк дії оренди земельної ділянки до 17.04.2027 року. Таким чином, земельна ділянка, яка належала померлій тітці позивачки на підставі державного акта на право приватної власності на землю та входить до спадкової маси, була передана у власність відповідача та в користування третьої особи в порушення вимог чинного законодавства, що порушує права та обов`язки позивача на вищезазначену земельну ділянку. Зазначене право власності на майно увійшло до складу спадщини після смерті [PERSON] , яке в свою чергу успадкувала її племінниця [PERSON] . За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Щодо пропуску позивачем строку позовної давності суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] померла [INFO] проживала в с. Сергіївка Павлоградського району Дніпропетровської області разом з позивачкою, що підтверджується довідкою виконкому Олександрівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області № 461 від 30.12.2020 р. Крім того, матеріалами справи та на підставі показів свідків встановлено, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON] , 1960 року народження за адресою: [ADDRESS] та остання фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. У зв`язку з цим, суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, враховуючи волю позивачки про залишення за нею судових витрат по справі, суд не стягує такі з відповідача.

Outcome: approved