Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] ,\~ звернувся у суд із позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за договором позики в сумі 40000 дол.США та 95000 євро. В обґрунтування поданого позову зазначає, що 01.11.2021 року між позивачем та відповідачем, був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в 40000 дол.США та 95000 євро. та відповідач зобов`язався повернути зазначені кошти до 08.03.2023року. На підтвердження укладеного договору позики та отримання відповідачем коштів, останнім було надано розписку. Однак відповідач не виконав своїх зобов`язань та кошти не повернув, що порушило права позивача, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з дійним позовом. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні не з`явився, заперечень проти позову не надав, повідомлявся судом шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Судом ухвалами було відкрито провадження у справі, справа призначена до судового розгляду, постановлено проведення заочного розгляду справи. Суд дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який\~видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Тлумачення статей 1046 та 1047\~ЦК України\~свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Суду представником позивача надана в оригіналі розписка, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] взяв в борг у [PERSON] 40000 доларів та 95 0000 євро, зобов`язується повернути до 08.03.2023р. Текст розписки та наявність оригіналу розписки у позивача, підтверджує укладання між сторонами договору позики, передача 01.11.2021р. [PERSON] [PERSON] грошових коштів в сумі 40000 доларова США. та 95000 євро , за умови їх повернення 08.03.2023р. та відсутність зі сторони [PERSON] виконання своїх зобов`язань по поверненню суми позики. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Законом України № 2473-VIII «Про валюту та валютні операції». Зазначені нормативні акти не містять заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику, що узгоджується із правовою позицію викладеною у постанові Великої палати ВС справа № 373/2054/16-ц від 16.01.19р. Із тексту розписки вбачається, що сума позики надана у дол. США та у євро , відповідач зобов`язався повертати ту саму суму яку взяв у борг, тому заборгованість, підлягає стягненню саме в дол. США та у євро. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача суму основного боргу в розмірі 40000 доларова США. та 95000 євро . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved