Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВ «ФК «АРАГОН» та відповідачем укладено кредитний договір у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Надалі ТОВ «ФК «АРАГОН» та позивач уклали договір про надання фінансових послуг факторингу, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу, в разі його неявки, без нього, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Поштові відправлення, що надсилалися на адресу її реєстрації, повернулися без вручення. За таких обставин відповідач викликалася до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, однак до суду не прибула, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 12 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Арагон» та відповідачем укладено договір № 8440505 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 2000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та всі інші платежі на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.п. 3.1.-3.6. кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів до 11 квітня 2021 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строк визначений п. 3.1. цього договору. Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї цілі у особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Датою отримання кредиту позичальником вважається дата зарахування відповідної суми на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником у особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати процентів вважається дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця. Всі фінансові ризики, що пов`язані із затримкою в надходженні безготівкових коштів на поточний рахунок кредитодавця, несе позичальник. Кредит надається на умовах сплати процентів і основної суми кредиту в кінці строку дії кредитного договору. В п. 11.7. кредитного договору, сторони дійшли згоди, що договір підписується електронним підписом одноразовим ідентифікатором кредитодавця і електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника, зразком електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника є логін особистого кабінету та пароль входу до особистого кабінету. Відповідно до довідки щодо ідентифікації позичальника в системі ТОВ «ФК «Арагон» від 12 березня 2021 року, кредитний договір відправлено відповідачу 12 березня 2021 року. Крім того, зафіксовано акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором), а саме UA755116, який відправлено відповідачу 12 березня 2021 року з подальшим його введенням та перерахуванням грошових коштів у розмірі 2000,00 грн. За даними інформаційної довідки № 411/08 від 28 серпня 2023 року наданої платіжним сервісом «Platon», ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомив, що на сайті вказаного платіжного сервісу 12 березня 2021 року проведена успішна транзакція видачі кредиту у розмірі 2000,00 грн. за договором № 8440505. 05 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Арагон» та позивачем укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021 від 05 серпня 2021 року, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Арагон» передає позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «ФК «Арагон» усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли та існують на укладення цього договору та визначені в додатку № 1 до даного договору. Згідно з п. 2.1. договору факторингу, для реалізації позивачем придбаних ним прав ТОВ «ФК «Арагон» передає під час підписання цього договору усі документи, які засвідчують право вимоги до боржників визначених в додатку № 1 до договору відповідно до акту прийому передачі. Актом приймання-передачі до договору про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021 від 05 серпня 2021 року ТОВ «ФК «Арагон» та позивач підтвердили, що позивач прийняв права вимоги, передбачені договором факторингу з наданням всіх документів, які засвідчують дійсність прав вимоги, зазначені в додатку № 1 до договору факторингу. Відповідно до реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості, що міститься в додатку № 1 до договору про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021 від 05 серпня 2021 року, відповідач знаходиться у списку під номером 1260. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 8440505 від 12 березня 2021 року станом на 08 вересня 2023 року, заборгованість відповідача становить 33496,00 грн., з яких: - 7520,00 грн. - розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; - 25976,00 грн. - сума нарахованих відсотків на поточну дату. Таким чином відповідач має заборгованість перед позивачем, яка в добровільному порядку не погашена. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також суд приймає до уваги, що у ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд дійшов висновку, що відповідач, як позичальник, отримала кредитні кошти за договором, не повернула їх у визначені строки разом зі сплатою відсотків, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу, а тому позовні вимоги про стягнення коштів є обґрунтованими. При цьому слід врахувати, що за змістом ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» акцептом пропозиції укласти договір в електронній формі є відповідь особи, якій адресована пропозиція його укласти, про її прийняття. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до актів цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання з-поміж іншого електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Для оформлення кредиту відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт товариства: credit-pro.com.ua/ обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримала грошові кошти у розмірі 2000,00 грн., пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір, який був підписаний нею за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після укладання в електронному вигляді зазначеного правочину, позичальнику були надані відповідні кошти від кредитора, права вимоги щодо стягнення заборгованості за якими увійшли до переліку тих, що передані за договорами факторингу позивачу у справі. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів відповідачем суду не надано. За таких обставини, оцінивши докази надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Позивачем надано суду докази витрат, а саме копії договору № 2023/09/18 про надання правничої допомоги від 18 вересня 2023 року укладеного між адвокатським бюро «Тараса Онищенка» та позивачем, протоколу погодження видів правничої допомоги та договірної ціни від 18 вересня 2023 року, додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 18 вересня 2023 року, акту прийому-передачі наданих послуг від 19 вересня 2023 року, рахунку № 41 від 20 вересня 2023 року на оплату правничої допомоги за договором, платіжної інструкції від 21 вересня 2023 року № 1672 про оплату позивачем на користь адвокатського бюро «Тараса Онищенка» коштів у розмірі 3000,00 гривень, де визначено призначення платежу «оплата правничої допомоги за договором 2023/09/18 від 18 вересня 2023 року, рахунок 41 від 20 вересня 2023 року». За таких обставин, враховуючи, що позивач підтвердив понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2147,20 гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved