Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.05.2023 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 28558,69 грн., витрати на транспортні послуги у розмірі 600,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати за надання правової допомоги у розмірі 20000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 20.02.2021 року в м. Києві на вул. Г. Космосу сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року у справі № 759/4272/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначила, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант». Звернувшись до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування, страховиком 31.05.2021 року було здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 31347,31 грн. Зазначила, що відповідно до наряду-замовлення № НЗ 3236 від 01.04.2021 року ФОП [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER] становить 59906,00 грн., а тому з відповідача на її користь підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 28558,69 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на поданий 07.09.2023 року відзив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 20.02.2021 року в м. Києві на вул. Г. Космосу сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року у справі № 759/4272/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 11). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», відповідно до полісу № 124307684 (а.с. 52). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулась до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування та страховиком 31.05.2021 року було здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 31347,31 грн., про що свідчить виписка по картці/рахунку (а.с. 19). Відповідно до наряду-замовлення № НЗ 3236 від 01.04.2021 року ФОП [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER] становить 59906,00 грн. (а.с. 20). 05.04.2021 року [PERSON] було сплачена на рахунок ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 59906,00 грн. відповідно наряду-замовлення № НЗ 3236 від 01.04.2021 року (а.с. 21). Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц , від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17. На підставі викладеного позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 28558,69 грн. підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на транспортні послуги (евакуатор) у розмірі 600,00 грн., то судом встановлено наступне. Статтями 28, 29 Закону №1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено грошові кошти на користь приватного підприємця [PERSON] в розмірі 600,00 грн. за транспортні послуги (евакуатор), про що свідчить квитанція № 2103175 від 06.03.2021 року (а.с. 18). Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь витрат пов`язаних з транспортуванням пошкодженого автомобіля у розмірі 600,00 грн. підлягають задоволенню. За таких підстав позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. то судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. В обґрунтування понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 20000,00 грн., позивач надав витяг з договору про надання правової допомоги № 25 від 19.06.2023 року, прибутковий касовий ордер від 19.09.2023 року Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3статті 137 ЦПК України). Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази здійснення стороною таких витрат. Проте, всупереч вищезазначеному, суду не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Неподання розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови в стягненні витрат на правову допомогу. Вказана позиція відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20). На підставі викладеного позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved