Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

26.10.2023 р. до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька. Позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що він є пенсіонером, переніс інсульт, має захворювання цукровий діабет. \~ \~ \~ \~Отримує лише пенсію в розмірі 6700,00 грн., інших доходів немає. Його становище вкрай нужденне. Пенсії не вистачає на всі його потреби, оплату комунальних послуг, придбання ліків тощо. Син позивача працює, має дохід та змогу надавати непрацездатному батьку допомогу, але відмовляється це робити в добровільному порядку. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності та не отримавши від дитини ніякої підтримки на прохання про надання матеріальної допомоги, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 31.10.2023 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, але скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. З матеріалів справи встановлено, що позивач є батьком відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.11.1981 р. Згідно копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] отримує пенсію за віком. З наданих позивачем копій медичних документів (епікриз, листок огляду та консультацій, консультативний висновок) вбачається, що [PERSON] має цукровий діабет, переніс інсульт, потребує нагляду судинного хірурга та ендокринолога. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального стану батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Такий правовий висновок викладений Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц. Судом встановлено, що позивач досяг встановленого законом пенсійного віку, отримує пенсію за віком, тобто є непрацездатною особою, в зв`язку з наявністю захворювань потребує матеріальної допомоги, необхідної на придбання ліків. При цьому, при розгляді справи суд враховує положення про те, що за змістом ст. 202 СК України обов`язок дочки, сина щодо утримання батьків не пов`язується лише з непрацездатністю останніх, а одним із критеріїв визнання доведеності позову є також доведеність потреби батьків в матеріальній допомозі. Дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків (абз.1 ч.1 ст.204 СК України). Відповідно до положень ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. За змістом ст. 12, ч.ч. 1, 5 ,6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свого непрацездатного батька, а саме фактів позбавлення позивача батьківських прав, ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина - відповідача в справі. Враховуючи вище викладене, зважаючи на потребу непрацездатного позивача в матеріальній допомозі сина, на визнання відповідачем заявлених до нього вимог, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. Суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн., від якого при подачі заяви був звільнений позивач.

Outcome: approved