Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позов мотивовано тим, що з 31.07.2018 вона проживала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Заочним рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.09.2021 шлюб між нами розірвано. Від спільного проживання з відповідачем сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2021 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 20.08.2021 до [INFO], тобто до повноліття доньки. Неповнолітня донька проживає біля позивача і знаходиться на її повному утриманні. У дитини ніякого особистого майна на праві власності немає. Відповідач здоровий, працездатний, працює за контрактом, має можливість надавати дитині матеріальну допомогу в більшому розмірі, ніж 2500 грн. Донька дуже часто, і довготривало хворіє, на лікування постійно потрібні кошти. Крім того, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Чималі витрати потрібні для забезпечення дитині найнеобхіднішими речами: предметами повсякденного вжитку, продуктами харчування, одягом, засобами особистої гігієни, тощо. Такий рівень дитині вона одна не може забезпечити. В зв`язку з викладеним просить змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2021 та стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Гайворон Гайворонського району Кіровоградської області на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня вступу рішення суду в законну силу до повноліття дитини - до [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилася, разом з позовною заявою подала до суду заяву з клопотанням розглянути справу без її участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Аналогічну заяву подала до суду представник позивача адвокат Животовська Г.М. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав до суду відзив на позовну заяву в якому просив в задоволенні позову відмовити, так як на його утриманні є ще неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , розгляд справи провести за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] проживала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.09.2021 (а.с. 5). Від спільного проживання з відповідачем сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2021 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 20.08.2021 до [INFO], тобто до повноліття доньки (а.с.6-8). Неповнолітня донька проживає біля позивача і знаходиться на її утриманні (а.с. 10). Донька часто довготривало хворіє, що вбачається з довідки ліакаря № 152 від 29.12.2023 року (а.с. 9). Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 6-143цс13. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при визначенні аліментів, суд враховує вищевказані норми закону, а також положення ч. 1 ст. 184 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою їх одержувача, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я останньої, матеріальне становище позивача та відповідача, розмір та періодичність доходу останнього, а тому необхідно змінити спосіб стягнення аліментів визначений за рішенням суду, і стягти їх в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) відповідача на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки заявлені позивачем вимоги відповідають вимогам чинного Законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved