Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

26.12.2023 року представник позивача [PERSON] , адвокат Цокало Т. М., подала до суду позов до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. було вчинено виконавчий напис, в якому запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 249616188 від 23.04.2020 року, укладений з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Зазначила, що в матеріалах виконавчого напису відсутні докази на підставі яких здійснювалося правонаступництво прав та обов`язків за кредитним договором. При цьому [PERSON] ніхто не повідомляв про наявність таких договорів про відступлення права вимоги. Крім цього вказала на існування спору щодо вчинення виконавчого напису, оскільки відповідно до умов кредитний договір укладався строком на 30 днів, при цьому строк договору закінчується 23.05.2020 року. У свою чергу відповідно до виконавчого напису стягнення проводиться в період з 16.04.2021 по 12.05.2021 року, що суперечить умовам цього кредитного договору. Також відповідно до графіку розрахунків до договору загальна сума кредиту становить 2 450 грн, з якої проценти за користування кредитом становлять 450 грн., сума кредиту 2000 грн. Відповідно до виконавчого напису до стягнення підлягає: сума кредиту 6 000 гривень, відсотки за користування кредитом 9 510 грн. Крім цього, представник позивача зазначила, що саме по собі вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014 року, зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у тому числі за кредитними договорами. Таким чином, представник позивача прохала суд визнати виконавчий напис №40940, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати: 858,88 грн. судового збору та 8 000 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 29.12.2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 03.01.2024 року від представник позивача Цокало Т. М. надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 04.01.2024 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 17.01.2024 року до суду від представника відповідача, Архипенко С.М., надійшло заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Представник відповідача зазначила, що до позовної заяви додається договір №730-20-10-2023 про надання правової допомоги, проте зазначений договір не містить жодного посилання щодо надання правничої допомоги по справі, стороною якої є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Крім цього, вартість витрат на професійну правничу допомогу є суттєво завищеною та неспівмірною фактично наданим послугам. Зокрема, складання позовної заяви, що містить в собі загальні норми права, складена адвокатом, який має вищу юридичну освіту, володіє спеціальними знаннями, коштує 8 000 гривень, що є значно завищеним відносно складності справи, яка не потребує спеціальних знань. Також вказала, що копія квитанції, яка нібито підтверджує фактично понесені витрати позивача на професійну правничу допомогу, не відповідає загальним вимогам, затвердженим Правлінням Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15 грудня 2004 року. Докази, надані адвокатом Цокало Т. М. на підтвердження надання правничої допомоги належним чином не засвідчені відповідно до Національного стандарту України. Таким чином, прохала в задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 гривень відмовити (а. с. 49-54). 22.01.2024 року до суду від представника відповідача, [PERSON] , надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник відповідача вказав, що незалежно від того, чи було надіслано відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги, боржник мав сплатити заборгованість первісному кредитору. Крім цього, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо відсутності правової підстави для вчинення спірного виконавчого напису. При цьому аргумент позивача, що кредитний договір не входить до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку є невірними, оскільки вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Тобто кредитний договір доводить безспірність заборгованості. Прохав суд врахувати дані письмові пояснення (а. с. 63-65). Ухвалою суду від 30.01.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача, адвокат Цокало Т. М., в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Третя особа, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяна Юріївна, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №40940 про стягнення з [PERSON] за кредитним договором 249616188 від 23.04.2020 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.04.2021 року по 12.05.2021 року.\~ Сума заборгованості складає 15 510 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6 000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 9 510 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача в розмірі 1200 грн., які підлягають стягнення з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 16 710 грн. (а. с. 23). 24.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяною Юріївною на підставі заяви про примусове виконання винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67653244 з виконання виконавчого напису №40940, виданого 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. (а. с. 23, 26). Судом також встановлено, що 23.04.2020 року між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір № 249616188, відповідно до якого товариство зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 2000 грн. Договір укладається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Зазначений кредитний договір нотаріально не посвідчений (а. с. 24-25). Відповідно до додатку №1 до Договору\~ № 249616188 від 23.04.2020 року сукупна вартість кредиту за дисконтною ставкою складає 122,50% від суми кредиту або 2450 грн. та включає в себе користування кредитом у розмірі 22,50% від суми кредиту або 450 грн., сума кредиту у розмірі 2000 грн. (а. с. 25). Суд, дослідивши\~ вищевказані докази, зазначає, що у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, крім цього, дані документи свідчать про недбалість нотаріуса при перевірці поданих документів відповідачем. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При цьому, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17, постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 199/1467/21. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Крім цього, судом встановлено, що виконавчий напис №40940 від 24.05.2021 року вчинено приватним нотаріусом на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, у справі №826/20084/14 Постанову № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що\~ і\~ визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, Постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017\~ року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду в справі № 826/20084/14. Оскільки укладений кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вказане узгоджується з позиціями Верховного Суду, викладених у постановах від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17, від 21.12.2022 року у справі №461/10686/20, від 08.12.2021 року у справі № 751/5727/20, від 08.08.2022 року у справі №752/16820/19, від 28.06.2023 року у справі №758/3725/21. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення з відповідача судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у справі надавалася позивачу на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги № 730/20-10-2023 адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною (а. с. 16-18). Адвокатом на підтвердження розміру правничої допомоги надано акт приймання-передачі наданої правничої допомоги № 1 до договору про надання правової допомоги, що містить розрахунок судових витрат позивача по справі та квитанцію № 730, відповідно до якої [PERSON] було сплачено 8 000 грн. за договором про надання правової допомоги (а. с. 28-29). Відповідно до п. 3.3 Договору про надання правової допомоги №730/20-10-2023 гонорар обчислюється у фіксованому розмірі, відповідно до назви наданої послуги. Суд зазначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд не має права змінювати розмір гонорару і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. На цей час укладений сторонами договір є виконаним, адвокат Цокало Т. М. надала [PERSON] правову допомогу з метою розгляду цивільної справи (надано консультації по справі, складено позовну заяву, направлено адвокатський запит). У свою чергу позивачем було сплачено гонорар за надану правову допомогу, що підтверджується квитанцією № 730. При цьому, докази надані на підтвердження витрат на правову допомогу, суд визнає належними і достовірними. Визначений розмір винагороди представника позивача відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст.137 ЦПК України. Представник відповідача клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не заявляв. Отже, позивач [PERSON] відповідно до ст. 141 ЦПК України має право на відшкодування понесених ним судових витрат з урахуванням принципу пропорційності розміру задоволених вимог.

Outcome: approved