Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернулася до суду із позовом, які в подальшому (заява від 31.01.2023) уточнила та остаточно просила: визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 1060 кв. м. згідно Державного акту серії ЯБ № 415355. На обґрунтування позову зазначила, що вона є троюрідною сестрою [PERSON] , яка проживала на день смерті за адресою: [ADDRESS] , та померла [INFO] . Вказала, що вони були сестрами, [PERSON] хрещена мати її дочки, протягом довгих років вона допомагала сестрі справлятися з будь-якими життєвими негараздами, сестра довгий час хворіла, все було на її плечах, догляд та щоденні хатні справи, похованням займалася лише вона. Протягом багатьох років за [PERSON] ніхто не турбувався та не цікавився чи жива вона, дітей вона не мала. 26.04.2021 позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті троюрідної сестри [PERSON] . 22.02.2022 нотаріусом Матвієнко В.О. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із не підтвердженням факту родинних відносин, хоча це не відповідає дійсності, оскільки, нею було надано вказаний документ. Також, нотаріусом було зазначено про відсутність свідоцтва про народження [PERSON] та його рідної сестри [PERSON] , а також свідоцтва про шлюб [PERSON] . З причин, вказаних нотаріусом [PERSON] щодо неможливості встановити факту родинних відносин, їй рекомендовано звернутися до суду. До складу спадщини входить 1/2 частка у спільній частковій власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , та 1/2 частка у спільній часткової власності на земельну ділянку площею 1060 м.кв. згідно державного акту серії ЯБ № 415355, які належать на праві власності [PERSON] . Інша 1/2 спадкового майна належить померлій матері [PERSON] , [PERSON] , які проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] після смерті матері [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з наміром прийняти спадщину, проте, за життя не оформила спадщину. Інших дітей [PERSON] не мала. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на вказаний житловий будинок та земельну ділянку. Інші заяви по суті справи. 02.03.2023 від представника Полтавської міської ради Лобач Ю.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Полтавська міська рада заперечує проти задоволення позову з наступних підстав. Твердження позивача про те, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою жодним доказом не підтверджено, тому є необґрунтованим та недоведеним. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] обґрунтувала свої вимоги неможливістю отримання в нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадкове майно у зв`язку з недоведеністю родинних відносин із спадкодавцем [PERSON] . Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 32/02-31 від 22.02.2022, після смерті [INFO] [PERSON] відкрито спадкову справу № 4, в спадковій справі знаходяться заяви: [PERSON] про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після померлої двоюрідної сестри [PERSON] , [PERSON] про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після померлої двоюрідної сестри [PERSON] , [PERSON] про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після померлої двоюрідної сестри [PERSON] , та [PERSON] про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після померлої троюрідної сестри [PERSON] , тобто, коло спадкоємців визначено, заяв від інших спадкоємців не має, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Усім спадкоємцям було відмовлено у зв`язку з неможливістю встановлення фактів родинних відносин, оскільки наявні розбіжності в прізвищах. На даний час невідомо які дії вчинялись іншими заявниками для прийняття спадщини після отримання відмови нотаріуса. Позивачем не вживались заходи щодо отримання будь-яких доказів підтверджуючих факт родинних відносин зі спадкодавцем, окрім листа від Державного архіву Полтавської області від 27.09.2021. У зв`язку з відсутністю будь-яких доказів родинного зв`язку між [PERSON] та [PERSON] та не вірно визначених сторін у позові, просять відмовити у задоволенні позову. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження в справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06.04.2023 витребувано від приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Матвєєнко В.О. (36000, м. Полтава, вул. Небесної Сотні, б. 120) належним чином засвідчену копію спадкової справи № 4, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06.06.2023 залучено до участі у справі за позовною заявою [PERSON] до Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Матвєєнко Вікторія Олексіївна, про визнання права власності на спадкове майно, у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.01.2024 витребувано від Першої полтавської державної нотаріальної контори інформацію зі спадкової справи № 58261774 в спадковому реєстрі, номер у нотаріуса 139/2015, яка була заведена Третьою полтавською державною нотаріальною конторою, про спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . Участь у справі сторін та інших учасників справи. У судовому засіданні представник позивача адвокат Сватенко В.Б. наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначила, що належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, доведено факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON] . Стосовно інших осіб, які звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, вказала, що позивачу не відомо хто ці особи, свідоцтва про право на спадщину на їх ім`я не видавалися. Тому, підстав для залучення їх у якості співвідповідачів не має і належним відповідачем є Полтавська міська рада. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просила у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у відзиві. Від приватного нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Матвєєнко В.О. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання позивач [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до суду не прибули, про причини неявки не повідомили. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [PERSON] та [PERSON] 30.04.1965 уклали шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на " [PERSON] " (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ) (т. 1 а. с. 10). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) (т. 1 а. с. 9). 04.10.1986 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після реєстрації якого прізвище дружини змінено на " [PERSON] " (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ) (т. 1 а. с. 12). Із посвідки про народження [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що вона народилася [INFO] , в графі батько зазначено - [PERSON] , в графі мати зазначено - [PERSON] (т. 1 а. с. 13). Із свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що вона народилася [INFO] , в графі батько зазначено - [PERSON] , в графі мати зазначено - [PERSON] (т. 1 а. с. 14). Із посвідки про народження [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що він народився [INFO] , в графі батько зазначено - [PERSON] , в графі мати зазначено - [PERSON] (т. 1 а. с. 15-16). 27.09.2021 на заяву [PERSON] від 10.09.2021 Державним архівом Полтавської області, за вих. № 04-14/1282 повідомлено, що метричні книги для запису народжених, одружених, померлих парафіян Петро-Павлівської православної церкви с. Крутий Берег Полтавського повіту Полтавської губернії (нині у складі м. Полтава Полтавської області) на зберігання до державного архіву не надходили, у зв`язку з чим немає можливості виявити метричні записи про народження [PERSON] ( [PERSON] ), 1908 р. н., [PERSON] , 1911 р.н., значна кількість документів довоєнного часу втрачена в період тимчасової окупації Полтавщини (1941-1943) нацистськими загарбниками (т. 1 а. с. 17). 22.02.2022 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Матвєєнко В.О. відмовлено [PERSON] в оформленні спадкових прав на майно, що лишилося після смерті [INFO] [PERSON] , 1965 року народження, яка проживала на день смерті за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що не подано документів на підтвердження факту родинних відносин (т. 1 а. с. 18-19). 25.11.2015 Третьою полтавською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу з номером у спадковому реєстрі 58261774, номер у нотаріуса 139/2015, після смерті [INFO] [PERSON] (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42233796 від 25.11.2015) (т. 1 а. с. 20). 08.12.2005 Полтавським бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 частку будинку за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВСК № 161801 від 11.11.2005 (т. 1 а. с. 21). Позивачем до позовної заяви долучено копію плану меж земельної ділянки, кадастровий номер 5310136700:07:001:0140, загальною площею 1060 кв.м., опис меж [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] (т. 1 а. с. 22). [INFO] померла [PERSON] , у віці 75 років, про що 30.07.2015 складено актовий запис № 249 (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ) (т. 1 а. с. 24). [INFO] померла [PERSON] , у віці 55 років, про що 28.10.2020 складено актовий запис № 595, причина смерті інфаркт головного мозку (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , довідка про причину смерті № 151) (т. 1 а. с. 25, 26). На підтвердження оплати послуг похоронного призначення [PERSON] позивачем [PERSON] надано свідоцтво про поховання від 28.10.2020, накладну № 68 від 29.10.2020, рахунок - замовлення № 001543 від 28.10.2020, рахунок - замовлення № 001403 від 28.10.2020 (т. 1 а. с. 27-30). З технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , складеного на 10.12.1997 долі власників будинку зазначено: [PERSON] 1.0, [PERSON] 1/2, [PERSON] 1/2 (т. 1 а. с. 31-36). Відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 415355, серії ЯБ № 415350, власниками земельної ділянки площею 1060 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] , частки яких у спільній власності по 1/2 (т. 1 а. с. 37,38). Відповідно до звіту про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] , ринкова вартість об`єкту оцінки, за адресою: [ADDRESS] , станом на 19.01.2023, без урахування ПДВ, складає 368100,00 грн (т. 1 а. с. 47-110). Із матеріалів спадкової справи № 4 за 2021 рік, яка заведена приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Матвєєнко В.О., вбачається, що із заявами про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] , звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 07.09.2021 приватним нотаріусом Матвєєнко В.О. відмовлено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в оформленні спадкових прав на майно, що залишилося після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що не надано документів на підтвердження факту родинних відносин, 22.02.2022 приватним нотаріусом Матвєєнко В.О. відмовлено [PERSON] в оформленні спадкових прав на майно, що залишилося після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що не надано документів на підтвердження факту родинних відносин (т. 1 а. с. 133-191). З долученої до матеріалів справи інформації Першої полтавської державної нотаріальної контори від 09.02.2024 за № 348/01-16 на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 29.01.2024 про витребування доказів вбачається, що 25.11.2015 Третьою полтавською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 139/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON] , в матеріалах спадкової справи знаходиться заява [PERSON] , про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ Третьої полтавської державної нотаріальної контори 25.11.2015 за пор. № 369/02-14, інформація про інших спадкоємців станом на 09.02.2024 згідно матеріалів спадкової справи відсутня, будь-які інші заяви не надходили (т. 2 а. с. 36) Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511 цс 18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61 цс 18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс 18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс 18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс 19), а також у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 707/2-1006/2011 (провадження № 61-5425св20). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Підстав для відступлення від указаних висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах суд не знаходить. Як вбачається з матеріалів справи, що даний спір виник між спадкоємцями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з приводу належного спадкодавцю [PERSON] майна. Позовні вимоги [PERSON] полягають у визнанні за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 1060 кв. м. згідно Державного акту серії ЯБ № 415355. Отже, цивільно-правовий інтерес позивача з огляду на сформульовані нею предмет і підстави позову полягає у захисті свого права як спадкоємця майна, яке залишилося після смерті [PERSON] . При цьому [PERSON] пред`явила позов до Полтавської міської ради, а не до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є спадкоємцями за законом. Суд звертає увагу, що позивач в підготовчому судовому засіданні 06.04.2023 зазначила, що зі спадкоємцями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вона не знайома, де вони проживають не знає, якими родичами вони були померлій [PERSON] не знає, клопотати про залучення їх в якості відповідачів наміру не має, не заперечує проти залучення їх у якості третіх осіб. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2020 року в справі № 175/1941/16-ц (провадження № 61-19798св18) вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що даний позов пред`явлений до неналежного відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Вищезазначене не позбавляє можливості [PERSON] звернутися до суду з відповідним позовом до належних відповідачів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed