Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Позивачі, діючи в інтересах малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , звернулись до суду із позовом до [PERSON] [INFO] , яким просять позбавити останню батьківських прав стосовно її малолітніх доньки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] .. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , відомості про батька яких у свідоцтві про народження записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за прізвищем матері та з її слів. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.12.2021 року малолітніх дітей було відібрано у відповідача без позбавлення її батьківських прав та вирішено питання про стягнення аліментів з відповідача на їх утримання. Рішенням виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради від 14.01.2022 року № 11 малолітньому [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та влаштовано під опіку бабусі [PERSON] , де на даний час дитина і проживає в належних житлово-побутових умовах. Малолітній [PERSON] рішенням виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради від 14.01.2022 року № 12 також надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а за рішенням № 126 від 13.08.2021 року дитину влаштовано до КНП «Херсонський обласний Будинок дитини» Херсонської обласної ради. Під час окупації м. Херсона малолітню [PERSON] разом із іншими вихованцями дитячого закладу окупаційною владою було вивезено на територію тимчасово окупованої АРК. На сьогоднішній день позивачем вживаються усі можливі заходи задля повернення дитини на територію України. За весь час перебування малолітнього [PERSON] та [PERSON] під опікою та у дитячому закладі відповідно, відповідач не цікавилась життям своїх дітей, не піклувалася про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечувала харчуванням та медичним доглядом, не сплачувала аліменти, із питанням про повернення дітей їй на виховання не зверталась, що свідчить про те, що вона самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. У 2021 році відповідач притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] наразі опікується бабуся [PERSON] , яка відповідно до наданої освітнім закладом характеристики на дитину повноцінно виконує свої обов`язки. Станом на 07.09.2023 року, відповідно до листа Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 07.09.2023 року відповідач не виявляла зацікавленості та мотивації у поверненні дітей та за підтримкою з цього питання не зверталась. Станом на 03.10.2023 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 101488,33 грн.. Не зважаючи на притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків та проведення з цього приводу профілактичної роботи, відповідач своє відношення до виконання батьківських обов`язків не змінила, не змінила свій спосіб життя, який зі слів [PERSON] є антигромадським, зловживає алкоголем. Вказані обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою від 20 листопада 2023 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 14.12.2023 року о 10.40 год. Ухвалою від 12.01.2024 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 15 лютого 2024 року о 09 год. 00 хв., у приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області. Згідно зазначених позивачем даних з приводу останнього відомого місця проживання відповідача, останнім відомим місцем її фактичного мешкання є [ADDRESS] , а останнім відомим місцем реєстрації згідно наявних паспортних даних є [ADDRESS] . Згідно отриманих судом відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру та ДМС УДМС України в Херсонській області відповідач зареєстрованою або знятою з реєстрації місця проживання по Херсонській області не значиться. Повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду справи, поруч із направленням рекомендованого листа за останнім відломим місцем мешкання, також здійснювалось відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, проте відповідач до суду на неодноразові виклики не з`явилась, жодних заяв з приводу справи суду не подавала. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні представник позивач заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити із викладених у позові підстав та на підставі наданих суду доказів. Від третьої особи [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи по суті за її відсутності, якою вона також підтримала заявлені позовні вимоги та не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Від в.о. директора КНП «Херсонський обласний Будинок дитини» Херсонської обласної ради на адресу суд надійшла заява якою вони просили проводити судовий розгляд без участі їх представника, підтримавши заявлені позовні вимоги. Виходячи з цього та враховуючи думку представника позивача та третіх осіб, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами 7, 8 та 9 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що, відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 07.02.2012 року та [NUMBER] від 17.02.2021 року відповідач є матір`ю малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , при цьому, як вбачається із досліджених судом Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису відомості про батька (батьків) внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері та за її заявою. Батьком [PERSON] при цьому за заявою відповідача значиться [PERSON] . Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. За змістом даної норми закону ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно зі статтею 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.ч.1, 2,4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом Верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішеннях у справах «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року та «Савіни проти України» зазначає, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. При цьому позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і саме інтереси дитини повинні мати переважний характер над інтересами батьків. Між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. На думку Суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються переліком, зазначеним у вище приведеній постанові Пленуму, і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Ухилення одного з батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є правовою підставою для позбавлення батьківських прав. Однак, дане поняття, тобто ухилення від виконання батьківських обов`язків, є оціночним і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. В пункті 52 рішення «Савіни проти України» зазначено, що Судом враховується, що держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Так дослідженням судом доданих до справи доказів встановлено наступне. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.12.2021 року, позовні вимоги Виконкому Суворовської районної у м. Херсоні ради як органу опіки та піклування в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] було вирішено відібрати малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських справ, та стягнути з останньої на утримання дитини [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частки від її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік, щомісячно на користь державного дитячого закладу або особи, яка виховуватиме дітей, та на утримання [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] починаючи з 23.07.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Підставою відібрання дітей у відповідача стали встановлені судом обставини, що свідчать про нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, а саме ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей, не забезпечення здорового їх зростання та розвитку, внаслідок винної поведінки відповідача. Зазначене заочне рішення суду набрало законної сили 13.01.2022 року оскільки не оскаржувалось відповідачем. Згідно розрахункової заборгованості зі сплати аліментів станом на 03.10.2023 року, яка утворилась за період з липня 2021 року по серпень 2023 року, відповідач не сплатила жодної копійки на утримання дітей. Окрім того, за рішенням виконавчого комітету Суворовською районної у м. Херсоні ради № 11 від 14.01.2022 року, із урахуванням висновку служби у справах дітей, [PERSON] [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та його опікуном призначено [PERSON] а місцем проживання дитини визначено разом із опікуном. Актом обстеження умов проживання, затвердженим Начальником служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради 28.08.2023 року, а саме за адресою мешкання опікуна [PERSON] , яка є бабусею малолітнього [PERSON] , що у [ADDRESS] , де і мешкає дитина, встановлено створення належних умов для виховання дитини та наявність доброзичливих сосунків в родині. Рішенням виконавчого комітету Суворовською районної у м. Херсоні ради від 14.01.2022 року № 12 за поданням служби у справах дітей, малолітня [PERSON] [INFO] отримала статус дитини, що позбавлена батьківського піклування, та місцем перебування дитини визначено КНП «Херсонський обласний Будинок дитини» Херсонської обласної ради. Згідно листа Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від вересня 2023 року за № 01-19/479, на запит Начальника служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради, на обліку Центру перебуває родина, мати якої [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , через що [INFO] дитину [PERSON] було вилучено із родини та влаштовано до КНП «Херсонська міська клінічна лікарня імені «О.С. Лучанського» . [PERSON] проживає разом із бабусею [PERSON] по [ADDRESS] . Після вилучення малолітньої [PERSON] мати не виявляла зацікавленості та мотивації у поверненні дитини в родину, не зверталась до спеціалістів центру за отриманням соціальної підтримки та допомоги у вирішенні вказаного питання. Як вбачається із Характеристики [PERSON] [INFO] від 09.08.2023 року, наданої в.о. директора Херсонської загальноосвітньої шкоди І-ІІ ступенів № 44 ХМР, дитина навчається в школі з першого класу, зарекомендував себе як дисциплінований, працелюбний та відповідальний учень, має врівноважений характер, хороший фізичний та розумовий розвиток, високий рівень навчальних досягнень. Вихованням дитини займається бабуся, яка приділяє належну увагу дитині, цікавиться його справами, підтримує зв`язок із класним керівником. Зазначає про те, що за увесь період навчання мати хлопчика жодного разу шкільним життям дитини не цікавилась, не відвідувала батьківських зборів, з класним керівником не спілкувалась. Відповідно до листа лікаря Педіатра від 11.08.2023 року за відомостями дільничного лікаря [PERSON] , [INFO] мешкає за адресою [ADDRESS] разом із бабусею, яка опікується дитиною, регулярно відвідує дитячу поліклініку. Окрім того, на підставі статей 19, 164, 171 Сімейного кодексу України, поруч із дослідженими матеріалами справи, суд також бере до уваги досліджений висновок виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради - органу опіки та піклування Суворовського району м. Херсона, згідно якого позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відповідає інтересам дітей та є доцільним. При цьому суд також бере ж уваги те, що не подавши відзиву та не з`явившись до суду, відповідач даних обставин не спростовувала, підтвердження інтересу до дітей не довела. Виходячи з цього, суд вважає, що зазначені вище факти у своїй сукупності свідчать про ухилення відповідача від виховання дітей, свідоме та тривале нехтування нею своїми обов`язками і небажанням виконувати їх, що дає суду підстави для висновку про доцільність в інтересах дітей позбавлення її батьківських прав. Суд враховує, що з точки зору закону позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В той же час відповідач, у якої рішенням суду від 13.12.2021 року, саме через нехтування та невиконання своїх батьківських обов`язків вже було відібрано малолітніх дітей, про позбавлення батьківських прав стосовно яких йдеться у позові, зі стягненням аліментів на їх утримання, на шлях виправлення не стала, продовжує ігнорувати свої батьківські обов`язки, жодного інтересу до дітей не проявляє, що додатково підтверджується тим, що вона, на неодноразові виклики не з`явилась до суду, та не подавала відзив, не намагався довести своє бажання виховувати дітей, обставини, приведені в позові, не спростувала. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Суд вважає, що такі фактори, як відсутність відповідача протягом тривалого часу в житті дітей можливе лише внаслідок свідомої поведінки відповідача, як матері, та нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Про свідомість такої поведінки свідчить і та обставина, що відповідач втратила інтерес до дітей, жодного разу не відвідувала дітей і будь-яким іншим чином приймати участь у житті дітей не намагалась, із заявами в компетентні органи щодо сприяння у здійсненні спілкування із дітьми не зверталась, як і не зверталась із заявами щодо перешкоджання їй у спілкуванні із дітьми. Суд при цьому також враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові в справі № 459/3411/17 від 29 вересня 2021 року щодо того, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього та у зв`язку із задоволенням вимог позивача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 1 073,60 гр. судового збору.

Outcome: approved