Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою, в якій вказують, що в липні 2014 року вони домовилися з [PERSON] про купівлю у неї житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та двох земельних ділянок площею: 0.1500 га та 0.1394 га, за цією ж адресою, які належать відповідачці. Вони з відповідачкою письмового договору не укладали, але домовилися щодо ціни будинку та земельних ділянок в сумі, еквівалентній 20000 доларів на момент підписання договору у нотаріуса, щодо сплати цієї суми частинами, оскільки сплатити всю суму відразу у них не було можливості, а також щодо терміну укладення договору після сплати ними всієї обумовленої суми. В рахунок оплати за вищевказану нерухомість по майбутньому договору купівлі-продажу вони сплатили [PERSON] : 16.07.2014 - 750 євро, 09.09.2014 - 650 євро, 12.02.2015 - 400 доларів, 24.02.2015 - 500 євро, 12.08.2015 - 200 доларів, крім того в період до 13.11.2015 було сплачено ще 300 євро та 1000 євро, які передавала відповідачці [PERSON] . 13.11.2015 [PERSON] повністю розрахувався з відповідачкою, сплативши решту коштів за будинок і земельні ділянки, загальною сумою 20000 доларів, відповідно до попередньої домовленості між ними. Цього ж дня відповідачка видала [PERSON] довіреність строком на три роки та передала їй оригінали свідоцтва на право власності на будинок та державні акти на право власності на земельні ділянки. До 13.11.2018 [PERSON] не встигла привести документи в порядок і договір не був укладений. Вони звернулись до відповідачки з проханням надати нову довіреність або особисто з`явитись до нотаріуса, але вона відмовила їм у цьому. Вони з 2014 року проживають в зазначеному будинку, вважаючи, що згодом у них на цю нерухомість буде право власності, вони провели ремонт будинку: поміняли вікна, спорудили відмостку та провели оздоблювальний ремонт. Вважають, що відповідачка набула кошти в сумі 20000 доларів без достатньої правової підстави. Добровільно повернути їм кошти не бажає і не бажає укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Кошти в сумі 20000 доларів є їхнім спільним сумісним майном, так як набуті в період шлюбу. Згідно встановленого НБУ курсу валют курс долара США складає 26,6367 грн. за один долар, отже відповідачка повинна повернути їм 533134 грн. Просять стягнути з [PERSON] на їх користь 533134 грн. в рівних частках. В судовому засіданні представник позивачів Оксютенко Л.І. позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право власності (а.с.4), витягом про державну реєстрацію прав (а.с.5), та власником земельної ділянки розміром 0,1394 га з кадастровим номером 0524555100:01:006:0068, та земельної ділянки розміром 0,1500 га з кадастровим номером 0524555100:01:006:0037, що стверджується держаними актами на право власності на земельні ділянки (а.с.6,7), витягами з ДЗК про земельні ділянки (а.с.8-10, 11-14), витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15, 16). [PERSON] мала намір продати вищевказане нерухоме майно, що стверджується довіреністю від 13.11.2015 (а.с.17), якою вона уповноважила [PERSON] продати належний їй будинок та земельні ділянки. [PERSON] отримала від [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 доларів в рахунок плати за житловий будинок та земельні ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що стверджується оригіналом розписки [PERSON] (а.с.117), розписками про отримання коштів (а.с.18-25), а також нею не оспорюється. До 13.11.2018 [PERSON] (за довіреністю відповідачки) не привела документи до ладу і договір не був укладений. Попередній договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельних ділянок сторонами не був укладений, а тому між ними не виникло договірних зобов`язань. Відповідачка [PERSON] набула кошти в сумі 20000 доларів без достатньої правової підстави, добровільно повернути їх позивачам не бажає та не укладає договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок. Відповідно до ст.70 СК України частки кожного із подружжя в майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності, є рівними. Кошти в сумі 20000 доларів США є спільним сумісним майном позивачів, так як набуті у період шлюбу, тому кожен із позивачів має право на 1/2 частку цієї суми. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання відповідачкою позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суму сплаченого позивачами при подачі заяви судового збору суд стягує з відповідачки.

Outcome: approved