Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 28.04.2005 року до 17.05.2019 року позивачка і [PERSON] проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обв`язки, але не встигли звернутися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] (далі Спадкодавець), відкрилася спадщина на належну йому квартиру [ADDRESS] , житловою площею 17,1 м2. За життя Спадкодавця, ним не був складений заповіт, згідно зі ст. 1223 Цивільного кодексу України, вступають в дію норми спадкування за законом. Позивач є спадкоємцем 4-ї черги, адже проживала однією сім`єю із Спадкодавцем з 28.04.2005 року по день смерті [INFO] , тобто протягом 15 років. Позивач зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину, крім того вона звернулася до приватного нотаріуса Перекопської І.С. за місцем подання заяви про прийняття спадщини усиновленим сином покійного [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини позивач, відповідно до ч. 1 ст.1297, ч. 1 ст. 1298 ЦК України, звернулася до того ж приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус зазначеної нотаріальної контори відмовила їй у оформленні права на спадщину, вказавши, що документів, які надано для одержання свідоцтва про право на спадщину недостатньо та роз`яснено, що вона має право звернутися до суду із заявою «про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнанням права спадкування за законом». Встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю зі Спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину. Для підтвердження факту проживання однією сім`єю зі Спадкодавцем без реєстрації шлюбу позивач має спільні фотографії, квитанції про участь у витратах на ремонт і сплату комунальних послуг, кредитні договори на потреби сім`ї та лікування Спадкодавця, інші письмові докази (документи), правовстановлюючі документи на квартиру, документи на поховання Спадкодавця. Позивач зазначає, що зі спадкодавцем проживали за адресою реєстрації місця проживання у квартирі [ADDRESS] більше 15 років, бажали зареєструвати шлюб, вели спільне господарство, а коли він хворів здійснювала догляд за ним, піклувалася про його здоров`я, коли не вистачало коштів на лікування, позивач оформляла кредити, бо зарплатня у покійного чоловіка була не високою, а позивач була фізичною особою підприємцем і могла оформити кредитні договори на потреби сім`ї, ремонт квартири, відпочинок у відпустці, сплачувати за комунальні послуги. Відповідно і поховання чоловіка робила за власний рахунок. Окрім позивача як другого члена подружжя, ще є інший претендент на зазначене спадкове майно - усиновлений син покійного чоловіка від першого шлюбу [PERSON] , який теж подав до нотаріальної контори заяву про право на спадщину. Хоча за життя спадкодавець [PERSON] чітко попереджав останнього, що квартира в якій позивач з чоловіком протягом останніх 15 років проживали разом, в якій вона була зареєстрована як член сім`ї, в якій за власні спадкові кошти, які позивач отримала від продажу спадщини своєї матері зробила поліпшення на вартість на сьогодні більш ніж 250 000 гривень і за яку разом із покійним чоловіком сплачували комунальні послуги, повинна залишатися за позивачем. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд встановити факт проживання Спадкоємця [PERSON] [INFO] однією сім`єю із Спадкодавцем [PERSON] померлим [INFO] у період з 28.04.2005 року до 17.05.2019 року. Визнати за [PERSON] [INFO] , право на спадкування за законом у першу чергу після смерті [PERSON] померлого [INFO] на підставі ч. 2 статі 1259 та 1261 ЦК України. Відповідно до відзиву на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволення позовних вимог у повному обсязі зважаючи на наступне. Відповідач з батьком були близькими людьми і його наміри йому були добре відомі. Батько не збирався оформлювати офіційно відносини з позивачкою, так як відносини полягали тільки у постійних застіллях, п`янках і гулянках. Доказами вказаного є фото, додані до позовної заяви. Батько вважав позивачку ненадійною людиною, яка не вміла ні вести господарство, ні розпоряджатися фінансами. У позивачки були постійні фінансові борги, про що свідчать копії кредитних договорів, додані до позовної заяви. Позивачка у позовній заяві не наводить жодного доказу того, що 14 років вона проживала з батьком відповідача однією сім`єю. Більше того, до позовної заяви додана копія паспорта позивачки, у якому стоїть відмітка про те, що позивачкою 24.04.1984 зареєстрований шлюб з [PERSON] . Довідка від 18.11.2019 видана головою ОСББ «Добробут-74» з перевищенням повноважень, так як тільки суд може встановлювати факт проживання сім`єю. А місце реєстрації за однією адресою не є доказом існування сімейних відносин. Щодо вказаного позивачкою у позовній заяві про поліпшення квартири у сумі 250000,00 грн., то вони спростовуються нею ж доданим витягом зі звіту про незалежну оцінку майна від 26.11.2019 року, відповідно до якого ринкова вартість квартири становить 101372,00 грн. Батько не був людиною похилого віку, у нього не було тяжкої хвороби, каліцтва, окрім того, то все частіше і частіше він став зловживати спиртним. Безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах. Батько за все життя навіть на лікарняному перебував декілька разів. Працював лікарем стоматологом ортопедом у ортопедичному відділенні КЗ стоматологічна поліклініка №7 до 14 травня 2019 року і отримував заробітну плату. [INFO] йомустало погано, а вже через три дні він помер. Так, дійсно батьку була проведена операція по зору у вересні 2018 року, гроші на яку він отримав на роботі як виплату заборгованості по заробітній платі у розмірі більше 13000,00 грн. Ще за своє життя він зламав ногу, але [PERSON] , яка вказує, що проживала з ним у той час була у Росії на заробітках і відповідач сам доглядав його, допомагав по господарству і возив на перев`язки. 07.01.2019 року батькові виповнилося 60 років, йому призначили пенсію і виплатили 10 пенсій, як медичному працівнику комунального закладу міста. Угода постачання товарів медичного призначення, додана до позовної заяви, не є доказом оплата коштів [PERSON] , тим більше, що договір укладений самим [PERSON] і ним же оплачений. Позивачка вказує, що кредити вона брала, щоб лікувати батька, що є неправдою, так як відповідно до копій кредитних договорів, кредити отримані у 2007 р., 3 кредити у 2008 р., 2009 р., 2010 р., у 2013 р., у 2014 р. Що стосується виготовлених копій, то з цих копій неможливо нічого прочитати крім того, що саме позивачка отримала кредити і копії договорів не вказують на те, куди були витрачені кредитні кошти. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є колишньою дружиною [PERSON] , з яким проживала у шлюбі 19 років та матір`ю відповідача. Після розлучення продовжувала спілкуватися з колишнім чоловіком, працювали разом. Інколи спілкувалася із позивачкою, ходила до них в гості і вони також приходили. При розлучені [PERSON] залишив трьохкімнатну квартиру, а в замін вона йому купила квартиру за яку зараз спір. Приблизно за рік колишній чоловік зробив ремонт у своїй новій квартирі, коли ще не проживав з позивачкою. [PERSON] не хотів більше одружуватися, а лише жити в цивільному шлюбі. Син постійно спілкувався зі своїм батьком і доглядав його, оскільки після розлучення він почав зловживати спиртними напоями. [PERSON] сторонньої допомоги не потребував, «лежачім» не був. Скільки часу [PERSON] прожила з померлим не знає, похованням займалася позивачка. Нічого спільного позивачка із померлим в квартиру не купили. На даний час [PERSON] проживає у спірній квартирі, за неї не платить, у зв`язку з чим виникли борги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона знала [PERSON] з 1986 року, товаришували, в кінці 2004 запросила його до себе, щоб відсвяткувати разом Новий Рік, але [PERSON] сказав, що в нього з`явилась нова дружина [PERSON] і вони будуть разом зустрічати Новий Рік. 16.04.2005 року святкувала своє день народження, на якому також були присутні [PERSON] та [PERSON] , у них були дуже гарні відносини і проживали вони уже разом на той час. Коли [PERSON] розлучався зі своєю першою дружиною, вона попросила його залишити їй з сином трьох кімнатну квартиру, а йому в обмін дісталась однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Коли він отримав однокімнатну квартиру, то попросив її та її доньку, допомогли зробити ремонт, тому що квартира була у занедбаному стані, ремонт зовсім був відсутній. Це було в 2001 році, а з [PERSON] він почав жити з кінця 2004 року. У позивачки був будинок, який вона продала і на отримані кошти вони зробили ремонт. Вони разом жили постійно з 2005 року по 2019 рік, тобто по день його смерті. [PERSON] останні роки хворів, за ним доглядала [PERSON] , але до останніх днів він працював, «лежачім» не був. Запитувала у нього, чому не одружуєтесь, він відповів, що планують. Син приходив, але дуже рідко. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з позивачкою та померлим [PERSON] з моменту їх заселення в квартиру, були сусідами, кожного дня зустрічалися, чула їх розмови за весілля. Коли приходив син, відповідач по справі, просив у батька кошти та обговорювали фінансові питання. З [PERSON] у [PERSON] були чудові відносини, вони разом проживали з 2005 року, як чоловік та дружина, робили ремонт в квартирі. Коли [PERSON] хворів, за ним доглядала [PERSON] , похованням займалася також вона. [PERSON] та [PERSON] проживали разом дуже довго,чому не одружилися не відомо, чи був померлий «лежачій» також не відомо, на вулицю виходив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що із [PERSON] разом працювали, на той час він проживав сам, а десь через рік чи два почав проживати із [PERSON] . Допомагав робити ремонт в їх квартирі, встановлювали ванну, балкон та інше, за роботу платили разом, але частіше - [PERSON] , оскільки на той час [PERSON] не платили заробітну плату. Потім [PERSON] захворів, а [PERSON] за ним доглядала. Його син [PERSON] до батька приходив лише коли потрібні були кошти. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що із [PERSON] знайомий з 2002-2003 року, а з [PERSON] з 2004-2005 року. [PERSON] купив занедбану квартиру і почав робити в ній ремонт. Допомагав йому, а потім з`явилася [PERSON] і допомагала робити ремонт за кошти, які отримала від продажу спадкового будинку, оскільки [PERSON] не платили заробітну плату. У 2007 році звільнився з роботи і більше не спілкувався з ними, тому за хворобу та смерть [PERSON] нічого не відомо. Допитана в судовому засіданні позивачка [PERSON] , в якості свідка, суду повідомила, що була знайома з померлим дуже давно, потім почали жити разом. В 2001 році [PERSON] подарували однокімнатну квартиру, так як він залишив трьохкімнатну своїй колишній дружині та сину. У 2004 році зустрілися і уже 2005 рік зустрічали разом, тоді він і запропонував жити разом. На той час працювала на потязі, мала гарну заробітну плату, але часто була у відрядженнях, що не подобалося [PERSON] . У зв`язку з цим вона звільнилася і пішла працювати на базар, як ФОП. Коли почали жити разом квартира була у занедбаному стані. На той момент мала частку будинку, яку отримала у спадок. Разом було вирішено продати належну частку в даному будинку і за отримані кошти почали робити ремонт в квартирі. Проживали разом, мали гарні відносини, вели спільне господарство, був спільний сімейний бюджет, коли [PERSON] не отримував заробітну плату, то жили на її кошти. Із [PERSON] не встигли зареєструвати шлюб, але планували. У [PERSON] були серйозні проблеми зі здоров`ям, він до останнього ходив на роботу, але потребував допомоги, оскільки мав проблеми із сечовивідною системою, тобто була необхідність в частому купанні та переодяганні. В останній тиждень життя він прийшов з роботи, сказав, що погано себе почуває, тому взяв на роботі три дні відгулу, пололи його у лікарню, до через пару днів він помер. Похованням займалася самостійно. Його син [PERSON] років п`ять взагалі не приходив до батька, а з`являвся лише тоді коли у нього були проблеми і потрібні були гроші. В судовому засіданні позивач та представника позовну заяву підтримали та просили її задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 13). Після його смерті відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 14.02.2001 року (а.с. 46). [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської І.С. про видачу на підставі ст. 1264 ЦК України про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з яким вона проживала однією сім`єю, на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Однак, постановою нотаріуса від 25 листопада 2019 року їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва, оскільки не надано документів підтверджуючий факт родинних або інших відносин спадкоємцем [PERSON] із спадкодавцем (а.с. 50). Крім того, у постанові зазначено, що [PERSON] має спадкоємця, який має право на спадкування відповідно до ст. 1261 ЦК України, який спадщину прийняв. Померлий [PERSON] мав сина [PERSON] , [INFO] , від першого шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 67). Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України закріплено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно п. 5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», № 5 від 31.03.1995 року, а саме, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють і нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину Факт проживання однією сім`єю померлого [PERSON] та позивачки [PERSON] , як чоловіка та жінки без шлюбу, окрім пояснень сторін по справі та свідків, також, підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема: -копією паспорта на ім`я [PERSON] , відповідно до якого остання з 21.08.2007 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10); -довідкою виданою головою ОСББ «Добробут-74» від 18.11.2019 року, згідно якої сім`я [PERSON] за адресою [ADDRESS] , складається з одного чоловіка [PERSON] (а.с. 12). -фотографіями долученими до позовної заяви (а.с. 14-16); -квитанціями про сплату комунальних платежів за адресою: [ADDRESS] , платниками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 43-45). Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, пояснення сторін та свідків, в їх сукупності, суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання [PERSON] однією сім`єю із [PERSON] , який помер [INFO] у період з 28.04.2005 року до 17.05.2019 рік. Щодо позовної вимоги визнання за позивачкою права на спадкування за законом у першу чергу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на підставі ч. 2 ст. 1259 та ст. 1261 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тобто, відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем третьої черги. Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Оскільки, [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , проживали до часу відкриття спадщини не менше п`яти років однією сім`єю у період з 28.04.2005 р. по 17.05.2019 р.; [PERSON] переніс операцію на очах, мав проблеми із сечовивідною системою, тому потребував постійного догляду; позивач постійно піклувалася та доглядала [PERSON] , купувала йому ліки та інші засоби для покращення його здоров`я; також за свої кошти робила ремонт у квартирі, що підтвердили свідки у судовому засідання; матеріально допомагала спадкодавцеві, оскільки він отримував малу заробітну плату, виплату якої інколи затримували, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право на спадкування за законом у першу чергу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на підставі ч. 2 ст. 1259 та ст. 1261 ЦК України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1397,93 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved