Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

23.11.2023 позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачки відповідачки [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на його користь аліменти на утримання батька в розмірі 25 відсотків від її заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування заявленого посилається на те, що є трьох батьком повнолітніх дітей, зокрема відповідачки, однак пред`являє цей позов виключно до неї, оскільки вона працевлаштована лікарем, дітей на утриманні не має, матеріально йому не допомагає, на відміну від сина, в якого на утриманні троє неповнолітніх дітей. Окрім цього позов до ще однієї день не пред`являє, оскільки є собою з інвалідністю ІІ групи. Зазначає, що отримує пенсію, 90% якої витрачає на утримання будинку, субсидію на оплату ЖКП оформити не може, оскільки у будинку зареєстрована відповідачка та його колишня дружина, здійснює витрати на придбання ліків, знаходиться на межі бідності. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачка та її представник, в свою чергу, в судове засідання не з`явився, від адвоката Свиди О.Г. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, надав письмові правовому позицію, в якій просив присудити позивачі аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн., яку вона має можливість виплачувати батьку. Зазначає, що позивач не підтримував її матеріально, оскільки її матеріальним забезпеченням до досягнення повноліття та в університеті займалася її мати, позивач має стороннє джерело доходу - працює водієм таксі, а також вчинив неправомірні дії щодо неї, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП тощо. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, заслухавши позицію сторін, суд приходить до наступних висновків. З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (номер нечитабельний) від 05.05.2011 видно, що [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю другої групи, причина інвалідності - загальне захворювання, рекомендовано лікування в онколога. З довідки №3999169968187917 від 20.10.2023 видно, що позивач отримує пенсію за віком в сумі 2520 грн. щомісячно. Згідно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 08.08.2023, вбачається, що відповідачка [PERSON] , [INFO] є донькою позивача. Означене стверджується також рішенням суду від 04.10.2023 у справі №308/14953/23 про встановлення родинних відносин. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи вбачається, що позивач є батьком відповідачки; особою з інвалідністю другої групи й отримує пенсію по віку 2520 грн. щомісячно, з огляду на що потребує матеріальної допомоги. Разом з тим суд вважає необґрунтованим розмір аліментів, заявлений позивачем, з наступних підстав. Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Суд приймає до уваги, що відповідачка є однією з трьох повнолітніх дітей позивача, при цьому у сина позивача - [PERSON] наявні спільні з [PERSON] двоє неповнолітніх дітей, що стверджується довідкою ТОВ «Житло-Сервіс» №270 від 29.11.2022, а донька позивача - [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи, отримує відповідну пенсію. Позивач обґрунтовував позовні вимоги посиланням на те, що він є особою з інвалідністю, отримує пенсію за віком, більшу частину з якої витрачає на оплату ЖКП та придбання ліків. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2024 році, зокрема з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить 2361 гривня. Із наданої позивачем довідки про розмір пенсії по інвалідності вбачається, що розмір пенсії позивача є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На момент розгляду цієї справи позивач отримує пенсією у розмірі, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, однак суд допускає, що витрати позивача є більшими, аніж розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Разом з тим суд констатує, що позивачем не підтверджено розмір витрат на лікування. При цьому суд враховує, що за інформацією поліції (лист від 11.05.2023 вих. №6841/106/25-2023) за звернення відповідачки від 11.05.2023 щодо неправомірних дій її батька - [PERSON] було прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Інші доводи відповідачки, викладені в письмовій правовій позиції по справі, щодо звільнення з лікарні й відсутності матеріальної підтримку з боку батька до досягнення повноліття та під час навчання тощо, не підтверджені відповідними доказами. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. З огляду на наведене, а також враховуючи наявність у позивача інших повнолітніх дітей, зокрема працездатного сина - [PERSON] , враховуючи часткове визнання позову й можливість надання відповідачкою на утримання батька 1000 грн., суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти у розмірі 1/10 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.11.2023 року і довічно. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням того, що позивач при зверненні до суду з розглядуваним позовом судовий збір не сплачувався відповідно до ЗУ «Про судовий збір», приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути нижчевказану суму з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved