Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Еліт фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Еліт фінанс» заборгованість за кредитним договором у сумі 75 568,47 грн та витрати на правову допомогу у сумі 6 500 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.02.2018 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. процентна ставка 39,99 % річних. АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Станом на 20.09.2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості становить 75 568,47 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості., який додається до позовної заяви. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт фінанс» укладений договір факторингу, на підставі якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 20.02.2018, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. 02.10.2023 між ТОВ «ФК «Еліт фінанс» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб» укладений договір про надання юридичних послуг № 02-10/23, за умовами зазначеного договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець надає замовнику послуги захисту прав та інтересів замовника під час розгляду судом будь-якої інстанції справи, у якій замовник є учасником. 06.12.2023 між ТОВ «ФІК «Еліт фінанс» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб» укладений додатковий договір № 1 до вище вказаного договору, згідно з яким сторони погодили, що виконавець за дорученням замовника, надає послуги щодо справи за позовом ТОВ «ФК «Еліт фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Сторони погодили, що сума витрат за надання послуг замовнику у вказаній справі становить 6 500 грн. 06.12.2023 ТОВ «ФК «Еліт фінанс» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб» підписали акт № 1 прийому-передачі наданих послуг, згідно з яким виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги. Вказані послуги оплачені позивачем. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовує тим, що позивач не надав до суду доказів укладення кредитного договору, оскільки до суду не надано акцепту банком оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної лінії від 20.02.2018 року. На його думку підписаний споживачем паспорт споживчого кредиту та анкета-заява від 19.02.2018 року не можуть свідчити про укладення сторонами кредитного договору. Також, посилаючись на те, що позивач не надав доказів видачі кредиту та отримання відповідачем коштів, вказує, що кредитний договір не укладений у зв`язку з недотриманням вимог ст. 1046 ЦК України, в частині, яка визнає договір позики укладений з моменту передання грошей. Також зазначає, що із поданого позивачем розрахунку (графа 9), вбачається, що відповідачем було сплачено на користь банку 5 516,32 грн за обслуговування кредиту. При цьому оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної лінії від 20.02.2018 не містить пункту про встановлення будь - якої комісії, яка повинна була б сплачуватись на користь банку. Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав незаконність та необгрунтованість встановлення такої комісії у договорах споживчого кредиту (постанова Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19). Тому вважає, що комісія повинна бути зарахована в рахунок погашення тіла нібито отриманого кредиту та відсотків. Звертає увагу на те, що банком, в рахунок погашення заборгованості за овердрафтом було зараховано 44 781,60 грн, про що зазначено у наданому позивачем розрахунку (графа 29), проте умови оферти від 20.02.2018 не містять погодження встановлення відповідачеві будь-якого овердрафту. Вважає, що 44 781,60 грн повинні бути зараховані в рахунок тіла кредиту. У реєстрі відступлення права вимог до загальної суми заборгованості включено 9 175,18 грн заборгованості за нарахованою неустойкою. В той же час, позивач, у своєму розрахунку (графа 22) намагається видати цю суму за прострочені відсотки. Наданий позивачем витяг з реєстру боржників не містить підписів сторін, що уклали договір факторингу від 20.09.2021 № 3, а містить лише підпис директора ТОВ «ФК «Еліт фінанс», що свідчить про те, що витяг виготовлений позивачем самостійно і, що позивач може зазначити у вказаному витязі будь-яку інформацію, на власний розсуд. Також позивачем не надано до суду доказів оплати за договором факторингу та його виконання. Вважає, що судові витрати позивача на правову допомогу, які поніс позивач під час розгляду справи, не є співмірними із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконання адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Представник позивача ТОВ «ФК «Еліт фінанс» Плачинда К.О. в останнє судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розгляд справи за його відсутності. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положенням ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд бере до уваги, що у копій анкети-заяви від 19.02.2018, яка підписана від імені відповідача, відповідач [PERSON] підтвердив акцепт публічної пропозиції та укладення договору між ним та ПАТ «Альфа-Банк». Згідно з копією оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, [PERSON] 20.02.2018 запропонував банку відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, встановити ліміт кредитної лінії у розмірі 200 тис грн та процентну ставку за користування коштами у розмірі 39,99 % річних. Копією виписки по рахунку [PERSON] підтверджується, що він фактично почав користуватись кредитними коштами з 03.03.2018 року. Таким чином, копіями заяви-анкети та оферти на укладення угоди, у яких зафіксовані умови надання кредиту відповідачу та фактичним виконанням ПАТ «Альфа-Банк» домовленості щодо надання кредиту, дає підстави суду для висновку про укладення кредитного договору між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк». Доводи відповідача [PERSON] про недоведеність позивачем факту укладання договору з ним є безпідставними, з огляду на встановлені судом обставини. Крім того, суд враховує, що відповідач [PERSON] не заперечував факту укладання кредитного договору, лише вказував на відсутність доказів укладання. Зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору та кредит для ПАТ «Альфа-Банк» не повернув. Зокрема, позивач зазначає, що вище вказаним кредитним договором за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 75 568,47 грн, з яких 66 393,29 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 9 175,18 грн - сума заборгованості за відсотками. У відзиві відповідач [PERSON] зазначив про безпідставність зарахування ПАТ «Альфа-Банк» 5 516,32 грн як комісії як обслуговування кредиту та 44 781,60 грн як погашення заборгованості за овердрафтом. Щодо зарахування сплачених відповідачем [PERSON] 5 516,32 грн, не на погашення кредитної заборгованості, а як комісію за розрахунково-касове обслуговування, що вбачається з аналізу розрахунку заборгованості (а.с. 23 т.1), то у суду відсутні підстави для висновку про те, що така комісія стягувалась ПАТ «Альфа-Банк» за послуги, які повинні були надані [PERSON] безоплатно. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В той же час [PERSON] не звертався із зустрічною вимогою до позивача про безпідставне стягнення комісії, а отже у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо зарахування 5 516,32 грн для зменшення суми тіла кредиту. Щодо сплати відповідачем 44 781,60 грн овердрафту, суд зазначає, що зі змісту пояснень представника позивача вбачається, що під овердрафтом розуміється утворення заборгованості за кредитом за рахунок коштів, виданих понад встановлений ліміт. Пояснення представника позивача підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитом (а.с. 23 т.1), у якому зазначено: «Овердрафт (несанкціонована заборгованість)», а також узгодженням суми простроченого тіла кредиту (64 816,23 грн) та овердрафту (1 577,06 грн) із сумою основної заборгованості за договором, яка визначена у додатку 1-1 до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 (а.с. 12 т.1). На підставі викладених обставин суд доходить висновку, що позивачем суми овердрафту, сплачені відповідачем зараховані до суми на погашення тіла кредиту. Таким, чином у суду відсутні підстави зменшити розмір заборгованості за тілом кредиту на сплачену відповідачем суму овердрафту. Інші доводи відповідача, викладені у відзиві не є істотними не мають значення для прийняття рішення у справі. Таким чином, судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором від 20.02.2018 з ПАТ «Альфа-Банк» відповідач [PERSON] виконав неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 75 568,47 грн. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Копією договору факторингу № 3 від 20.09.2021 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт фінанс», витягом з додатку 1-1 до цього договору, а також копією платіжного доручення № 559 від 20.09.2021, підтверджується, що АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Еліт фінанс» право вимоги боргу за укладеним кредитним договором з [PERSON] . Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК «Еліт фінанс» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог. Згідно із ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4, ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною третьою ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Частиною 8 вищевказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження отриманих правничих послуг позивач надав: копію договору про надання юридичних послуг від 02.10.2023, укладеного між ТОВ «ФК «Еліт фінанс» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб», копію додаткового договору № 1 до цього договору, який укладений 06.12.2023, за змістом якого сторони погодили, що сума витрат, за надання послуг по справі за позовом до [PERSON] становить 6500 грн, копію акту приймання-передачі виконаних робіт від 06.12.2023 щодо передачі-прийняття юридичних послуг на суму 6500 грн, а також копія платіжної інструкції від 05.12.2023 про перерахування ТОВ «ФК «Еліт фінанс» на користь ТОВ «Перший інвестиційний клуб» 6 500 грн, як оплату по договору про надання юридичних послуг. Виходячи з встановлених обставин та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази про понесення ТОВ «ФК «Еліт фінанс» судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи Кузнецовським міським судом Рівненської області є достатніми, допустимими і достовірними. Разом з цим, враховуючи доводи відповідача про неспівмірність витрат на правову допомогу, характер спірних правовідносин, складність справи, тривалість її розгляду, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) і часу, витраченого на виконання цих робіт (послуг), суд вважає обґрунтованим і співмірним розмір правничих витрат у сумі 2 000 грн.

Outcome: approved