Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 16 січня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до АТ «КЗРК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, в якій просив стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну ушкодженням його здоров`ю у розмірі 383 400 грн. Вказує, що він пропрацював з 14.02.2005 по 13.02.2009 та з 18.05.2011 по 12.06.2017 на посаді прохідника на підприємстві відповідача ВАТ «КЗРК» (яке було в подальшому перейменовано на ПАТ «КЗРК» та АТ «КЗРК»). За результатами проходження чергового щорічного медичного огляду у 2017 був признаний непридатним до роботи за своєю спеціальністю, внаслідок стану здоров`я, який перешкоджав продовженню даної роботи, у зв`язку з чим [PERSON] 12.06.2017 було звільнено. Крім того, внаслідок погіршення стану здоров`я позивача, його було направлено на обстеження, та відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 21.02.2019 № 341 було встановлено профзахворювання, діагноз: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинними синдромами, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), стан після перенесеної інтерламінектомії L5- S1 справа, транспедикулярної стабілізації титановою системою Basis 4 гвинта. Також, відповідно до медичного висновку, у позивача наявні: біль у шийному і попереково-крижовому відділах хребта, що іррадіює у плечовий пояс та нижні кінцівки, більше праву, та посилюється при руках і після фізичних навантажень, судоми в литкових м`язах, частіше в нічний час, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, біль у правій стопі, що посилюється при ході. Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений акт причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.07.2019, в якому вказано, що позивач, працював на протязі значного часу у ПАТ «Кривбасзалізрудком» у шкідливих умовах, під впливом шкідливих виробничих факторів: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Довідкою МСЕК від 03.12.2020, йому первинно було встановлено 30 % втрати професійної працездатності з 11.11.2019 та третю групу інвалідності, та згідно огляду від 06.12.2022 довідкою МСЕК позивачу було повторно встановлено 30% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. За висновком МСЕК він потребує санаторно-курортного лікування. У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі, у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Як наслідок наявних у нього професійних захворювань, відчуває біль у шийному і попереково-крижовому відділах хребта, судоми в литкових м`язах, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, біль у правій стопі. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з товариства відповідача 383 400 грн. моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 31.01.2024 представник відповідача АТ «КЗРК», Штефан Т.М. надала суду відзив на позовну заяву. Вказує, що підставою для відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок професійного захворювання, є не лише наявність самого факту його настання, а й вина роботодавця у спричинення такої шкоди, тобто наявність причинного зв`язку між неправомірною поведінкою відповідача та завданою шкодою, при цьому відсутні підстави для покладення обов`язків на відшкодування шкоди на відповідача. Крім того вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо підтвердження факту заподіяння моральних страждань. Вважає, що враховуючи реальну оцінку характеру правопорушення, самого правопорушення як такого не було, оскільки позивач сам погодився і завідомо йшов працювати у шкідливих умовах. Крім того, вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, а розмір вимагаємий позивачем, на думку представника, занадто і безпідставно перебільшений і нічим не обґрунтований, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 14.02.2005 по 13.02.2009 та з 18.05.2011 по 12.06.2017 працював у ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», а в подальшому АТ «КЗРК», за спеціальністю прохідник, загальний стаж роботи позивача 16 років 08 місяців, з них: 10 років 00 місяців за професією, та 10 років 00 місяці в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки та актом розслідування хронічного професійного захворювання від 19.07.2019, медичним висновком ДУ «Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини» та інформаційною довідкою про умови праці № 564/4.6-7 від 24.07.2018 (а.с. 17, 20-27, 39-40). Згідно медичного висновку №341 від 21.02.2019 Українського науково-дослідного інституту промислової медицини встановлено діагноз [PERSON] та виявлено професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинними синдромами, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), стан після перенесеної інтерламінектомії L5- S1 справа, транспедикулярної стабілізації титановою системою Basis 4 гвинта, що також підтверджується медичним випискоюепікризом, протоколами обстеження, п. 14 Акту розслідування причин хронічного професійного захворювання від 19.07.2019 (а.с. 17, 13-27). Відповідно до п.п. 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 липня 2019 року, [PERSON] працюючи підземним прохідником шахтобудівельного управління ПАТ «Кривбасзалізрудком» виконував комплекс робіт з проходки гірничих виробок, а саме: буріння шпурів та скважин ручними перфораторами, роботи з заряджанням та підриванням шпурів, кріплення всіх виробок, зрошення гірничої маси, розбирання та ремонтування тимчасового кріплення, навантаження та транспортування гірничої маси навантажувально-доставочними машинами, керування механізованими прохідницькими комплексами в гірничих виробках, які проходяться. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, через що умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Причиною виникнення хронічного захворювання є важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну - 40 кг при допустимій до 30 кг, статичне навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками - 70580 кг/с при допустимому до 70000 кг/с, періодичне перебування в позі стоячи 62,2 % при допустимому 25%. З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічного профзахворювання пропонується: начальнику шахто будівельного управління ПАТ «Кривбасзалізрудком», Попілу Ю.Ф. , на дільницях шахто будівельного управління, виходячи з технічних можливостей забезпечити механізацію виробничих операцій, що виконується підземними прохідниками, не допускати виконання операцій з підіймання та переміщення вагою, яка перевищує санітарні норми, а там де немає можливості їх застосування - організувати роботи з переміщення вантажів двома або більше робітниками; забезпечити додержання режиму праці, відпочинку підземними прохідниками; інформувати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Криворізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про життя запропонованих заходів (а.с. 25-26). Відповідно до п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 липня 2019 року, умови праці [PERSON] відносяться: за показниками важкості праці - до 3 класу 3 ступеня (шкідливі), за рівнем вібрації докальної до 3 класу 1 ступеня (шкідливі), за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), за показниками мікроклімату до 3 класу 1 ступеня (шкідливі), за показниками шуму до 3 класу 4 ступеня (шкідливі), загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 4 ступеня (шкідливі), що також підтверджується Інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) (а.с. 25, 20-22). Довідкою МСЕК від 26.11.2019 позивачу при первинному огляді встановлено з 11.11.2019 третю групу інвалідності по причині профзахворювання та 30 % втрати професійної працездатності, що також встановлено при повторному огляді 03.12.та 06.12.2022, за висновком якої він потребує: санаторно-курортного лікування, медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, встановлена дата чергового переогляду 01.11.2024 (а.с. 31, 32, 33). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.07.2019, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацював на протязі значного періоду часу на підприємстві відповідача АТ «КЗРК» в умовах впливу на організм шкідливих факторів. Так, працюючи на підприємстві відповідача підземним прохідником шахтобудівельного управління ПАТ «Кривбасзалізрудком», позивач [PERSON] виконував комплекс робіт з проходки гірничих виробок, а саме: буріння шпурів та скважин ручними перфораторами, роботи з заряджанням та підриванням шпурів, кріплення всіх виробок, зрошення гірничої маси, розбирання та ремонтування тимчасового кріплення, навантаження та транспортування гірничої маси навантажувально-доставочними машинами, керування механізованими прохідницькими комплексами в гірничих виробках, які проходяться. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, через що умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Причиною виникнення хронічного захворювання є важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну - 40 кг при допустимій до 30 кг, статичне навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками - 70580 кг/с при допустимому до 70000 кг/с, періодичне перебування в позі стоячи 62,2 % при допустимому 25%. Виробничими факторами, що спричинили захворювання шкідливі умови праці у АТ «КЗРК» пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,35 рази і складала 2,7 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 №1596». За загальною оцінкою умови праці відносяться до 3 класу 4 ступеня шкідливості (шкідливі). Згідно пункту 19 Акту, з метою ліквідації і запобігання виникненню хронічного профзахворювання пропонується: начальнику шахто будівельного управління ПАТ «Кривбасзалізрудком», Попілу Ю.Ф. , на дільницях шахто будівельного управління, виходячи з технічних можливостей забезпечити механізацію виробничих операцій, що виконується підземними прохідниками, не допускати виконання операцій з підіймання та переміщення вагою, яка перевищує санітарні норми, а там де немає можливості їх застосування - організувати роботи з переміщення вантажів двома або більше робітниками; забезпечити додержання режиму праці, відпочинку підземними прохідниками; інформувати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Криворізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про життя запропонованих заходів. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілому [PERSON] в результаті отриманого на виробництві професійного захворювання, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на АТ «КЗРК» в умовах впливу шкідливих факторів більше 10 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності по професійному захворюванню 30% та третю групу інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 150 000 грн. з АТ «КЗРК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1500,00 грн., що становить один відсоток ціни позову. На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial