Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтована тим, що 04 жовтня 2008 року зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04.10.2008, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області серії [NUMBER] , актовий запис № 158. Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, 10 листопада 2009 року серії [NUMBER] , актовий запис № 176. Підставою для розірвання шлюбу позивач визначив ті обставини, що у них з дружиною різні погляди на життя, різні характери та відсутнє взаєморозуміння. Між ними втрачене почуття любові та поваги одне до одного. Як стверджує позивач, з відповідачем вони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб фактично припинив існування з квітня 2021 року. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. На примирення не згоден. Наразі син [PERSON] проживає разом з матір`ю. Як вказує позивач, він зі свого боку забезпечує повне матеріальне утримання сина. Відтак, [PERSON] просить суд розірвати укладений між ним та [PERSON] шлюб. Розгляд справи просить здійснювати без його участі і в порядку спрощеного позовного провадження у зв`язку з тим, що перебуває на службі в ЗСУ. 15.11.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, клопотання позивача задоволено та розгляд справи ухвалено здійснювати одноособово суддею в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що винесено відповідну ухвалу. 12.12.2023 Березанський міський суд Київської області виніс ухвалу про здійснення переходу з розгляду цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Копія ухвали від 12.12.2023, судова повістка про виклик до суду надсилались відповідачу судом в порядку ст. 128 ЦПК України на адресу її зареєстрованого місця проживання (а.с. 30-31; 42-44). Однак, конверти повернулися до суду з відміткою органів поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог ЦПК України. Відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом, наданим ст. 178 ЦПК України, та не подала відзив. Позивач [PERSON] ,\~належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання, до суду не з`явився. 03.01.2024 до канцелярії суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи за його позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу за його відсутності. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с. 34). Із заявами аналогічного змісту позивач [PERSON] звернувся до суду і 19.02.2024 та 20.02.2024 (а.с. 55; 57). Так, [PERSON] просить його позов до [PERSON] про розірвання шлюбу розглядати за його відсутності. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] 15.02.2024 через систему «Електронний суд» надійшла заява, у якій вона вказала, що позивачем у позовній заяві зазначено, що шлюб фактично припинив існування з квітня 2021 року, а також щодо повного матеріального утримання спільної дитини, [PERSON] , [INFO] , проти чого [PERSON] заперечує та вважає таким, що не відповідає дійсності. В частині вимоги розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04.10.2008, не заперечує. Просить розглянути справу № 356/845/23 за відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами (а.с. 54). Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 211 ЦПК України). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Так, згідно з ч. 1, 6 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 24\~СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.\~112\~СК України суд з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. (ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Судом встановлено, що згідно зі скан-копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.10.2008, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, [PERSON] та [PERSON] 04 жовтня 2008 року зареєстрували шлюб, про що 04.10.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області зроблено запис № 158. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу: [PERSON] (а.с. 6). Позивач та відповідач мають сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується скан-копією свідоцтва про народження, виданого 10.11.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Березанскього міського управління юстиції Київської області (а.с. 7). У позивача з відповідачем різні погляди на життя, різні характери та відсутнє взаєморозуміння. Між ними втрачене почуття любові та поваги одне до одного. Як стверджує позивач, з відповідачем вони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб фактично припинив існування. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] заявлені до неї позовні вимоги про розірвання шлюбу не спростувала, у заяві від 15.02.2024 (зареєстровано канцелярією суду за вх. № 540 від 15.02.2024), висловила заперечення лише стосовно вказаної позивачем дати, з якої шлюб фактично припинив існування та щодо твердження позивача про те, що спільний син перебуває на повному його матеріальному утриманні. У згаданій вище заяві [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу не заперечувала. Зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу матиме ознаки примушування до шлюбу, що є недопустимим. Відтак, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог п.п. 3 п. 1 ч. 2 ст.\~4\~Закону України\~"Про\~судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 1073,60 грн (а.с. 3). Однак, вимоги про стягнення судових витрат з відповідача позивач не заявив, тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. В силу\~приписів п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~270,\~ч.\~2\~ст.\~270\~ЦПК України\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. На підставі ст. 7, 24, 105, 112 СК України, ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-274, 279, 354-355 ЦПК України, суд

Outcome: approved