Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

В серпні 2021 року [PERSON] звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини. Згідно позовної заяви, 28 квітня 2006 року між позивачкою та відповідачем - [PERSON] , був укладений шлюб, від якого з Відповідачем мають неповнолітніх доньок - [PERSON] та [PERSON] . Зазначила, що рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 04.02.2021 року по справі № 710/1334/20 шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з Відповідача аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та після рішення суду по справі №710/1334/20 в травні 2021 року Відповідач забрав дітей в позивача та перевіз їх в м. Ірпінь Київської області. Вказує, що на сьогоднішній день Відповідач під різними приводами обмежує їй можливість бачитись з дітьми та приймати участь у їх вихованні, а 26.07.2021 року Відповідач звернувся до Шполянського районного суду Черкаської області з позовною заявою про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів. Вказала, що діти проживають з Відповідачем та його співмешканкою та на її думку проживання дітей з Відповідачем не відповідає їхнім інтересам та перешкоджає їхньому морально-психологічному розвитку, оскільки, ні Відповідач, ні його співмешканка не зацікавлені у вихованні дітей та не проявляють належної уваги та турботи, як наслідок у старшої доньки [PERSON] з`явилося декілька татуювань на тілі, а також вона потрапила до сумнівної компанії друзів. Позивачка зазначила, що факт наявності проблем у вихованні доньок Відповідачем підтверджує і той факт, що Службою у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради разом з дітьми було рекомендовано пройти психологічне обстеження, однак Відповідач постійно уникає такого обстеження, маніпулює дітьми, нав`язує їм свою думку та почуття жалості до себе, що призводить до психологічних травм та негативно на них впливає. Вважала, що в інтересах дітей проживати з позивачкою, а не з батьком, оскільки вона має стабільну роботу і вільний робочий графік, оскільки є фізичною особою-підприємцем, а тому має час займатися вихованням та навчанням своїх дітей та піклуватися про них. Просила суд визначити місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з її місцем проживання. В січні 2022 року до суду від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява, обґрунтована наступним. 28 квітня 2006 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу Позивач та Відповідач мають двох дітей, доньку - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області у справі 710/78/18, шлюб між Позивачем та Відповідачем - розірвано. Зазначив, що спору щодо місця проживання дітей після розірвання шлюбу у сторін не було. Зазначив, що 22.10.2020 року, Відповідач (за зустрічною позовною заявою) звернувся до Шполянського районного суду Черкаської області з позовною заявою, про стягнення з Позивача ( за зустрічною позовною заявою) аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи тим, що діти проживають з Відповідачем. Звертає увагу суду про те, що діти з травня 2021 року проживають разом з Позивачем (за зустрічною позовною заявою), при цьому таке рішення було прийнято самими доньками без будь-якого тиску зі сторони Позивача. Щодо визначення місця проживання доньки [PERSON] [INFO] , Позивач зазначив, що у даному зустрічному позові не заявляє вимогу щодо визначення місця проживання старшої доньки [PERSON] , оскільки їй на момент розгляду зазначеної справи досягнуто чотирнадцяти років, та вона сама визначила своє місце проживання з батьком, тому обставини змінилися так, що визначення місце проживання дитини всупереч її волі суперечитиме інтересам дитини. \~ \~ \~ \~Щодо визначення місця проживання доньки [PERSON] [INFO] зазначив наступне. З слів [PERSON] , життя з матір`ю стало нестерпним та вона прийняла рішення жити з батьком та з старшою сестрою [PERSON] , яка проживала з батьком з вересня 2017 року. Оскільки молодша донька завжди підтримувала зв`язок з батьком, вона йому зателефонувала, розповіла про складну ситуацію та прийняте рішення жити разом зі своїм батьком та рідною сестрою. Надалі, Позивач став вирішувати питання щодо переведення молодшої доньки [PERSON] з 33CO № 239 м. Київ до Ірпінської СЗШ I-III ст. №1, де навчається старша донька [PERSON] , однак, коли Позивач звернувся до адміністрації 33СО № 239 м. Київ з заявою про переведення доньки з одного закладу освіти до іншого, всупереч, п. 1,2,3,4, ч. 4 «Порядку зарахування, відрахування та переведення учнів до державних та комунальних закладів освіти для здобуття повної загальної середньої освіти», жодних дій визначених Порядком, адміністрацією 33СО № 239 м. Київ, вчинено не було. Та як стало відомо, 22.12.2021 року на звернення Позивача до Оболонської РДА м. Києва управління освіти, повідомлено Позивача, що причиною невидачі особової справи учня [PERSON] є заява Відповідача про невидачу особової справи дитини до моменту вирішення спору між батьками щодо місця проживання дитини у судовому порядку. Вважав що такі дії свідчать про намір Відповідача за будь яких підстав змусити малолітню дитину повернутися до неї. Також зазначив, що на даний час діти проживають з Позивачем у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , де створені всі належні умови для проживання, мають окрему кімнату, дівчинку підтримує старша сестра, [PERSON] бажає вчитися в одному навчальному закладі, як її сестра, за час проживання у батька, у дівчат сформувалися сталі зв?язки, тому повернення дитини до попереднього місця проживання, разом з матір?ю, призведе до розриву цих зв?язків та неминуче призведе до психологічної травми дитини, а тому є неможливим, що узгоджується з положеннями ст. 162 СК України, якими закріплено принцип забезпечення інтересів дитини. Також, малолітня донька [PERSON] у зв`язку з небажанням відвідувати скеледром «Спейс», наразі навчається в Ірпінському центрі позашкільної освіти на гуртку «Студія образотворчого мистецтва». Окрім того, вказує на те, що влітку, піклуючись про психологічний стан молодшої доньки, яка нещодавно змінили місце проживання, звернувся до практичного психолога ДНЗ №1 [PERSON] , яка 22.07.2021 року надала висновок психодіагностичного дослідження дитини в якому надала детальний аналіз психологічного та емоційного стану та ставлення дитини до кожного з батьків. Вважає, що місце проживання молодшої доньки в її інтересах краще буде визначити разом з батьком, оскільки ним створено для дітей належні умови для проживання. Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Представником Відповідача (за зустрічним позовом) було подано відзив на зустрічну позовну заяву, який обґрунтований наступним. Щодо бажання [PERSON] проживати разом з батьком, вказує на те, що Позивач (за зустрічним позовом) не дає можливості Відповідачу (за зустрічним позовом) спілкуватися з доньками, чинить різні перешкоди, щоб унеможливити їх зустрічі, у зв`язки з чим вона не має фізичної можливості отримати доступ до них. Зазначив, що добровільний переїзд до батька [PERSON] не приймала, а позивач (за зустрічним позовом) самостійно перевіз дитину до себе додому. Крім того, [PERSON] було прийнято рішення про переведення Альбіни до Ірпінської СЗШ без погодження матері. В зв`язку з цим відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) було прийнято рішення про переведення [PERSON] , на сімейну (домашню) форму навчання. В зв`язку з цим дитина втратила сталі соціальні зв`язки, не спілкується з друзями та однолітками. Також вказав, що діти проживають з Відповідачем та його співмешканкою. На думку позивача (відповідача за зустрічним позовом) у проживання дітей з Відповідачем не відповідає їхнім інтересам та явно перешкоджає їхньому морально психологічному розвитку, оскільки ні Відповідач, ні його співмешканка належним чином не зацікавленні у вихованні дітей та не проявляють належної уваги та турботи, як наслідок, за той час, що дівчата проживають з Відповідачем у старшої доньки [PERSON] з`явилось декілька татуювань на тілі, хоча їй всього чотирнадцять років. Зауважив, що в квартирі разом з позивачем за зустрічним позовом його співмешканкою, в одній кімнаті з доньками проживає 23-х річний чоловік. Вважає, що дії Відповідача за первісним позовом, демонструють повне нерозуміння дитячої психології, відсутність педагогічних навичок та повну байдужість до виховання дітей. Просив відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви в повному обсязі та задовільнити позовні вимоги викладені в первісній позовній заяві. В судовому засіданні позивач за первісним позовом відмовилась від частини позовних вимог, а саме щодо визначення місця проживання старшої доньки [PERSON] , [INFO] , та просила визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. В судовому засіданні відповідач позивач за зустрічним позовом зазначив, що донька [PERSON] самостійно виявила бажання проживати з ним, а тому просив задовільнити зустрічний позов. В судове засідання третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області свого представника не направили. Подали до суду заяву, за змістом якої просять розгляд справи проводити у їх відсутність. До суду від Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області надходив висновок № 135/19 від 28.09.2021 року про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, виходив з наступного. В ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 28 квітня 2006 року між [PERSON] , [INFO] та - [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, про що складено актовий запис № 9, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 10 липня 2017 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей, доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 30 серпня 2018 року Шполянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлінням юстиції у Черкаській області, актовий запис № 17 та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 19 липня 2017 року Шполянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлінням юстиції у Черкаській області, актовий запис № 1. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 03.05.2018 у справі 710/78/18, шлюб між Позивачем та Відповідачем - розірвано. Після розлучення дочка [PERSON] проживала і на сьогоднішній день постійно проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області № 135/19 від 28.09.2021, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до положень ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ч.2 ст.\~161 СК України,\~місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Також судом досліджена характеристика Київської спеціалізованої школи №239 згідно якої [PERSON] є ученицею Київської спеціалізованої школи № 239 з поглибленим вивченням німецької мови, характеристика з КСШ №239 про рівень навчання [PERSON] , медичну довідку про стан здоров`я [PERSON] , довідку з скеледрома «Спейс» про відвідування школи скелелазіння, а також долучений в судовому засіданні флеш носій. Крім того, судом досліджено лист [PERSON] , з якого вбачається, що життя з матір`ю стало нестерпним та вона прийняла рішення жити з батьком та з старшою сестрою [PERSON] . Згідно довідки від 10.01.2022 Ірпінського центру позашкільної освіти [PERSON] навчається на гуртку «Студія образотворчого мистецтва». Також, як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, а саме з наданого Органом опіки та піклування при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області висновку № 135/19 від 28.09.2021 року визначено місце проживання [PERSON] разом з матір`ю. Однак, під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини по кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованими, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області державної адміністрації не у повній мірі відповідає вимогам вимоги п. 72 Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №366, - далі Порядок, оскільки у ньому не проаналізовано ставлення батьків дитини до виконання своїх батьківських обов`язків, сам висновок містить дублювання інформації без наведення належного аргументування за яких підстав та з ким з батьків має проживати дитина, а тому є обґрунтовані підстави не взяти зазначений висновок органу опіки і піклування до уваги. Згідно Порядку, під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини, про що у вказаному висновку відсутня інформація. Крім того, враховуючи вік дитини [PERSON] , [INFO] , органом опіки та піклування, не була врахована її думка та її інтереси щодо визначення місця проживання в порушення вищевказаного Порядку та ч. 2 ст. 160 СК України. Також, ухвалою суду від 23.03.2023 у справі було призначено судово-психологічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та проведення судово-психологічної експертизи втратило свою актуальність, оскільки малолітній [PERSON] ( [INFO] ) - 20.12.2023 року виповнилося повних 14 - років, та за приписами ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. В судовому засіданні допитано [PERSON] , яка суду показала, що з одинадцяти років у неї з`явилися думки щодо того, щоб переїхати жити до тата, оскільки до тата в неї повна довіра. Зазначила, що до мами не проти приїжджати, але якщо буде жити з татом. Також зауважила, що в Києві не подобається ходити до школи, та хотіла б відвідувати школу в м. Ірпінь. Також в судовому засіданні, в телефонному режимі, донька [PERSON] , пояснила, що її сестра [PERSON] дзвонила їй і говорила, що хоче жити з батьком. Також зазначила, що вона б хотіла, щоб [PERSON] сама вирішила з ким вона хоче жити і підтримувала контакт і з мамою і з татом. Виходячи з якнайкращого забезпечення інтересу дитини та враховуючи тривалість проживання [PERSON] за адресою разом з батьком, її прихильність до батька, забезпечення сталості її соціальних зв`язків з батьком та у соціумі в цілому, добросовісне виконання батьком батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання, розвитку та навчання, а також відсутність обставин, які можуть негативно впливати її на виховання дитини та розвиток, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з ним підлягає задоволенню. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11липня 2017року (заява№ 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). З огляду на викладене, суд зазначає, що у спірних правовідносинах якнайкращим інтересам дитини відповідатиме те, що [PERSON] залишиться проживати з батьком, у звичному для неї середовищі. Крім того, суд зазначає, що залишення [PERSON] проживати з батьком не можна тлумачити, як наявність у батька переваги перед матір`ю, оскільки мати дитини у такому випадку не обмежена у своєму праві на спілкування з донькою. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи бажання дитини, та ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог первісного позову [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved