Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту того, що [PERSON] [INFO] є єдиною особою, що зайнятий постійним доглядом за мамою [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим ,що вона є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд за нею . Заяву обґрунтував тим, що заявник [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Є внутрішньо переміщеною особою та взятий на облік 07.02.2023 року. [PERSON] є інвалідом першої групи безстроково і потребує постійної сторонньої допомоги. [PERSON] зареєстрована як внутрішньо переміщена особа, зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . [PERSON] піклується про свою маму [PERSON] та має можливість забезпечувати її необхідним доглядом так, як остання в силу свого захворювання не може самостійно забезпечити себе необхідним доглядом. Враховуючи те що на сьогоднішній день надати [PERSON] якісний догляд ніхто не може, тому фактично всю необхідну постійну сторонню допомогу та догляд здійснює її син [PERSON] , купуючи необхідні медичні препарати, продукти харчування, готує їжу, здійснює гігієнічні заходи та водні процедури. [PERSON] має з мамою спільний побут, права та обов`язки . Офіційний догляд через органи соціального захисту населення за [PERSON] ,як за особою з інвалідністю І-групи ,що потребує постійного стороннього догляду за станом здоров`я [PERSON] оформити не може, інших осіб , які б могли це робити немає, враховуючи зазначене, заявник звернувся із заявою до суду. Ухвалою суду від 09.02.2024 року відкрито провадження по справі. Заявник та заінтересовані особи до суду не з`явилися, повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином. Від заявника ( а.с. 25 ) та заінтересованих осіб надійшли заяви про розгляд справи без їх участі ( а.с. 23,26) . Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд вважає за необхідним заяву задовольнити з наступних підстав. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Порядок судочинства у справах про встановлення юридичних фактів врегульовано статтями 315-319 ЦПК. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: 1) факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій; 2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення; 3) встановлення факту не має бути пов`язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду; 5) заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки. Наявність спору про право, не підвідомчого судам, не є перешкодою для судового встановлення юридичного факту. Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів. Судом встановлено, що заявником є [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Моздок і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5,6) , взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] ( а.с.8). Згідно довідки від 12.01.2023 року [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа і фактично зареєстрована та проживає за адресою : [ADDRESS] є інвалідом першої групи безтерміново та потребує стороннього догляду ( а.с. 11). [PERSON] є єдиною особою ,що піклується про свою маму [PERSON] та має можливість забезпечувати її необхідним доглядом так, як остання в силу свого захворювання не може самостійно забезпечити себе необхідним доглядом. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Офіційний догляд (через територіальний орган соціального захисту населення) за мамою, як за особою, що потребує стороннього догляду за станом здоров`я [PERSON] оформити не може. Таким чином, надані суду документи підтверджують, що [PERSON] здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі за своєю мамою [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду, а інших осіб , які б могли це робити немає. Згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за особою ,яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» чинниками, що можуть зумовити складні життєві обставини є: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю І групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговування; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що заявник звернувся до суду із цією заявою не безпідставно, яка є належно обґрунтованою та обставини викладені в заяві підтверджені достовірними доказами, а тому вимоги викладені в заяві [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved