Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі-ТОВ «ФК«ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2829337 від 18.01.2022 року на загальну суму 28511,99 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 18.01.2022 року відповідач уклав договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2829337 в електронній формі із Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (надалі-ТОВ «Лінеура Україна») на підставі якого отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. Право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором за плату було передано ТОВ «ФК«ЄАПБ» на підставі договору факторингу №17052023 від 17.05.2023 року відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2829337 від 18.01.2022 року у сумі 28511,99 грн., з яких: 5999,00 грн. - сума основного боргу; 22512,00 грн. - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Із урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення наданих у кредит коштів та відсотків за користування ними, у зв`язку із чим виникла заборгованість на загальну суму 28511,99 грн., позивач просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь вказаний розмір заборгованості за кредитними договорами та 2684,00 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 13.12.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням(викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «ФК«ЄАПБ», проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не подав. Ухвалою суду від 16.02.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 18.01.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (Е253) укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2829337 на підставі якого відповідачу були надані в кредит грошові кошти на споживчі потреби на умовах строковості, зворотності, платності у розмірі 6000,00 грн. на строк на 360 днів, що може бути змінений (у бік зменшення), в порядку та на умовах визначених в п.4.2 Договору, зі сплатою процентів за користування кредитом, які розраховуються виходячи із фіксованої процентної ставки у розмірі 1,99% в день. Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані Товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення даного договору (п.п.1.1-1.4, 1.8, 2.2 договору). Згідно п.п.1.5-1.6.2 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: -за стандартною ставкою 21335,42% річних; -за зниженою ставкою 21335,42% річних. Орієтовна загальна вартість кредиту на дату складення Договору складає: - за стандартною ставкою 48984,00 грн.; -за зниженою ставкою 47670,60 грн. Пунктом 4.4 договору передбачаено, що у разі затриманні клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Відповідно до п.5.1.9 договору, товариство має право вимагати дострокове повернення кредиту, строк якого ще не настав, в повному обсязі у порядку та випадках, передбачених в п.4.4 Договору. Згідно п.п.7.1, 7.2 Договору внесення змін та доповнень до договору оформляється шляхом підписання Сторонами додаткових договорів/угод. Дія договору припиняється та договір може бути достроково розірваний у випадках, передбачених чинним законодавством та даним договором. Відповідно до п.9.7 цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобом копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Пунктом 9.9 договору визначено, що підписуючи цей договір клієнт підтверджує, що перед його укладенням йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті; за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», що розміщені на веб-сайті і затверджені наказом №67-ОД від 14.06.2021, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Із долученого до вказаного договору Паспорту споживчого кредиту вбачається, що загальна сума позики складає 6000,00 грн., строк кредитування-360 днів, мета кредиту-споживчі потреби, процентна ставка фіксована і становить 726,35% річних (або 1,99% в день), загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою складають 42984,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту-47670,60 грн. 17.05.2023 року між ТОВ «ФК«ЄАПБ» (фактор) і ТОВ «Лінеура Україна» (кілєнт) укладено договір факторингу №17052023, за умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта(ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору (п.1.1 договору). Відповідно до п.1.2 договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників -підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованостіта є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно підписаного ТОВ «ФК«ЄАПБ» і ТОВ «Лінеура Україна» Акту прийому-передачі Реєстру Божників за Договором факторингу №17052023 від 17.05.2023 року, ТОВ «ФК«ЄАПБ» 17.05.2023 року у повному обсязі прийняло реєстр божників у кількості 5802 особи. Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №17052023 від 17.05.2023 року, ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2829337 на загальну суму 28511,99 грн., з яких 5999,99 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 22512,00 грн.- заборгованість за відсотками, що також підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №2829337 від 18.01.2022 року за період з 17.05.2023 року по 31.10.2023 року. Вказаним розрахунком також підтверджується, що з моменту набуття позивачем права вимоги з вказаним договором та станом на 31.10.2023 року заборгованість обліковувалась у розмірі 28511,99 грн., нарахування за відсотками чи штрафними санкціями позивачем не проводились. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною другою ст.639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У силу ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. У силу ч.3 ст.18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ст.ст.526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У силу ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та у постанові від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст.1078 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] , уклавши з ТОВ «Лінеура Україна» договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2829337 від 18.01.2022 року, право вимоги за яким перейшло до позивача, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. У даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором №2829337 від 18.01.2022 року у розмірі 28511,99 грн., який згідно наданого розрахунку складається із: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5999,99 грн. та заборгованості за відсотками у сумі 22512,00 грн., нарахованих станом на 31.10.2023 року. Відповідачем наведений розрахунок не заперечено та не спростовано, а тому такий розрахунок береться судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем в частині заборгованості за кредитом та відсотками. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, що є предметом спору та не спростовано наведений позивачем розрахунок боргу, приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги ТОВ «ФК«ЄАПБ» підлягають до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2829337 від 18.01.2022 року у сумі 28511,99 грн, з яких: 5999,99 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 22512,00 грн.- заборгованість за відсотками. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 2684,00 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved