Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 жовтня 2017 року між АТ «А-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №б/н, на підставі якого відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим, станом на 11 листопада 2023 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 115 689,34 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 67 661,64 грн. та заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 48 027,7 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою від 26 грудня 2023 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16 лютого 2024 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. В судове засідання представник позивача не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, у прохальній частині позовної заяви зазначив про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Поштовий конверт, в якому відповідачу направлялась копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копіює позову та доданих до нього документів повернуто відділом поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Поштовий конверт було направлено за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23). Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Як визначено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Суд установив, що 19 жовтня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, згідно з умовами якого було відкрито картковий рахунок на ім`я відповідача. У вказаній заяві зазначено, що позичальник згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, умови якого позичальнику зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Також, 19 жовтня 2017 року [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», згідно з умовами якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. Підписанням Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», сторони кредитного договору погодили основні умови кредитування, розмір процентної ставки вартості кредиту, порядок повернення кредиту. Як убачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав. На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивач надав суду довідку про відкриття рахунку на ім`я [PERSON] та видану картку, довідку за лімітами за період з 19 жовтня 2017 року по 25 серпня 2023 року, копію Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та правил надання послуг від 19 жовтня 2017 року , копію паспорту споживчого кредиту, а також виписку по картці, яка містить відомості та свідчить про використання відповідачем кредитних коштів, зняття готівки з картки, здійснення платежів по погашенню кредиту, що свідчить про існування договірних зобов`язань перед АТ «Акцент-Банк». Із розрахунку заборгованості, наданого АТ «Акцент-Банк», убачається, що відповідачем за кредитним договором №б/н від 19 жовтня 2017 року не в повному обсязі сплачувалися платежі за кредитом, у зв`язку з чим, станом на 11 листопада 2023 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 115 689,34 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 67 661,64 грн. та заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 48 027,7 грн. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як установлено у ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті1048 цього Кодексу. Частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові в цій частині, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому\~є всі підстави для задоволення позову щодо присудження до стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved