Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Бишівської сільської ради Київської області (далі - відповідач-1), Малинської сільської ради (далі - відповідач-2) про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно за законом, в якому вказав, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті проживав та був зареєстрований онук - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на спадкове майно, а саме на: земельну ділянку загальною площею 0,1981 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номер 3222782100:05:001:0064, яка розташована на території Гружчанської сільської ралі Фастівського (раніше Макарівського) району; та земельну ділянку загальною площею 0,12 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, з кадастровим номером 18234832000:09:000:0027, яка розташована Дібрівська сільська рада, Житомирська область Коростенський (раніше Малинський) район. Позивач є спадкоємцем за законом, спадщину прийняв, оскільки проживав та був зареєстрований з [PERSON] за однією адресою. Також до кола спадкоємців входив [PERSON] син покійної та батько позивача. Проте, [PERSON] на день смерті [PERSON] разом з нею не проживав та не був зареєстрований, а також із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. [INFO] [PERSON] помер. Проте позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на об`єкти спадкування. Про втрату оригіналів правовстановлюючих документів розміщено оголошення в газеті «Макарівські вісті» №37 від 15.09.2023 року. Враховуючи викладене, позивач просив суд: визнати за ним, право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: земельну ділянку загальною площею 0,1981 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3222782100:05:001:0064, яка розташована на території [ADDRESS] , яка закріплена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 237213 виданого на підставі розпорядження Макарівської райдержадміністрації від 10.01.2008 року № 52; земельну ділянку загальною площею 0,12 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, з кадастровим номером 18234832000:09:000:0027, яка розташована [ADDRESS] , яка закріплена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 713730 виданого на підставі розпорядження Малинської районної державної адміністрації від 17.03.2011 року, № 85. Ухвалою суду від 27.09.2023 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.10.2023 року, встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 26.10.2023 року підготовче засідання відкладено на 18.12.2023 року, яке в подальшому відкладено на 20.02.2024 року. Ухвалою суду від 20.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні в цей же день. Від представника позивача адвоката Богданчук О.В. надійшла заява про підтримання позовних вимог, справу просила розглянути без її та позивача участі. Відповідач Бишівська сільська рада Київської області згідно поданого клопотання просив справу розглянути без участі представника за наявними у справі матеріалами. Відповідач Малинська сільська рада згідно поданого клопотання просив справу розглянути без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечили. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. З копії Витягу з реєстру територіальної громади від 24.08.2023 року встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] з 11.09.2000 року (а.с. 6). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 7), яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті проживав та був зареєстрований онук - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на спадкове майно, а саме на: земельну ділянку загальною площею 0,1981 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номер 3222782100:05:001:0064, яка розташована на території Гружчанської сільської ралі Фастівського (раніше Макарівського) району; та земельну ділянку загальною площею 0,12 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, з кадастровим номером 18234832000:09:000:0027, яка розташована Дібрівська сільська рада, Житомирська область Коростенський (раніше Малинський) район (а.с. 12-15). Позивач є онуком покійної [PERSON] (а.с. 9, 10) та спадкоємцем за законом, спадщину після смерті бабусі прийняв, оскільки проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою. Також до кола спадкоємців входив [PERSON] син покійної та батько позивача (а.с. 9, 10). Проте, [PERSON] на день смерті [PERSON] разом з нею не проживав та не був зареєстрований, а також із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 8). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено, що слідує з Витягу зі Спадкового реєстру (а.с. 25). Постановою приватного нотаріуса № 02-49/1 від 20.09.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на об`єкти спадкування (а.с. 26). Факт втрати оригіналів правовстановлюючих документів розміщено оголошення в газеті «Макарівські вісті» №37 від 15.09.2023 року (а.с. 27). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач будучи єдиним спадкоємцем за законом майна покійної [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину у встановленому законом порядку прийняв, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину судом не встановлено, до складу спадщини увійшли земельні ділянки, щодо яких нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судові витрати по оплаті судового збору за клопотанням позивача з відповідача не стягуються, а також оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову.

Outcome: approved