Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання недійсним як фіктивного шлюбу, укладеного між громадянином України [PERSON] , [INFO] та громадянкою Киргизької Республіки [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого 18 жовтня 2019 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області за актовим записом №3650, а також анулювати актовий запис цивільного стану громадян №3650 від 18 жовтня 2019 року про укладений шлюб між позивачем та відповідачем. Позов мотивує тим, що 18 жовтня 2019 [PERSON] зареєстрував шлюб з громадянкою Киргизької Республіки [PERSON] . Невдовзі після укладення шлюбу не більше ніж через декілька днів, [PERSON] поїхала від позивача у невідомому напрямку. Не виключено, що відповідачка виїхала з України. За останньою відомою позивачу інформацією до шлюбу відповідачка проживала у місті Львові, за адресою: [ADDRESS] . Зв`язок з цією особою у Позивача відсутній. Подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично відсутні з дати укладання шлюбу. Разом ці особи не проживали та не проживають, стосунків, притаманних дружині та чоловіку, не підтримують, спільних дітей не мають, спільним побутом не пов`язані. Взаємних прав та обов`язків також не мають. Позивач протягом усього життя проживав у місті Маріуполь Донецької області та працював у цьому ж місті, з 2006 по 2020 роки. За період з 18.10.2019 по день звернення до суду включно, позивач не придбав жодного нерухомого майна, у тому числі спільно з відповідачем. Спільно нажите майно, яке б підлягало поділу між подружжям у випадку розлучення, у позивача та відповідача відсутнє. [PERSON] не має у власності (як приватній, так і спільній сумісній) жодного майна, розташованого на території України. Цей факт переконливо свідчить про те, що позивач та відповідач з моменту реєстрації шлюбу не нажили спільного майна, відповідно підстави для поділу спільного майна подружжя між ними відсутні, оскільки відсутнє таке майно. Позивач та відповідач спільно не проживали та не проживають не тільки в України, але й на території інших держав. Позивач до 2022 не проживав на території інших держав та регулярно не виїздив за межі України, за винятком короткочасного виїзду на відпочинок до Єгипту. Тільки з 29.11.2022 позивач розпочав постійно проживати на території федеративної республіки Німеччина, за адресою: [ADDRESS] . Відповідач разом з ним не мешкає, і вочевидь не має такого наміру. Наявний стан правовідносин між Позивачем та Відповідачем свідчить про те, що вони не є сім`єю в тлумаченні Сімейного кодексу України. Враховуючи, що відповідачка поїхала від позивача відразу після укладання шлюбу і не повернулась, та не підтримує з ним відносин, та можливо виїхала з України, позивач вважає, що вона погодилась на укладення шлюбу з ним, не маючи при цьому наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. У зв`язку з цим позивач прийняв рішення про необхідність визнання укладеного з відповідачем шлюбу фіктивним та як наслідок - недійсним. Ухвалою суду від 10 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено таку до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строку для подання відзиву. Відповідач відзив на позов не подала. Ухвалою суду від 05 червня 2023 року витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (м. Львів, вул. І.Франка, 157, код ЄДРПОУ 19170503) копії наступних документів: 1) заяви про проведення державної реєстрації шлюбу між громадянином України [PERSON] та громадянкою Киргизької Республіки [PERSON] , [INFO] ; 2) паспорту громадянки Киргизької Республіки [PERSON] , або іншого документу, що посвідчує її особу; 3) посвідки на право постійного тимчасового проживання громадянки Киргизької Республіки [PERSON] на території України; 4) інших документів, поданих [PERSON] до відділу державної реєстрації актів цивільного стану громадян при укладенні шлюбу (за наявності). Ухвалою суду від 20 вересня 2023 року витребувано у Адміністрації Державної прикордонної служби України, що знаходиться за адресою: 01601, м.Київ, вул.\~Володимирська, 26, інформацію про: 1) дату та час прибуття до України громадянки Киргизької Республіки [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , протягом 2018-2019 років та напрямок її прибуття; 2) дату та час вибуття з України громадянки Киргизької Республіки [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , у 2019-2020 роках та напрямок її вибуття. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 18 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в останнє судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення не подав. В ході розгляду справи подав клопотання про завершення розгляну справи без участі сторони позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала. Враховуючи те, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу за відсутності учасників процесу, ухваливши заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення не подали. А тому, у відповідності до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у його відсутності на підставі наявних доказів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається\~із матеріалів\~справи, 18 жовтня 2019 [PERSON] зареєстрував шлюб з громадянкою Киргизької Республіки [PERSON] . Реєстрація шлюбу була проведена Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Також, як вбачається із позовної заяви, невдовзі після укладення шлюбу - не більше ніж через декілька днів, [PERSON] поїхала від позивача, даних про місцезнаходження останньої позивач не має. Подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично відсутні з дати укладання шлюбу. Разом ці особи не проживали та не проживають, стосунків, притаманних дружині та чоловіку, не підтримують, спільних дітей не мають, спільним побутом не пов`язані. Взаємних прав та обов`язків також не мають. На запит суду було надано дані, що востаннє відповідач громадянка Киргизької Республіки [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , вибула з України 23.10.2019 року, та станом на 25 вересня 2023 року в Україну не поверталась. Відповідно до положень ч.2 ст.40 Сімейного Кодексу України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Таким чином, питання щодо визнання недійсності шлюбу в даному випадку може бути вирішено виключно в судовому порядку. У судовому засіданні під час розгляду справи судом встановлено, що, укладаючи шлюб, відповідач фактично не мала наміру створити сім`ю та набути права та обов`язки подружжя. З моменту реєстрації шлюбу сторони не проживали разом, спільного господарства не вели, спільного сімейного бюджету не мали, спільно набуте майно у них відсутнє, спільних дітей немає. Доводи позивача відповідачем жодним чином не спростовано. З позовної заяви вбачається, що за період з 18.10.2019 по день звернення до суду включно позивач не придбав жодного нерухомого майна, у тому числі спільно з відповідачем. Спільно нажите майно, яке б підлягало поділу між подружжям у випадку розлучення, у позивача та відповідача відсутнє. Інформаційною довідкою №322074762 від 06.02.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - стверджується, що [PERSON] не має у власності (як приватній, так і спільній сумісній) жодного майна, розташованого на території України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст. 77-79 ЦПК України. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про те, що шлюб був укладений без наміру відповідача створити сім`ю та набуття прав та обов`язків подружжя, а тому він є фіктивним, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 40 СК України з часу його укладення (ст. 44 СК України). Відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актовий запис цивільного стану анулюється на підставі: 1) рішення суду; 2) висновку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у випадках, передбачених законом. Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, передбачають: Внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису (пункт 1.7. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, надалі - Правила). Анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання (пункт 1.9. Правил). Актовий запис цивільного стану може бути анульований на підставі: рішення суду; висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану, складеного у випадках, передбачених статтею 39 Сімейного кодексу України, за заявою заінтересованої особи; висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації про анулювання поновленого або повторно складеного актового запису цивільного стану; висновку дипломатичного представництва або консульської установи України про анулювання первинного актового запису цивільного стану (пункт 4.4. Розділу IV Правил). Анулювання актових записів цивільного стану на підставі рішення суду проводиться без складання висновку. В інших випадках складання висновку про анулювання або відмову в анулюванні актового запису цивільного стану обов`язкове (пункт 4.5. Розділу IV Правил). Таким чином, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено, суд вважає, що сплачені ним при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору підлягають відшкодуванню на його користь з боку відповідачки.

Outcome: approved