Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] є піклувальником неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За життя матері [PERSON] [PERSON] (померла [INFO] ) за рішенням суду було видано виконавчий лист про стягнення аліментів. 08.02.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідач від народження своїй дочці [PERSON] не надавав ні матеріальної, ні моральної допомоги. Після смерті матері [PERSON] позивач повністю взяла на себе відповідальність за її життя, здоров`я, харчування, навчання, культурний та спортивний розвиток, спираючись лише на власні кошти. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача на користь піклувальника [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09.11.2023 року і до повноліття дитини та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 23.01.2024 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.04.2006 року. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2023 року позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; встановлено над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , піклування; призначено [PERSON] піклувальником неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3\~ст. 181 СК України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків\~або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зі змісту частини 1\~статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо\~після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд враховує те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, незадовільний стан здоров`я або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів суду надано не було. Однак, при визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, та враховуючи положення сімейного законодавства приходить до висновку, що суми в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача буде відповідати вимогам закону, не порушить прав сторін, а також є достатньо для належного утримання та розвитку неповнолітньої дитини. Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у більшому розмірі, оскільки позивачем не доведено належними та достатніми доказами, можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини від всіх видів його заробітку (доходу), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Крім того, частиною 1\~статті 191 Сімейного кодексу України\~встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За частиною 2\~статті 191 СК України\~аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Із аналізу вказаної статті вбачається, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від утримання дитини. Суд не вбачає, що позивач вживала заходів щодо отримання аліментів, нею не надано суду жодних доказів на підтвердження умисних дій відповідача, спрямованих на ухилення від сплати аліментів, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення аліментів за минулий час з 09.11.2023 р. Відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~ сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі\~ зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується фіскальним чеком ПН 215600426655 від 18.01.2024 р. Таким чином, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, їй належить повернути помилково сплачений судовий збір у визначеному розмірі. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно частці задоволених позовних вимог в сумі 605 грн. 60 коп. Згідно зі ст.430\~ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial