Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, яка обгрунтована тим, що [INFO] помер батько учасників справи [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді нерухомого та рухомого майна. Позивач та третя особа своєчасно звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, але у нотаріуса дізналися, що заяву про прийняття спадщини подала також відповідач по справі [PERSON] , яка теж є дочкою спадкодавця. Постановою нотаріуса від 14.06.2021 року у видачі свідоцтва на спадщину спадкоємцям було відмовлено, оскільки між ними виникла суперечка щодо розміру належних їм часток у спадковому майні і для вирішення спору рекомендовано звернутися до суду. Позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування, оскільки понад 15 років не проживає на території України, є громадянкою рф, припинила будь-яке спілкування з родичами, і не доглядала за батьком, який був особою похилого віку, хворів і потребував сторонньої допомоги. Тому просить усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] . Процесуальні дії у справі. 24.10.2023 позовна заява надійшла до суду. 30.10.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито, почато підготовче провадження, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 09.01.2024 підготовче провадження закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Відповідач повідомлялася про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади у зв`язку з військовою агресією російської федерації, з початком якої припинилося будь-яке, в тому числі поштове сполучення України з російською федерацією, тому підстави для повідомлення відповідача через посольство рф про розгляд справи судом відсутні. Всудове засідання відповідач повторно не з`явилась, причини неявки не повідомила, будь-яких заяв, клопотань від неї не надходило. Третя особа будь-яких заяв, клопотань або письмових пояснень по суті позовних вимог не надавала. Оскільки порядок виклику відповідача, передбачений ст.ст.128-130 ЦПК України, дотримано, представник позивача наполягає на розгляді справи за її відсутності, суд вважає за можливе відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи і проголосив про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. В судовому засіданні: У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Позивач [PERSON] суду пояснила, що вона є дочкою померлого [PERSON] , якій останні роки дуже хворів і вона допомагала йому, привозила ліки, продукти харчування, а відповідач ніколи йому не допомагала. Станом на зараз зв`язок з нею відсутній, вона мешкає у росії. З`явилася відповідач у жовтні 2018 році, особисто приїздила, але батько помер ще у червні. Напевно, їй подзвонив брат [PERSON] . Позивач запропонувала їй з`їздити на кладовище, але вона відмовилася. Цікавилася тільки спадком, який залишився після батька. За життя батько взагалі з нею не спілкувався, і вони як сестри теж не спілкувалися, хоч їм з братом було відомо, що десь у них є сестра по батькові. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона товаришує з позивачем з 2013 року, брат позивача [PERSON] був її учнем в університеті. З 2016 року вона знає про цю ситуацію в родині позивача, її батька [PERSON] бачила, коли у серпні та у листопаді 2017 року з позивачем приїздила до нього. Він був у дуже тяжкому стані, хворів на цироз печінки. Одного разу, саме у серпні 2017 року, вона була свідком того, як позивач зверталася за допомогою до [PERSON] з приводу тяжкого стану батька, просила допомогти батькові матеріально, але та не відреагувала, завжди шукала якісь відмовки. Її відповіді вона чула особисто, оскільки [PERSON] включала гучномовець [PERSON] тільки тоді, коли батько помер, і відкрилася спадщина. Коли батько був живим, але хворів, ніякої допомоги батькові відповідач не надавала. Позивач купувала для нього ліки, готувала їсти, прибирала у квартирі. Тільки вона батька підтримувала і морально, і матеріально, батько на той час проживав один. Фактичні обставини, встановлені судом. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.01.1991 року, [INFO] народилася [PERSON] . Батьком в свідоцтві про її народження вказаний [PERSON] /ас.9/. 10.03.2018 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.11/. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.06.2018 року, виданого Інгулецьким районним місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у Дніпропетровській області /а.с.10/. Матеріалами спадкової справи підтверджено, що відповідач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , а третя особа [PERSON] є його сином /а.с.78, 88/. Спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належала квартира за адресою: [ADDRESS] ; на підставі свідоцтва про право власності частка квартири за адресою: [ADDRESS] ; на підставі свідоцтва про право власності - нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] ; на свідоцтва про право приватної власності - гараж № [NUMBER] , блок [NUMBER] в ГБК «Восход» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. 50 років Жовтня (Гірників) ; а також транспортні засоби: причіп легковий, причіп - універсал, вантажний автомобіль, і грошові вклади /а.с.12 -16, 89-90/. Згідно з матеріалами спадкової справи № 63/2018, заведеної після смерті [PERSON] , заповіту від імені померлого немає. Спадкоємцями є: син [PERSON] , донька [PERSON] , донька - громадянка і мешканка російської федерації [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняли всі три спадкоємця, інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Постановою Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Т.В. від 14.06.2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку кожному, спадкоємцям було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкоємці не згодні спадкувати в рівних частках відповідно до ст.1267 ЦК України /а.с.61-110/. Копіями виписок із історії хвороби, виписними епікризами із медичної карти [PERSON] , наданими позивачем, підтверджено, що [PERSON] хворів, протягом 2016-2018 років неодноразово звертався до лікарів, перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня № 17» /а.с.22-28/. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 64 від 21.06.2018 [PERSON] помер [INFO] , в довідці про смерть причиною його смерті зазначено цироз печені змішаного генезу /а.с.29-31/. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають спадкові правовідносини. Норми права, які застосовує суд. Згідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини другої цієї статі часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснив, що при розгляді таких спорів судам слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновок суду. Судом встановлено, що відповідно до положень ст.ст.1223, 1261 ЦК України позивач, відповідач та третя особа, як діти померлого спадкодавця, є спадкоємцями однієї черги, та за умови відсутності заповіту відповідно до положення ст.1267 ЦК України, мають рівні частки у спадщині за законом. Як зазначено вище, після смерті [PERSON] до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулися всі три спадкоємця - позивач, відповідач та третя особа, і кожному з них приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Русавської Т.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна було відмовлено, оскільки між ними виникла суперечка щодо розміру належних їм часток у спадковому майні. Позивач як на причину застосування норми ч.5 ст.1224 ЦК України посилається на те, що дочка спадкодавця - відповідач по справі [PERSON] ухилялася від надання останньому будь-якої допомоги, не доглядала за ним, не допомагала матеріально. Суд вважає, що для задоволення вимоги про усунення відповідача від права на спадкування має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Про це зазначає Верховний Суд в Постанові від 12.03.2020 року у справі № 325/314/18 (провадження № 61-4100св19). В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець через похилий вік та хворобу знаходився у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, позивач надавала спадкодавцеві допомогу, навідувала його, допомагала по господарству, купляла ліки тощо. Відповідач такої допомоги спадкодавцеві не надавала. Стороною позивача доведено факт ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві. Зокрема, суд вважає переконливими покази свідка про те, що відповідач повідомлялася позивачем в телефонній розмові про стан здоров`я батька і остання просила надавати йому матеріальну допомогу. Тобто, судом встановлено, що відповідач свідомо ухилялася від свого обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, який тяжко хворів і потребував такої допомоги. Оскільки винна поведінка відповідача доведена, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування такого крайнього заходу як усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті її батька, і вважає, що позовні вимога підлягають задоволенню. При цьому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved