Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Керівник Кропивницької окружної прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Національна служба здоров`я України, Кіровоградська обласна рада у червні 2023 року звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] витрати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 7062,00 грн. на користь державного бюджету України та в сумі 357,10 грн. на користь місцевого бюджету. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно вироку Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19.12.2022 року у кримінальній справі №404/4751/22, що набрав законної сили 19.01.2023, [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. Судом під час розгляду кримінального провадження встановлено, що 01 липня 2022 року близько 18 години [PERSON] з [PERSON] , перебували на подвір`ї неподалік багатоповерхового будинку [ADDRESS] , де між ними виникла сварка в ході якої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у [PERSON] виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , але з метою уникнення подальшого розвитку конфлікту останній пішов з місця виникнення сварки. В подальшому, [PERSON] реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, наздогнав потерпілого [PERSON] біля під`їзду №1 будинку [ADDRESS] , де тримаючи в правій руці гострий предмет, що має колюче-ріжучі властивості, лезом вверх від великого пальця, в момент коли потерпілий обернувся обличчям, стоячи навпроти останнього, наніс [PERSON] один боковий удар з замахом з права на ліво в ділянку грудної клітки зліва збоку під ліву руку та один прямий удар в ділянку лівої передньої частини грудної клітини, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник. В результаті неправомірних дій [PERSON] , у [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи №366 від 26.07.2022 року утворилися тілесні ушкодження у вигляді рани в підключичній ділянці зліва та рани по лівій боковій поверхні грудної клітини, які проникають в ліву плевральну порожнину, з наявністю пневмотораксу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Потерпілий [PERSON] внаслідок злочинних дій [PERSON] в період з 01 липня 2022 року по 06 липня 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у торакальному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» та на його лікування закладом витрачено кошти на загальну суму 7419,10 грн (5 л/дн. х 1 483,82 грн = 7419,10 грн), а тому саме така сума повинна бути стягнута з відповідача. Вказаний розрахунок підтверджено листом Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» від 28.04.2023 за №1966/02-18/06. Так, згідно проведеного розрахунку витрати на 1 ліжко-день складають: оплата праці = 979,46 грн.; нарахування на заробітку плату = 215,48 грн.; господарські витрати (предмети, матеріали) = 0,02 грн.; медикаменти та перев`язувальні матеріали = 202,62 продукти харчування = 14,82 грн., оплата комунальних послуг та енергоносіїв = 71,42 грн. У вартість ліжко-дня включені витрати здійснені: за рахунок коштів Національної служби здоров`я України (державний бюджет) в сумі 7062,00 грн., та за рахунок обласного бюджету (оплата комунальних та енергоносіїв 71,42 грн. за 5л/днів) 357,10 грн. Враховуючи вищезазначене, у вартість ліжко-дня включені витрати здійснені: за рахунок коштів державного та обласного бюджету. При цьому, [PERSON] кошти на лікування потерпілого в добровільному порядку не сплатив. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.58). Представник Кропивницької окружної прокуратури в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву (вх. № 44022 від 21.11.2023 року) про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 96). Представник Національної служби здоров`я України в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяви (вх. № 40736 від 31.10.2023 року; вх. № 43439 від 16.11.2023 року; вх. № 3185 від 26.01.2024 року) про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог (а.с. 75-89; 107-115). Представник Кіровоградської обласної ради в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву (вх. № 43823 від 20.11.2023 року) про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог (а.с. 90-95). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 72; 104), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань до суду не подавав. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, яка є адресою її місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку що підтверджується довідкою № 020538/1 про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 62). А також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву (вх. № 4733 від 06.02.2024 року) про розгляд справи за його відсутності (а.с.116-117). Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно вироку Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19.12.2022 року у кримінальній справі №404/4751/22, що набрав законної сили 19.01.2023, [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі (а.с.23-24). Судом під час розгляду кримінального провадження встановлено, що 01 липня 2022 року близько 18 години [PERSON] з [PERSON] , перебували на подвір`ї неподалік багатоповерхового будинку [ADDRESS] , де між ними виникла сварка в ході якої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у [PERSON] виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , але з метою уникнення подальшого розвитку конфлікту останній пішов з місця виникнення сварки. В подальшому, [PERSON] реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, наздогнав потерпілого [PERSON] біля під`їзду №1 будинку [ADDRESS] , де тримаючи в правій руці гострий предмет, що має колюче-ріжучі властивості, лезом вверх від великого пальця, в момент коли потерпілий обернувся обличчям, стоячи навпроти останнього, наніс [PERSON] один боковий удар з замахом з права на ліво в ділянку грудної клітки зліва збоку під ліву руку та один прямий удар в ділянку лівої передньої частини грудної клітини, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник. В результаті неправомірних дій [PERSON] , у [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи №366 від 26.07.2022 року утворилися тілесні ушкодження у вигляді рани в підключичній ділянці зліва та рани по лівій боковій поверхні грудної клітини, які проникають в ліву плевральну порожнину, з наявністю пневмотораксу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] упродовж 5 ліжко-днів з 01.07.2022 року по 06.07.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в торокальному відділенні комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради». Вартість лікування, відповідно до довідки наданої лікувальним закладом, по фактичним витратам склала, без вартості медикаментів, придбаних хворим за власні кошти, виходячи з вартості одного ліжко-дня в торокальному відділенні з ліжками для інтенсивної терапії за попередніми даними: 5л/дн. х 1483,82 грн. = 7419,10 грн. (сім тисяч чотириста дев`ятнадцять гривень десять копійок) Згідно проведеного розрахунку витрати на 1 ліжко-день складають: оплата праці = 979,46 грн.; нарахування на заробітку плату = 215,48 грн.; господарські витрати (предмети, матеріали) = 0,02 грн.; медикаменти та перев`язувальні матеріали = 202,62 продукти харчування = 14,82 грн., оплата комунальних послуг та енергоносіїв = 71,42 грн. У вартість ліжко-дня включені витрати здійснені: за рахунок коштів Національної служби здоров`я України (державний бюджет) в сумі 7062,00 грн., та за рахунок обласного бюджету (оплата комунальних та енергоносіїв 71,42 грн. за 5л/днів) 357,10 грн. Враховуючи вищезазначене, у вартість ліжко-дня включені витрати здійснені: за рахунок коштів державного та обласного бюджету (а.с. 33). Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до частини третьої статті 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до частини четвертої статті 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Конституційний Суд України у рішенні №3-рп/99 від 08.04.1999 у справі №1-1/99 визначив, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати у постанові від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 зробив висновок, що наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Згідно зі статтею 18 Основ законодавства про охорону здоров`я фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Згідно з положеннями статті 22 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів, що уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язані ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері. Згідно з статтею 26 Бюджетного кодексу України, контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень (пункт 3 частини першої статті 26 Бюджетного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 26 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів. В умовах воєнного стану, забезпечення належного фінансування системи охорони здоров`я, її матеріальне забезпечення набуває першочергового значення для належного виконання закладами охорони здоров`я своїх ' функцій. Водночас, невідшкодування витрат на лікування потерпілих від злочинів суперечить зазначеній меті. Невідшкодування витрат, здійснених за рахунок державного та місцевого бюджетів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів та інтересів територіальної громади. Оскільки лікування потерпілого здійснювалося за кошти державного бюджету, отримані закладом від Національної служби здоров`я України за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, та за кошти місцевого бюджету, відповідно, контролювати питання ефективності їх використання та повернення є органи, що є розпорядниками вказаних коштів. Враховуючи викладене, окружною прокуратурою проводилося листування з метою з`ясування повноти вжитих заходів, спрямованих на відшкодування коштів до державного та місцевого бюджетів. Згідно листа Кіровоградської обласної ради № 23 від 04.04.2023 року, останньою цивільний позов щодо стягнення з [PERSON] збитків завданих лікуванням потерпілого до суду не подавався. У разі подання Кропивницькою окружною прокуратурою позовної заяви про стягнення витрат на лікування в нітресах держави, обласна рада підтримуватиме позовні вимоги (а.с.32). Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Зокрема, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Верховний Суд у постанові від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 зазначив, що прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Норма статті 23 Закону України «Про прокуратуру» вимагає від прокурора доведення лише факту нездійснення або неналежного здійснення уповноваженим органом своїх повноважень, а не встановлення причин нездійснення уповноваженими органами своїх функцій щодо захисту інтересів держави. Більше того, встановлення будь-яких причин нездійснення уповноваженим органом своїх функцій не може обмежувати державу в праві на судовий захист. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Відповідно до Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101, Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. Національна служба здоров`я України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: укладає, змінює та припиняє договори про медичне обслуговування населення; здійснює заходи, що забезпечують цільове та ефективне використання коштів за програмою медичних гарантій; здійснює оплату згідно з тарифом за надані пацієнтам медичні послуги (включаючи медичні вироби) та лікарські засоби за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Згідно з пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» програма державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій) - програма, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами. Постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 р. № 1086 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення», який визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (далі - Порядок). Відповідно до пункту З Порядку, розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Національна служба здоров`я України. Згідно з частиною четвертою статті 20 Бюджетного кодексу України, відповідальний виконавець бюджетних програм у процесі їх виконання забезпечує цільове та ефективне використання бюджетних коштів протягом усього строку реалізації відповідних бюджетних програм у межах визначених бюджетних призначень. Згідно з пункту 8, 10 частини п`ятої Інструкції про статус відповідальних виконавців бюджетних програм та особливості їх участі у бюджетному процесі, затвердженої наказом Мінфіну від 14.12.2001 № 574 відповідальний виконавець, зокрема, здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів у бюджетному процесі; головний розпорядник та відповідальний виконавець у встановленому порядку здійснюють контроль за дотриманням бюджетного законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу з метою забезпечення ефективного та результативного управління бюджетними коштами. Таким чином, Національна служба здоров`я України є органом, уповноваженим захищати інтереси держави у спірних правовідносинах як розпорядник коштів державного бюджету та відповідальний виконавець бюджетної програми. Також, відповідно до статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема, управляють майном, що є в комунальній власності. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Згідно з частин першої-четвертої статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Сільські, селищні, міські ради, відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Відповідно до Статуту Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», затвердженого розпорядженням голови кіровоградської обласної ради №186 ор від 26.06.2019 є багатопрофільним лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги (третинної/ високоспеціалізованої та консультативної поліклінічної) медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом (пункт 1.3.) (а.с.34-43). Підприємство належить до об`єктів комунальної власності та користується майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, і міст області та закріплене за ним на праві оперативного управління, з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремого майна, що здійснюється за згодою власника у встановленому порядку та в межах, установлених законодавством і власником майна або уповноваженим органом. Підприємство здійснює господарську некомерційну діяльність спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку (пункт 1.5, 1.6). Засновник підприємства - Кіровоградська обласна рада (пункт 1.9). Основною метою діяльності підприємства є забезпечення медичного обслуговування населення області, шляхом надання йому високоспеціалізованої стаціонарної та амбулаторно-консультативної медичної допомоги (послуг) в порядку та обсязі, встановлених законодавством. Відповідно до поставленої мети предметом діяльності підприємства є, серед іншого, створення разом з власником умов, необхідних для забезпечення доступної та якісної медичної допомоги населенню області, організації належного управління внутрішнім лікувально-діагностичних процесом та ефективного використання майна та інших ресурсів підприємства, надання населенню області високоспеціалізованої стаціонарної та амбулаторно- консультативної допомоги та медичних послуг (пункт 3.1, пункт 3.2). Відповідно до пункту 5.1. Статуту, майно підприємства є комунальною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління. Відповідно до Статуту Кіровоградської обласної лікарні заклад є неприбутковою бюджетною організацією. Джерелами фінансування обласної лікарні є зокрема бюджетні кошти (державного та місцевих бюджетів) (пункт 5.7.2). Виходячи із вищенаведеного, грошові кошти, які витрачено Комунальним некомерційним підприємством «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради`на лікування потерпілого від злочину, е власністю територіальної громади міста Кропивницького в особі Кіровоградської обласної ради, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає також Кіровоградська обласна рада як власник, управитель лікарні та розпорядник коштів місцевого бюджету. Зважаючи на те, що уповноваженими органами: Національною службою здоров`я України, Кіровоградською обласною радою не вживаються заходи, спрямовані на відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого, внаслідок чого не надходять кошти до місцевого та державного бюджетів, в даному випадку порушуються інтереси держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, і такі витрати негативно впливають на фінансування інших хворих, порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій. Єдиною можливістю захистити ці інтереси є звернення прокурора до суду з відповідним позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину з відповідача. Дані спірні правовідносини, які виникають при здійсненні діяльності у бюджетній сфері, зачіпають інтереси держави та є порушенням загальнодержавних інтересів та інтересів територіальної громади, що у відповідності до статті 131-1 Конституції України покладає на прокурора функцію представництва в суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. На виконання вимог частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», Кропивницькою окружною прокуратурою направлено повідомлення про звернення прокуратури до суду з позовною заявою щодо відшкодування витрат, витрачених на лікування потерпілого від злочину до Кіровоградської обласної ради та Національної служби здоров`я України, що підтверджується копіями повідомлень (а.с.25-26; 41-43). Таким чином, прокуратурою дотримано процедуру, передбачену статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», а саме: попередньо, до звернення до позовом, повідомлено уповноважені органи про порушення інтересів держави, чим фактично було надано можливість самостійно відреагувати на виявлені порушення інтересів держави. Проте, претензійно-позовна робота з метою повернення коштів до державного та місцевого бюджетів протягом тривалого часу не проводиться. Згідно із частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1191 Цивільного кодексу України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Згідно з частиною першою статті 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, Згідно з частиною третьою вказаної статті, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до пункту 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з пункту 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному . лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. [PERSON] упродовж 5 ліжко-днів з 01.07.2022 року по 06.07.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в торокальному відділенні комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради». Вартість лікування, відповідно до довідки наданої лікувальним закладом, по фактичним витратам склала, без вартості медикаментів, придбаних хворим за власні кошти, виходячи з вартості одного ліжко-дня в торокальному відділенні з ліжками для інтенсивної терапії за попередніми даними: 5л/дн. х 1483,82 грн. = 7419,10 грн. (сім тисяч чотириста дев`ятнадцять гривень десять копійок) Згідно проведеного розрахунку витрати на 1 ліжко-день складають: оплата праці = 979,46 грн.; нарахування на заробітку плату = 215,48 грн.; господарські витрати (предмети, матеріали) = 0,02 грн.; медикаменти та перев`язувальні матеріали = 202,62 продукти харчування = 14,82 грн., оплата комунальних послуг та енергоносіїв = 71,42 грн. У вартість ліжко-дня включені витрати здійснені: за рахунок коштів Національної служби здоров`я України (державний бюджет) в сумі 7062,00 грн., та за рахунок обласного бюджету (оплата комунальних та енергоносіїв 71,42 грн. за 5л/днів) 357,10 грн. Враховуючи вищезазначене, у вартість ліжко-дня включені витрати здійснені: за рахунок коштів державного та обласного бюджету (а.с. 33). Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Кропивницької окружної прокуратури про стягнення з [PERSON] витрати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 7062,00 грн. на користь державного бюджету України та в сумі 357,10 грн. на користь місцевого бюджету, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 6 статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~ від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, оскільки позов задоволено повністю, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 2147,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved