Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Вказує, що 29 грудня 2006 року мати подарувала її будинок, який розташований на земельній ділянці, яка була передана у приватну власність [PERSON] загальною площею 1832 кв.м., що підтверджується копією витягу з рішення №66 Літинської селищної ради від 12.10.2006 року. Позивач не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, оскільки перебувала на стаціонарному лікуванні у Літинській ЦРЛ. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить визначити її додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представника позивача [PERSON] адвокат Данилюк П.П. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Судові витрати просить залишити за [PERSON] . Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надали суду про розгляд справи без участі представника. Проти заявленого позову не заперечують. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.8) [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження позивачки (а.с.9) її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.10) 11.06.1978 р. позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до довідки Літинської селищної ради Віннцикього району Вінницької області за №1941 від 28.12.2023 (а.с.11) [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] , одна. Відповідно до Договору дарування будинку від 29.12.2006 р. за реєстровим №3666 (а.с.12) [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з прибудовами, господарськими будівляим та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Даний факт підтверджується також Витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.13) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14). Відповідно до копії рішення Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області №66 від 12.10.2006 (а.с.15) [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 1832 кв.м. Відповідно до довідки Літинської ЦРЛ за №574 від 28.12.2023 (а.с.16) [PERSON] у період з 01.05.2011 по 12.05.2011 перебувала на лікуванні. Листом Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області за №1231/01-16 від 30.12.2023 (а.с.17) [PERSON] надано роз`яснення щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У ч.1, 2 ст.1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правовими положеннями, викладеними у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснюється, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-735/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивач пропустила строк звернення у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця у встановлений законом шестимісячний термін, в зв`язку з хворобою. Суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що норми чинного ЦК України щодо здійснення права на спадкування не допускають дій щодо фактичного усунення позивача від спадкування лише з підстави неможливості вчасно подати відповідну заяву про прийняття спадщини, а, особливо, коли позивач значиться у такому заповіті спадкоємцем і на це була воля заповідача. Саме така позиція суду узгоджується з приписами ст. ст. 2, 4, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства. Таким чином, зважаючи на усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що буде у повній мірі справедливим по відношенню до позивачів і забезпечить дотримання принципу верховенства права.

Outcome: approved