Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся представник АТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 28.04.2011 року [PERSON] , з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» та підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Згодом відповідач приєднався до оновленої редакції умов та правил надання банківських послуг, надавши банку анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання послуг від 20.07.2020 року. В порушення умов договору відповідач 09.12.2021 року здійснив видаткові операції за своїм картковим рахунком, внаслідок чого станом на кінець даного банківського дня на картковому рахунку відповідача утворився від`ємний платіжний баланс (-11990,00 грн.). Ці операції не були прогнозовані для банку за розміром та часом виникнення, оскільки ініційовані були самим відповідачем, а кредитний ліміт, при цьому дорівнював 0,00 грн. Таким чином,внаслідок дій відповідача на його картковому рахунку виник несанкціонований овердрафт. Відповідно до умов договору відповідач повинен був повернути заборгованість з несанкціонованого овердрафту не пізніше 31.01.2022 року проте він цього не зробив. З урахуванням викладеного, беручи до уваги часткове погашення заборгованості, станом на 18.04.2022 на рахунку відповідача виникла прострочена заборгованість в розмірі 14412,47 грн., яка складається з 12030,00 грн. прострочена заборгованість за тілом несанкціонованого овердрафту, 195,31 прострочена заборгованості зі сплати відсотків за користування несанкціонованим овердрафтом, 2187,16 заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочене тіло кредиту. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.08.2022 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.01.2023 року було задоволено клопотання відповідача, та постановлено розглядати вказану цивільну справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.03.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого зазначено, що він дійсно є клієнтом «ПриватБанку» та в своєму розпорядженні має картку для виплат [NUMBER] . Зазначив, що 28.11.2021 року мав намір зняти грошові кошти з вказаної картки у сумі 12000,00 грн., в банкоматі за адресою: м. Київ, пр. Петра Григоренка, 18, які були перераховані на його рахунок напередодні. Намагаючись зняти вказану суму, на дісплеї банкомату з`явилась інформація про неможливість зняття вказаної суми, та було запропоновано зняти максимальну суму у розмірі 8000,00 грн., що було зроблено о 15:25 год. Після цього було зняття грошових коштів у сумі 4000,00 грн., о 15:26 год. Згодом 09.12.2021 року з власної картки іншого банку відповідачем було перераховано на вищевказану карту грошові кошти в сумі 13000,00 грн., які в подальшому того ж дня були зняти відповідачем в банкоматі за тієї ж адресою. Станом на 09.12.2021 року жодних заборгованостей по картці , в тому числі і в додатку приват24 не було. 14.12.2021 року о 08:11 год. через додаток Приват24, відповідачу надійшло повідомлення про те, що з його картки 28.11.2021 року відбулося списання коштів в сумі 12000,00 грн. Також 14.12.2021 року в додатку Приват24з з`явився запис про зняття грошових коштів у розмірі 12000,00 грн., проте вказаного запису до 14.12.2021 року в додатку Приват24 не було, у зв`язку з чим відповідач звернувся до сервісної служби банку, де йому повідомили про технічний збій та запевнили що історію по його картці виправлять у найближчі 3 доби. 21.12.2021 року відповідач знов звернувся до оператору банку який йому повідомив, що 28.11.2021 року відбувся технічний збій банкомату за адресою: м. Київ, пр. Петра Григоренка, 18, тому запит на отримання 12000,00 грн., був задоволений банком, а потім було зняття ще грошових коштів у сумі 8000,00 грн., та 4000,00 грн. 24.05.2022 року відповідач звернувся до банку з заявою про проведення службової перевірки по факту незаконного списання банком 14.12.2021 року коштів з картки відповідача в сумі 12000,00 грн. 26.05.2022 року відповідачу надійшла відповідь на з банку, відповідно до якої зазначено, що 28.11.2021 року в банкоматі клієнти замість купюр номіналом 200 грн., помилкового отримували купюри номіналом 500 грн., при чому з рахунків списувалися кошти з розрахунку 200,00 грн. Тому надалі було проведено списання зайво отриманих клієнтом коштів, які проводили зняття за номіналом 200,00 грн., у вказаний період часу. Зазначив, що банк підтвердив, що він одноособово втрутився в особовий рахунок відповідача і постфактум самовільно вніс зміни до рахунку, що відобразились в додатку Приват24 вже в грудні 2021 року, хоча з листа банку відповідач нібито отримав кошти внаслідок помилки банку саме 28.11.2021 року. Крім того зазначив, що всі банкомати позивача обладнані камерами відеофіксації, які фіксують всі операції, що проводяться клієнтами банку, 24.05.2022 року відповідачем витребувалась відеозапис з банкомату, однак позивачем було проігноровано зазначену вимогу, також відеозапис не був доданий в якості доказу до суду. Окремо вказав, що матеріали справи не містять належних доказів які б підтвердили автоматичний збій щодо заміни номіналу купюр у банкоматі. З урахуванням викладеного просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, окремо зазначив, що попередній розрахунок судових витрат які відповідач поніс у зв`язку з розглядом вказаної справи складає 10892.00 грн. Від позивача надійшла відповідь на відзив яка містить аналогічні обґрунтування, які зазначені у позовній заяві, окремо зазначено, що вказаний відповідачем розмір правничої допомоги у сумі 10892,00 грн., не відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості, заявлена відповідачем сума значно перевищує встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, сума витрат є неспівмірною із складністю цивільної справи, яка віднесена до малозначних справ, та не є пропорційною щодо витраченого часу. Представник позивача в судовому засіданні позову заяву підтримав в повному обсязі з викладених в ній підстав, наполягав на її задоволенні. В подальшому надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовної заяви, надали пояснення аналогічні вказаним у відзиві. В подальшому надали заяви про розгляд справи без їх участі. Зазначили, що стороною відповідача на протязі п`яти днів після ухвалення рішення буде подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.04.2011 року [PERSON] , звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» та підписав заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанк». 20.07.2020 року [PERSON] , приєднався до оновленої редакції умов та правил надання банківських послуг, надавши банку анкету заяву про приєднання до умов та правил надання послуг. Відповідно до довідки з АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , відкриті карткові рахунки, зокрема № [NUMBER] . З виписки за договором №б/н за період з 22.09.2014 року по 21.04.2022 року, вбачається, що по картковому рахунку № [NUMBER] відкритому на ім`я [PERSON] , 28.11.2022 року здійснювались операції по зняття готівки в банкоматі за адресою: [ADDRESS] , ТЦ NOVUS, у сумі 8000,00 грн., 4000,00 грн. Крім того по зазначеному рахунку міститься операція «Выдача наличных денег» у розмірі 12000,00 грн., де зазначено дата операції 27.11.2021 року та дата обробки 14.12.2021 року. З відповіді АТ «ПриватБанк» вбачається що представниками банку було встановлено, що 28.11.2021 року в банкоматі клієнти замість купюр номіналом 200,00 грн., помилково отримували купюри номіналом 500,00 грн., в той час, як з рахунків списувались кошти з розрахунку 200,00 грн. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, відповідно до ст. 15 ЦК України. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами, в розумінні ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними, за положеннями ст. 77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Обов`язок доказування і подання доказів, в силу ст.81 ЦПК України належить стороні. При цьому відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що внаслідок дій відповідача на його картковому рахунку виник несанкціонований овердрафт, оскільки в банкоматі клієнти замість купюр номіналом 200,00 грн., помилково отримували купюри номіналом 500,00 грн., в той час, як з рахунків списувались кошти з розрахунку 200,00 грн., проте позивачем не надано належних та допустимих доказів несанкціонованого отримання відповідачем грошових коштів. Долучені до матеріалів справи представником позивача в якості доказів документи, що підтверджують обставини, якими обгрунтовуються позовні вимоги, не містять, інформації щодо набуття грошових коштів відповідачем за відсутності правових підстав, та не містить належних доказів, щодо помилкового нарахування коштів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими. Заперечення відповідача, надані під час судового розгляду, щодо позовних вимог належним чином не спростовані. Враховуючи наведене, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed