Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Позивач є донькою [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] мати позивача, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01 лютого 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади, на момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , одна. За життя [PERSON] заповіла все своє майно, де б таке було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право [PERSON] , про що свідчить заповіт, зареєстрований в реєстрі № 1-1547 від 22.12.2011 року. На час розгляду справи вищезазначений заповіт чинний, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.03.2023 року. У березні 2023 року позивач звернулася до державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 20 березня 2023 року державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зімніцька В.П. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , оскільки згідно ст. 1272 ЦК України [PERSON] , вважається спадкоємцем, що не прийняла спадщину, ні юридично (в установлений ст. 1270 ЦК України строк нею до нотаріальної контори не було подано заяви про прийняття спадщини), ні фактично (згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, місце проживання якої не було зареєстроване разом зі спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини). Будь-яких доказів на підтвердження наявності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , матеріали справи не містять. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). Згідно зі ч. 1 ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК). Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1272 ЦК якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Причини пропуску позивачем вказаного строку, на переконання суду, є поважними і внаслідок їх існування позивач дійсно мав перешкоди для вчасного подання заяви про прийняття спадщини. Так, загальновідомим є факт того, що 24 лютого 2022 розпочалася військова агресія російської федерації проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який був продовжений наступними Указами Президента України і триває до цього часу. Територія Харківської області та м. Харкова з 24 лютого 2022 року по теперішній час постійно перебуває під обстрілами. Війна, як соціально-політичне явище, безумовно негативно вплинула на усі сфери життя громадян та не оминула жодної категорії населення, вплинула на нормальне функціонування державних органів, зокрема нотаріальних контор. Як вбачається з наданої позивачем довідки, з метою збереження свого життя вона виїхала до м. Валки Харківської області, де була взята на облік як внутрішньо переміщена особа. Крім того, позивач безстроково має третю групу інвалідності, про що свідчить довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 981356. Як вбачається з медичної довідки від 20.07.2022 року № 10348/19, виданої ТОВ «Ай Кью Клінік Харків», позивач має наступні діагнози: початкова катаракта; підозра на глаукому обох очей; вітреомакулярний тракційний синдром лівого ока; периферична вітреохоріоретинальа дистрофія правого ока, проведено хірургічне лікування лівого ока: факоемульсифікація з імплантацією ІОЛ; зарита субтотальна вітректомія; видалення задньої гіалоїдної мембрани; ILM пілінг; ендотампонада стерильним повітрям. На переконання суду, введення воєнного стану на території України, постійний обстріл міста Харкова у період з 24 лютого 2022 і по сьогоднішній день, що є загальновідомою обставиною, виїзд позивача у безпечне місце з метою збереження свого життя та здоров`я, враховуючи її стан здоров`я, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті матері за місцем її відкриття. За таких обставин, наявність встановлених судом обставин у своїй сукупності свідчить про те, що у позивача дійсно були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При цьому, суд зауважує, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати «свободу заповіту» як фундаментальний принцип спадкового права (постанова Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17). Під свободою заповіту слід розуміти, в тому числі, право заповідача на визначення майбутньої юридичної долі свого майна на свій розсуд. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи що пропуск визначеного ст. 1270 ЦК строку є незначним, з урахуванням свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права, суд дійшов висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини. З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Outcome: approved