Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся Заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури Антонюк Д. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, з посиланням на те, що Білоцерківською окружною прокуратурою встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , які є громадянами російської федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 594 від 23 липня 2021 року набули, кожна, право власності на частину земельної ділянки із цільовим призначенням: землі сільськогосподарського призначення, з кадастровим номером 3224284400:03:002:0094, площею 0,6217 га, яка знаходиться на території Ставищенської СТГ Білоцерківського району. 23 липня 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер рішення 59449542 та 59454980, відповідно. Крім цього, [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину від 23 липня 2021 року № 588 та № 590, відповідно набули, право власності на частину, кожна, земельної ділянки із цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 3224284400:03:002:0807, площею 4,9741 га, яка розташована на території Ставищенської СТГ Білоцерківського району, які зареєстрували в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер рішення 59448800 та 59454799, відповідно. Також, [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину від 23 липня 2021 року № 599 та № 595, відповідно, набули, кожна, право власності на частину земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорії землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 3224284400:03:002:0095, площею 1,2585 га, яка розташована на території Ставищенської СТГ Білоцерківського району, які зареєстрували в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер рішення 59449729 та 59455314, відповідно. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи іноземними громадянами, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 23 липня 2021 року по даний час) не відчужили їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави. Крім цього, згідно відповіді Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 05.05.2023 [PERSON] та [PERSON] не є громадянками України. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України. Зокрема, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки\~подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] , будучи іноземними громадянками, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення не відчужила її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади. Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»). Заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, просить суд конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області 1/2 частки земельних ділянок, які на праві власності належать [PERSON] з кадастровими номерами 3224284400:03:002:0094, площею 0,6217 га, 3224284400:03:002:0807, площею 4,9741 га, 3224284400:03:002:0095, площею 1,2585 га, які знаходяться на території Ставищенської селищної територіальної громади Білоцерківського району Київської області; конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області 1/2 частки земельних ділянок, які на праві власності належать [PERSON] з кадастровими номерами 3224284400:03:002:0094, площею 0,6217 га, 3224284400:03:002:0807, площею 4,9741 га, 3224284400:03:002:0095, площею 1,2585 га, які знаходяться на території Ставищенської селищної територіальної громади Білоцерківського району Київської області; стягнути судові витрати. Ухвалою судді Ставищенського районного суду Київської області від 11.10.2023 відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 152-153). Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області суду від 4 грудня 2023 року заяву заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Антонюк Д. про забезпечення позову задоволено частково; накладено арешт\~на земельну\~ділянку з\~кадастровим номером\~№3224284400:03:002:0094,\~загальною площею\~0,6217\~га,\~реєстраційний номер\~об`єкта\~нерухомого майна\~2416284232204,\~яка розташована\~на території\~Ставищенської СТГ\~Білоцерківського району,\~власниками якої\~у розмірі 1/2 частки, кожна, є громадяни російської федерації [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП:\~ [NUMBER] );\~накладено арешт\~на земельну\~ділянку з\~кадастровим номером\~3224284400:03:002:0807\~загальною площею\~4,9741\~га,\~реєстраційний номер\~об`єкта\~нерухомого майна\~2416284232204,\~яка розташована\~на території\~Ставищенської СТГ\~Білоцерківського району,\~власниками якої\~у розмірі 1/2 частки, кожна, є громадяни російської федерації [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП:\~ [NUMBER] );\~накладено арешт\~на земельну\~ділянку з\~кадастровим номером\~3224284400:03:002:0095\~загальною площею\~1,2585\~га,\~реєстраційний номер\~об`єкта\~нерухомого майна\~2416292432204,\~яка розташована\~на території\~Ставищенської СТГ\~Білоцерківського району,\~власниками якої\~у розмірі 1/2 частки, кожна, є громадяни російської федерації [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП:\~ [NUMBER] );\~в задоволенні іншої частини заяви відмовлено. Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області суду від 5 грудня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду (а. с. 186). Прокурор та представник Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області в судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (196, 197, 214, 215), від прокурора Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Заритова С. В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності із зазначенням, що позов він підтримує (а. с. 216). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату та місце розгляду даної справи повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошень на офіційному сайті судової влади України (а. с. 156, 157, 165, 166, 199, 200. 212, 213), жодних клопотань чи заперечень суду не подали, та відповідно до положень ч. 11 ст.\~128\~ЦПК України вважаються такими, що повідомлені належно про розгляд справи. На підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] , будучи громадянами рф, набули, кожна, право власності на частину земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорії землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 3224284400:03:002:0094, площею 0,6217 га, яка розташована на території Ставищенської СТГ Білоцерківського району, яка на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЗ № 340003 належала [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованими у реєстрі за № 598 та 594, виданих 23 липня 2021 року державним нотаріусом Енергодарської державної нотаріальної контори Жебелюк В.А. (а. с. 25, 26). На підставі\~зазначених свідоцтв\~про право\~на спадщину\~вказане право\~власності по\~1/2\~частці вказаної\~земельної ділянки,\~зареєстровано 23.07.2021\~за відповідачами\~ [PERSON] та [PERSON] , індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 59454980 та 30097708, номер відомостей про речове право 43142686 та 43137774, відповідно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 347654057, сформованої 22.09.2023 (а. с. 19-21). В матеріалах справи містяться відомості з поземельної книги земельної ділянки з кадастровим номером 3224284400:03:002:0094, яка знаходиться на території с. Гостра Могила Білоцерківського району Київської області, запис від 03.06.2016 № 001 (а. с. 28-43). Крім того,\~ [PERSON] та [PERSON] , будучи громадянами рф, набули, кожна, право власності на частину земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорії землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 3224284400:03:002:0807, площею 4,9741 га, яка розташована на території Ставищенської СТГ Білоцерківського району, яка на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ № 527246 належала [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованими у реєстрі за № 590 та 588, виданих 23 липня 2021 року державним нотаріусом Енергодарської державної нотаріальної контори Жебелюк В.А. (а. с. 24, 27). На підставі\~зазначених свідоцтв\~про право\~на спадщину\~вказане право\~власності по\~1/2\~частці вказаної\~земельної ділянки,\~зареєстровано 23.07.2021\~за відповідачами\~ [PERSON] та [PERSON] , індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 59454799 та 59448800, номер відомостей про речове право 43142536 та 43137244, відповідно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 347656684, сформованої 22.09.2023 (а.с. 14-15). В матеріалах справи містяться відомості з поземельної книги земельної ділянки з кадастровим номером 3224284400:03:002:0807, яка знаходиться на території с. Гостра Могила Білоцерківського району Київської області, запис від 16.11.2018 № 001 (а. с. 44-71). Також,\~ [PERSON] та [PERSON] , будучи громадянами рф, набули, кожна, право власності на частину земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорії землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 3224284400:03:002:0095, площею 0,5652 га, яка розташована на території с. Гостра Могила Ставищенської СТГ Білоцерківського району, яка на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЗ № 340004 належала [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] , померлій [INFO] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, спадкоємцем якої був [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованими у реєстрі за № 595 та 599, виданих 23 липня 2021 року державним нотаріусом Енергодарської державної нотаріальної контори Жебелюк В.А. (а. с. 22, 23). На підставі\~зазначених свідоцтв\~про право\~на спадщину\~вказане право\~власності по\~1/2\~частці вказаної\~земельної ділянки,\~зареєстровано 23.07.2021\~за відповідачами\~ [PERSON] та [PERSON] , індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 59455314 та 59449729, номер відомостей про речове право 43142979 та 43137969, відповідно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 347656519, сформованої 22.09.2023 (а.с. 16-18). В матеріалах справи містяться відомості з поземельної книги земельної ділянки з кадастровим номером 3224284400:03:002:0095, яка знаходиться на території с. Гостра Могила Білоцерківського району Київської області, запис від 03.06.2016 № 001 (а. с. 76-111). Встановлено, що заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури направив Головному управлінню Держгеокадастру у м. Киві та Київській області листа № 50/4-8112вих-23 від 14.08.2023, в якому повідомив про виявлені порушення ст. ст. 81, 145\~Земельного кодексу\~України із вимогою вжити заходи щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку (а. с. 115-118), однак, уповноваженим державним органом заходи щодо конфіскації земельної ділянки в дохід держави не вжито, листом №10-10-0.62-7640/2-23 від 22.08.2023 повідомлено окружну прокуратуру про неможливість звернення до суду із відповідним позовом, у зв`язку з неможливістю сплати судового збору (а. с. 119-124). 27.04.2023\~заступник керівника\~Білоцерківської окружної\~прокуратури звернувся\~із запитом\~№ 50/4-3917\~вих-23\~до Центрального\~міжрегіонального управління\~ДМС України\~в м.\~Києві та\~Київській області\~щодо надання\~інформації про\~наявність громадянства\~України,\~втрати громадянства\~України,\~у зв`язку\~з набуттям\~іноземного громадянства\~стосовно відповідачів\~ [PERSON] та [PERSON] (а. с. 112-113), на що вказаним управлінням надано відповідь № 8010.6.1-16413/80.2-23 від 05.05.2023 року, в якій зазначено, що інформація стосовно наявності громадянства України у даних осіб відсутня (а. с. 114). У цій справі існує спір про перебування у власності іноземного громадянина особливо цінних земель сільськогосподарського призначення, що охороняються державою. Інтереси держави в суді представляє прокурор на підставі положень ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», де передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно положень ст.\~14\~Конституції та ст.\~1\~Земельного кодексу\~України - земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.\~26\~Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Земельні відносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України. а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 3 Земельного кодексу України). Згідно ст.\~19\~Земельного кодексу\~України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних земель. Частина 5 ст. 22 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачала, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Частина. 4 ст.\~81\~ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачала, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. На час вирішення спору ч. 5 ст.22\~Земельного кодексу\~України у взаємозв`язку з ч.1ст.130 цього Кодексу передбачає, що набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України; б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; в) територіальні громади; г) держава. Згідно в ст.125\~Земельного кодексу\~України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Підстави набуття права власності на землю громадянами визначені у ст. 81 Земельного кодексу України. Відповідно до положень ч. 2, ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу\~України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Отже, єдиною законною підставою отримання у власність іноземним громадянином земельної ділянки сільськогосподарського призначення є прийняття спадщини. Водночас, положення ч. 4 ст.\~81\~Земельного кодексу\~України містить обмеження щодо володіння землями сільськогосподарського призначення, прийнятими у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, та зобов`язує їх протягом року здійснити відчуження таких земель. Дане положення Закону було чинним на час набуття відповідачами права власності на спірну земельну ділянку. Вказана вище норма Закону є імперативною, і не дотримання таких приписів тягне за собою цивільну відповідальність, передбачену Законом. Так, за нормами земельного законодавства невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених Земельним кодексом України, є підставою для припинення права власності на земельну ділянку (пункт «е» ч. 1 ст. 140 ЗК України). Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до пункт «в» ч.1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду (ч. 2 ст. 145 ЗК України). Статтею 153\~Земельного кодексу\~України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18.09.2013 (справа № 6-92цс 13), основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення ЄС від 11.03.2003р. «Новоселецький проти України», від 01.06.2006 «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Нормами Земельного кодексу\~України чітко визначені права іноземців щодо спадкування земельних ділянок сільськогосподарського призначення та обов`язок припинити право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом її відчуження протягом року. Захищаючи права іноземців на отримання земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність шляхом спадкування, українським законодавством встановлений річний термін на відчуження такої земельної ділянки. При цьому, слід зазначити, що пункт 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, яким встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не поширюється на ці правовідносини, оскільки положення ч. 4 ст.\~81\~Земельного кодексу\~України є імперативними. (Лист-роз`яснення Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013р. № 10-71/0/4-13). Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] після смерті чоловіка та [PERSON] після смерті батька [PERSON] в порядку спадкування 23.07.2021 набули право власності на 1/2 частину, кожна, вищевказаних земельних ділянок з кадастровими номерами: 3224284400:03:002:0094, 3224284400:03:002:0807 та 3224284400:03:002:0095. Однак, протягом року після державної реєстрації права власності (23.07.2021) добровільно не відчужили земельні ділянки. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] не виконали вимоги ч. 4 ст.\~81\~Земельного кодексу\~України та протиправно залишаються власниками земельних ділянок, які не можуть перебувати у власності відповідачів згідно законодавства України. Пунктом 10 ч.1 ст.\~346\~ЦК України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Згідно ч. 1 ст.\~354\~ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що право власності відповідачів, кожної, на 1/2 частину вищевказаних земельних ділянок з кадастровими номерами: 3224284400:03:002:0094, площею 0,6217 га, 3224284400:03:002:0807, площею 4,9741 га та 3224284400:03:002:0095, площею 0,5652 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства підлягає примусовому припиненню шляхом конфіскації вказаних земельних ділянок. Отже, позовні вимоги заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури підлягають задоволенню. При поданні позову за рахунок бюджетних коштів Київської обласної прокуратури, було сплачено судовий збір у розмірі 5925 грн. за подання позовної заяви та 1342 грн. за подання заяви про забезпечення позову, який підлягає стягненню з відповідачів на користь платника судового збору у відповідності до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved