Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за №49537. В обґрунтування зазначеного позову послався на те, що 24.05.2021 приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис №49537 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором на суму 12363,86 грн. 29.06.2021 приватним виконавцем Лиманським В.Ю. відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною, сам виконавчий напис було вчинений не на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, на окремому бланку, а не на оригіналі документа чи його дублікаті, що встановлює заборгованість. Крім того, нотаріус не повідомляв позивача про вимогу кредитора, а отже виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушеннями вимог Закону України "Про нотаріат", Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зв`язку з чим, позивач просить задовольнити його позов повністю. Ухвалою судді від 29.01.2024 вжито заходи забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні [NUMBER]. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.02.2024 відкрито провадження, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с.53). Згідно з цією ж довідкою ухвалу про відкриття провадження доставлено до Електронного кабінету відповідача 01.02.2024. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не скористався. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавав. Треті особи повідомлені належним чином про розгляд справи, що підтверджується довідками про доставку електронного документу до Електронного кабінету (а.с.54,55), клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавали. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною вчинений виконавчий напис, реєстровий номер №49537, яким запропоновано звернути стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №2001240443305 від 08.02.2019, укладеного між [PERSON] та ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником якого є АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», на загальну суму 12363,86 грн. (а.с.13). На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським Владиславом Юрійовичем 29.06.2021 відкрито виконавче провадження [NUMBER] (а.с.20-21). Матеріали справи не містять копії кредитного договору. Як на підставу позовних вимог позивач послалася, зокрема, на ту обставину, що виконавчий напис вчинено не на підставі нотаріального посвідченого договору. Як встановлено у ч.4 ст.81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. З огляду на наведене, суд доведеною ту обставину, що нотаріально посвідченого договору між сторонами укладено не було. Докази на підтвердження зворотного в матеріалах справи відсутні. Відповідно ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, кредитний договір, на підставі якого нотаріус вчинив виконавчий напис, не було нотаріально посвідчено, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), оскільки оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статей 77,78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування та докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідач не скористався своїм правом на подання доказів, а також клопотань про їх витребування. З огляду на наведене, у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що відповідач подав нотаріусу нотаріально посвідчений договір, а тому суд приходить до висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., та 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову (а.с.34,44). Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved