Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» Мартиненко Л.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 27.04.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №F94.316.70366, згідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 18 171,00 грн. строком до 27.10.2018 року, який остання зобов`язалась повернути та сплатити процентні платежі і комісію згідно умов договору. Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, станом на 23.02.2022 р. утворилася заборгованість в сумі 34 270,96 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 11 515,42 грн., заборгованості за відсотками 7 115,12 грн., заборгованості за нарахованими і несплаченими комісіями 15 640,42 грн. 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та позивачем укладено договір факторингу №12/90, за яким АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. У зв`язку із чим до позивача починаючи з 03.12.2020 перейшло право вимоги за кредитним договором №F94.316.70366, укладеним 27.04.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» і відповідачкою. Посилаючись на невиконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, що відповідно до довідки розрахунку заборгованості станом на 03.12.2020р. складає 34 270,96 грн., а також зазначаючи про нарахування згідно ст. 625 ЦПК України трьох відсотків річних в сумі 1 261,70 грн. та інфляційних втрат в сумі 4 877,37 грн., позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості у загальному розмірі 40 410,03 грн., сплачений судовий збір в сумі 2 681 грн., та 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою від 20.10.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена належним чином, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу, які остання\~не отримавпро\~що свідчить\~поштовий конверт,\~який повернувся\~на адресу\~суду із\~відміткою "адресат\~відсутній за\~вказаною адресою", що відповідно до п.4 ч.8 ст.128\~ЦПК\~України вважається повідомленою належним чином. Відзив до суду не подала, з заявами та клопотаннями не зверталася. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідач про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Справа розглядається відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду, за формою спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, на підставі наявних доказів. 21.02.2024 року постановлено хвалу суду про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В свою чергу, положеннями ст.ст. 525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України. Крім того, статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання в строк встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 27.04.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №F94.316.70366. Відповідно до п. 1.1 Договору кредиту, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 18 171,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов Договору кредиту та Додатками до даного договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.5 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує процентив розмірі 16,50% річних відзалишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.12 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до Графіку платежів. Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідачка порушила умови кредитного договору, а згідно ст.ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Ст. 1048 ЦК Українистверджується, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як встановлено в судовому засіданні 03.12.2020 року між акціонерне товариство «Ідея Банк» та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу права Вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків (п. 4.1.). Оскільки ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк», тому до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором №F94.316.70366 від 27.04.2016 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідно до представленого розрахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість відповідачки станом на 03.12.2020 р. (дата відступлення) заборгованість відповідачки становить 34 270,96 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом -11 515,42 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 7 115,12грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 15 640,42 грн., заборгованість за 3% річних за користування кредитом - 1 261,70 грн., заборгованість за інфляційними втратами - 4 877,37 грн. Таким чином, враховуючи вище наведене, з [PERSON] слід стягнути на користь Товариства зобмеженою відповідальністю«Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором №F94.316.70366 від 27.04.2016 року в сумі 40 410,03 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення понесених витрат на професійно правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмовиу задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячиз конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне дорученняз відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20). Представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, акт прийму-передачі наданої правової допомоги від 28.09.2021 року, додаткову угоду №6 до Договору, акт №16 прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором від 12.06.2023 року, акт №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 11.09.2023 року, платіжна інструкція від 14.09.2023 року № 265 щодо оплати правової допомоги за договором №28092021-1 від 28.09.2021 року, відповідно до акту приймання-передачі №1 від 11.09.2023 року. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в сумі 2 684грн., витрати на правничу допомогу в сумі 7 000 грн.

Outcome: approved