Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

До Вінницького районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. Заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був троюрідним братом позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, із заявою про прийняття якого позивач звернувся до нотаріальної контори. Однак через відсутність документів, які підтверджували б родинні зв`язки, позивачу було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту, який має юридичне значення. Вищевикладене й стало підставою для звернення заявника до суду з вимогою встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , є троюрідним братом [PERSON] . Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.11.2023 вищевказану цивільну справу передано до Вінницького міського суду Вінницької області в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2023 цивільну справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено провести у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.01.2024 прийнято до спільного розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, об`єднавши їх в одне провадження. Заява [PERSON] мотивована тим, що вона є троюрідною сестрою померлого [INFO] [PERSON] . Вони завжди підтримували з ним сімейні стосунки, а їх батьки були двоюрідними братом та сестрою, а про [PERSON] їм взагалі не було відомо. [PERSON] займалась похованням [PERSON] та після його смерті звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на що отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документального підтвердження родинних відносин із [PERSON] . Ухвалою суду від 18.01.2024 залишено без розгляду клопотання адвоката позивача по первісному позову та адвоката позивачки по зустрічному позову про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Третьої вінницької державної нотаріальної контори; задоволено клопотання адвоката позивачки по зустрічному позову про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача по зустрічному позову - [PERSON] та запропоновано учасникам справа надати відповідні заяви по суті справи; витребувано від Третьої вінницької державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , а також задоволено клопотання адвоката позивача по первісному позову та адвоката позивачки по зустрічному позову про виклик в судове засідання свідків. На виконання вимог ухвали суду від 18.01.2024 в частині направлення третій особі копії позовних заяв із доданими до них документами, 22.01.2024 надійшли докази такого направлення. З офіційного сайту «Укрпошта» вбачається, що копії первісного та зустрічного позовів з доданими до них документами отримано третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача по зустрічному позову - [PERSON] особисто 27.01.2024 (трекінг відправлення № 2101101323330) З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали суду від 18.01.2024 отримано третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача по зустрічному позову - [PERSON] особисто 05.02.2024, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У строк встановлений ухвалою суду від 18.01.2024 письмові пояснення на позови від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача по зустрічному позову - [PERSON] на адресу суду не надходили; від відповідачів по первісному та по зустрічному позову відзиви на позовні заяви на адресу суду також не надійшли. На виконання вимог ухвали суду від 18.01.2024 від Третьої вінницької державної нотаріальної контори 24.01.2024 на адресу суду надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 15.02.2024 та 19.02.2024 від відповідачки по первісному позову та відповідача по зустрічному позову на адресу суду надійшли заяви про визнання ними позовних вимог один одного. У підготовче засідання позивач по первісному позову/відповідач по зустрічному позову та позивачка по зустрічному позову/відповідачка по первісному позову та/або їх адвокати, а також третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача по зустрічному позову - [PERSON] не з`явились, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено. Однак, позивачем по первісному позову/відповідачем по зустрічному позову та позивачкою по зустрічному позову/відповідачкою по первісному позову в заявах від 15.02.2024 і від 19.02.2024 викладено клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Причини неявки в підготовче засідання третьою особою суду не повідомлено. Враховуючи вищевикладене, заяви учасників справи та положення ст. 198 ЦПК України, суд ухвалив провести підготовче засідання у відсутність позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову, позивачки по зустрічному позову/відповідачки по первісному позову та/або їх адвокатів, а також третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача по зустрічному позову - [PERSON] (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу засідання). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачами позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. [INFO] у м. Миколаївка Донецької області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , виданим 05.10.2022. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. З матеріалів спадкової справи № 322/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . 02.11.2022 до нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] . Інші особи із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї до нотаріальної контори не зверталися. З матеріалів справи вбачається, що рідний дід по лінії матері померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] - [PERSON] був рідним братом рідного діда по лінії батька позивачки по зустрічному позову/відповідачки по первісному позову [PERSON] - [PERSON] , а рідна баба по лінії матерії [PERSON] - [PERSON] була рідною сестрою рідної баби по лінії матері позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову [PERSON] [PERSON] . Таким чином, батьки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були між собою двоюрідними братами та сестрами, в свою чергу позивач по первісному позову/відповідач по зустрічному позову [PERSON] , позивачка по зустрічному позову/відповідачка по первісному позову [PERSON] та померлий [PERSON] є троюрідними братами та сестрою. Встановлення факту родинних відносин необхідно позивачам для реалізації ними права на спадщину. Судом враховано, що вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, впливають на спадкові права й обов`язки позивача по первісному позову/відповідача по зустрічному позову та позивачки по зустрічному позову/відповідачки по первісному позову, між якими наявний спір. При цьому судом також враховано, що цивільне законодавство не містить норм, які зобов`язують позивача у спадкових справах разом із позовною вимогою про встановлення факту, пред`являти ще й вимогу про визнання права власності на спадкове майно, що узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у поставі від 26.01.2022 у справі № 165/2486/19. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачами є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладене первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновку про можливість встановлення факту родинних відносин, а саме того, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Миколаївка Донецької області, є троюрідним братом [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено сплату судового збору позивачем по первісному позову в сумі 1 073, 60 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 03.11.2023, та позивачкою по зустрічному позову в сумі 1 211, 20 гривень, що підтверджується квитанцією від 08.01.2024. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи визнання позову відповідачкою по первісному позову та відповідачем по зустрічному позову до початку розгляду справи по суті, а також положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову позивачу по первісному позову в сумі 536, 80 гривень та позивачці по зустрічному позову в сумі 605, 60 гривень, а решта судового збору підлягає стягненню з відповідачки по первісному позову на користь позивача по первісному позову в сумі 536, 80 гривень і з відповідача по зустрічному позову на користь позивачки по зустрічному позову в сумі 605, 60 гривень. Згідно із ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи вищевикладене та положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд прийшов до висновку про звільнення сторін по справі від обов`язку сплачувати одна одній витрати на судовий збір в сумі 536, 80 гривень. Таким чином, з відповідача по зустрічному позову на користь позивачки по зустрічному позову підлягає стягненню судовий збір в сумі 68, 80 гривень. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved