Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

У вересні 2023 року позивачка звернулася до суду з указаною позовною заявою, в якій просила встановити факт прийняття спадщини після смерті дочки [PERSON] , яка померла [INFO] , та визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме 1/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування після смерті дочки [PERSON] . Позов мотивовано тим, що позивачка разом з чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] проживали у квартирі за адресою: [ADDRESS] . 22.09.1999 [PERSON] добровільно знялася з місця реєстрації для отримання пільг на комунальні послуги, але фактично залишилась проживати у вищевказаній квартирі. На день приватизації квартири [PERSON] перебувала у шлюбі та мала прізвище « [PERSON] », але 23.03.1995 року шлюб було розірвано та вона обрала дівоче прізвище « [PERSON] ». [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на квартиру, яка перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , без визначення часток. Чоловік позивачки не подавав заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті дочки та не встановлював факту прийняття спадщини. [PERSON] помер [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Борщ Н. О. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність доказів фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20 грудня 2023 року 08-30 год., яке у подальшому неодноразово відкладалося, востаннє - на 23 лютого 2024 року 08-30 год. До суду надійшла заява позивачки, в якій вона просила розглядати справу в її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачі подали до суду заяви, в яких позов визнали, просили справу розглядати без їхньої участі. Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідачі визнали позов у повному обсязі, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Судом установлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної (сумісної) власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 10, 11). Місце проживання позивачки зареєстроване з 03.06.1975 за адресою: [ADDRESS] (зворот а. с. 7). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міськвиконкому Чернігівської області, після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище - [PERSON] (а. с. 13). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а. с. 8). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 14). [PERSON] помер [INFO] (а. с. 9). У спадковій справі, заведеній до майна померлого [PERSON] , міститься заява [PERSON] про прийняття спадщини, та заяви [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини. За повідомленням приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області - Борщ Н. О. спадкова справа до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Листом приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області - Борщ Н. О від 06.07.2023 № 260/01-16 позивачу роз`яснено право на звернення до суду із заявою про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно у зв`язку з відсутністю документів про підтвердження факту прийняття спадщини та місця відкриття спадщини. З огляду на позовні вимоги у вказаній справі підлягають застосуванню положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, тобто норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтею 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння майном. Таким чином, для визначення тієї обставини, з якою стаття 549 ЦК УРСР пов`язувала факт прийняття спадщини, необхідно встановити, чи фактично такий спадкоємець вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 631/1153/13-ц (провадження № 61-26750св18) зазначено, що згідно зі статтею 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані, тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, установлено, що [PERSON] є спадкоємицею після смерті дочки [PERSON] , яка померла [INFO] , та якій належала 1/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що з 03.06.1975 по теперішній час [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки протягом шести місяців після смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована у вказаній квартирі. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення в підготовчому засіданні рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням позову відповідачами, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved