Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Стислий виклад позицій заявника та заінтересованої особи: [PERSON] просить встановити факт постійного її проживання разом зі спадкодавицею [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у с.Надієві Калуського району Івано-Франківської області, на час відкриття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що її батьками були: тато [PERSON] та мати [PERSON] . Їхня сім`я проживала по [ADDRESS] . Батько помер у 1986 році. Вперше вона вийшла заміж у 1995 році за [PERSON] , проте чоловік [PERSON] помер у 2009 році. [INFO] мати [PERSON] склала нотаріально посвідчений секретарем Надіївської сільської ради Долинського району заповіт, згідно з яким все майно, де б воно не було і з мого б воно не складалося, і взагалі все те, на що матиме право за законом і буде їй належати, вона на випадок свої смерті заповіла її [PERSON] 18.12.2012 вона вдруге вийшла заміж за [PERSON] та взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Вони були зареєстрованими в його будинку по [ADDRESS] . Проте і після одруження вона і надалі проживала в будинку своєї мами і разом з нею по [ADDRESS] . Мати [PERSON] померла [INFO] у с.Надієві у віці 79 років. На час її смерті вона постійно з нею проживала та через похилий він доглядала за нею і вважала, що спільне проживання не потребує необхідності звернення до нотаріуса у строк 6 місяців для подачі заяви про прийняття спадщини. Проте, коли вона звернулася до приватного нотаріуса, то листом від 26.01.2024 нотаріус поставила її до відома про те, що після смерті мами спадкова справа не заводилася, а вона пропустила строк прийняття спадщини. Одночасно її рекомендовано звернутися до суду про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час смерті. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, просила задовольнити. Представник заявниці адвокат Дуткевич М.В. у судовому засіданні підтримав позицію своєї довірительки, просив заяву задовольнити. Додатково вказав, що [PERSON] проживала разом зі своєю мамою [PERSON] у [ADDRESS] більше п`яти років. Так, вона була зареєстована за іншою адресою, у с.Кропивник. Проживаючи за адресою мами, вона вважала, що після її сметрі успадкувала її майно і необхідності у зверненні до нотаріуса у шестимісячний строк немає. Її тато помер швидше за маму. Тому вона є єдиною спадкоємицею. Представник заінтересованої особи - Долинської міської ради у судове засідання [PERSON] не з`явився, на електронну адресу суду скерував клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за відсутності представника Долинської міської ради, а також вказав, що заперечень проти встановлення факту постійного проживання [PERSON] , разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у с.Надієві Калуського району Івано-Франківської області, немає. Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 08.02.2024 відкрито провадження у справі. 19 лютого 2024 року від представника заінтересованої особи поступило клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом: як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). [PERSON] 08.11.1984 уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] , на що вказує свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.10.1995 (а.с.7). Відповідно до\~копії повторного\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~від 20.05.2021, [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.9). Тобто [PERSON] є дочкою [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 01.10.2020 (а.с.10). Як вбачається із заповіту від 28.01.2011, на випадок своєї смерті [PERSON] зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, вона заповіла [PERSON] (а.с.8). Згідно з даними з акту обстеження від 25.01.2024, [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті своєї мами [PERSON] ,1941 р.н., - [INFO] , проживала разом з нею та вела спільний побут та догляд за нею за вище вказаною адресою (а.с.12). Маючи намір оформити спадщину, заявниця звернулася до державного нотаріуса, яка у своєму листі № 19/01-16 від 26.01.2024 (а.с.13) повідомила, що спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за даними Спадкового реєстру не відкривалася. [PERSON] строк прийняття спадщини пропущений. Нотаріус також вказала, якщо проживали зі спадкодавцем разом на день смерті без реєстрації, можуть звернутися до суду про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час смерті. Як вказала заявниця, на час смерті матері вони постійно проживали разом за однією адресою, тому вона вважала себе такою, що спадщину прийняла. Однак на даний час оформити її не має можливості, оскільки вони були зареєстровані за різними адресами, тому звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту дасть змогу заявниці оформити спадщину після смерті мами та не тягне за собою спору про право. Оцінка суду: суд, вислухавши сторону заявниці, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.\~1216-1218 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст.\~1268 ЦК України,\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1296 ЦК України,\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 п.\~3\~гл.\~10\~р.\~IIПорядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України\~визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Факт постійного проживання заявниці разом із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті\~ [INFO] в [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавицею є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки. Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавицею породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Outcome: approved