Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

22.02.2024 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить суд: видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк у шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, відносно [PERSON] , а саме: - заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж 100 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] та місця частого відвідування [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , а також інших місць частого відвідування [PERSON] та [PERSON] ; - заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування своїх вимог, заявниця посилається на те, що [PERSON] здійснює відносно неї домашнє насильство, тому вона вимушена звернутись до суду. В судове засідання предстаник заявниці з`явилася, заяву просила задовольнити. Заінтересована особа та його предстаник в судове засідання з`явилися, просили відмовити у задоволенні заяви. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 09.04.2016 року Відділом ЗАЦС Октябрського району міського округу Самара управління ЗАЦС Самарської області, актовий запис №175, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В шлюбі у подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом ЗАЦС Октябрського району міського округу Самара управління ЗАЦС Самарської області 17.03.2018р. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 27.07.2023 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Згідно матеріалів справи, [PERSON] є власницею квартири за адресою [ADDRESS] . Не зважаючи на цей факт, [PERSON] одноособово проживає у вказаній квартирі. [PERSON] тривалий час змушена була винаймати квартиру для проживання, про що свідчить договір оренди від 09.06.2023 р., оскільки не могла проживати разом із [PERSON] у зв`язку із вчиненням ним домашнього насильства. Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 03.11.2023 р. по справі №521/25072/23 [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), проте був звільнений від адміністративної відповідальності у зв?язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення. Згідно постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 03.11.2023 р. по справі №521/25072/23, [PERSON] 24.10.2023 року знаходячись за місцем свого мешкання по [ADDRESS] , вчинив сварку відносно колишньої дружини [PERSON] , ображав, погрожував, чим вчинив домашнє насильство. Згідно постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 03.11.2023 р. по справі №521/25072/23, [PERSON] визнав вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства). постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 03.11.2023 р. набрала законної сили16.02.2024 року. Протягом останнього місяця [PERSON] не залишає в спокої [PERSON] , кожного дня він слідкує за нею та постійно переслідує, ходить за нею в дитячий садок, на спортивні секції, на роботу, до родичів, провокує [PERSON] на сварку та принижує її гідність. [PERSON] після спілкування з [PERSON] знаходиться у важкому психологічному стані постійно відчуває занепад сил. Стосовно встановлення обмежувального припису для [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] , суд відмовляє оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення [PERSON] домашнього насилля відносно нього. Згідно постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 03.11.2023 р. по справі №521/25072/23, домашнє насилля [PERSON] було вчинено лише відносно колишньої дружини. Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашне насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім?ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім?єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашне насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно пункту 14 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров?ю особи. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов?язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов?язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об?єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 травня 2022 року у справі № 569/11507/21 (провадження №61-3103св22) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Враховуючи той факт, що [PERSON] уже вичиняв домашнє насильство над [PERSON] , що підтверджується постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 03.11.2023 р. по справі №521/25072/23, якою [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд вважає, що існує обґрунтована загроза вчинення [PERSON] повторних дій (домашнього насильства) відносно [PERSON] , що може призвести до тяжких наслідків. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Згідно з ч.ч.1,2,4 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. З огляду на викладене, суд роз`яснює [PERSON] , що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 607/10122/19). Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника (постанова Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 404/5203/19). Враховуючи зазначені норми законодавства, з огляду на надані до суду докази та встановлені обставини, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved