Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] на її утримання, як дружини щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, до досягнення їх дочкою [PERSON] трьох років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від укладеного 19.03.2021р. шлюбу в неї з відповідачем є малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, тоді як відповідач мешкає окремо від сім`ї. У зв`язку із складним матеріальним становищем вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. Позивач в судове засідання не викликався, оскільки розгляд справи проводиться без повідомлення сторін. Від позивача не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи відповідно до положень п. 1 ч. 8 ст. 128; ч. 3 ст. 130 ЦПК України, у встановлений законом строк відзиву на позов не подав, із заявами до суду не звертався, а також не скористався своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (позивач у справі) та [PERSON] (відповідач у справі) 19 березня 2021 року уклали між собою шлюб у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Пінічно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 306, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17.01.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, подружжя разом не проживає. Від даного шлюбу сторони є батьками спільної малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), яка проживає з матір`ю (довідка відділу «Центр надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Височанської сільської ради» № 557 від 31.08.2023р.). У відповідності до судового наказу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 20.12.2023р. у справі № 730/1473/23, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки - [PERSON] , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але небільше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку й отримує відповідну щомісячну державну соціальну допомогу. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до статті 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є такими, що підлягають задоволенню. Однак, в цій справі суд враховує ще й таке. Системний аналіз норм закону вказує на те, що в дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх з чоловіком спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів), які в силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України має довести позивач (як і бажаний розмір аліментів). Водночас позивач у цій справі, всупереч положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не навела суду обґрунтованих розрахунків, підтверджених належними доказами, на підставу своїх вимог про стягнення з відповідача на своє утримання аліментів саме в розмірі 1/4 частини його доходу, а не в більшому чи меншому розмірах. Одночасно суд звертає увагу, що позивачем не надано суду будь-яких даних щодо відсутності у позивача будь-яких доходів. Дійсно, відповідач є особою працездатного віку, але відомості про його стан здоров`я, а також джерела доходів відповідача відсутні. Водночас, як було зазначено вище, згідно судового наказу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2023 року [PERSON] має аліментний обов`язок в розмірі 1/4 частини його доходів перед [PERSON] по утриманню їхньої малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Тому, з урахуванням щомісячного стягнення з відповідача аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини заробітку, відсутності даних про його матеріальне становище, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів у 1/4 частини доходу відповідача є необґрунтованим, а тому стягнення з [PERSON] коштів у розмірі 1/8 частини його доходу буде достатнім розміром аліментів на утримання дружини. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно з п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. За вимогами ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави, передбачений пп.1 п.1 ч.2 ст.4Закону України "Про судовий збір" в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial