Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

І.Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якого покликається на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2011 року. 31 травня 2016 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] участі у вихованні та утримані дочки не приймає, усної домовленості про сплату коштів на утримання дочки [PERSON] в добровільному порядку не виконує. Відповідач є працездатним, може працювати та отримувати заробітну плату і виконувати обов`язки встановлені законом щодо утримання дитини. З урахуванням наведеного, [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Клопотання, процесуальні дії у справі. 13 листопада 2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій вона просить розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Не заперечує проти прийняття заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Як вбачається із повідомлень про отримання рекомендованих поштових відправлень, яким відповідачу надсилалась судові повістки (поштові відправлення №0600238381972 вручено 26.12.2023р.; №0600245687378 вручено 03.02.2024р.) [PERSON] отримав судові повістки. Відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку. На підставі вказаного положення ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач, належним чином та своєчасно сповіщений про час та місце судового засідання. Відзиву [PERSON] не подавав. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не висловила заперечення щодо розгляду справи у відсутності відповідача. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 31 травня 2016 року (справа №555/871/16-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] , [INFO] , було залишено на виховання матері [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 03 січня 2013 року, [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 12.01.2021р. №29 за відомостями виконавчого комітету Кам`янської сільської ради [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до заочного рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 07 травня 2019 року [PERSON] визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який розташований за адресою [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєні прізвища « [PERSON] ». Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину, а тому з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка має право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги наступні обставини. Відповідно до положень ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви, не з`явився в судове засідання і представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, яким обґрунтовуються позовні вимоги. Не надано доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов`язку утримувати дитину, зокрема у визначеному позивачем розмірі. Враховуючи вищевикладені обставини, вік дитини та її потреби, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття; що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Outcome: approved