Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернувся [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 11.10.2003р. перебуває з відповідачкою у шлюбі, який зареєстрований відділом РАГС Острозького районного управління юстиції Рівненської області (актовий запис №82) . Вказує, що від даного шлюбу в них народився син: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося, так як вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, між ними відсутні почуття любові, родинної близькості та взаєморозуміння. Вказує, що протягом останніх двох років відносини між ними погіршились. Між ними постійно виникають сварки, суперечки з різних підстав та приводів. Їхні погляди, цінності та життєві пріоритети відрізняються, вони не можуть знайти спільну мову у вирішенні найважливіших сімейних питань. Вказує, що з листопада 2023 року вони фактично припинили шлюбні вдносини та проживають окремо, перспективи для збереження шлюбу відсутні. Спір щодо місця проживання сина між ними відсутній. Подальшого змісту підтримувати сімейні відносини не вбачає за доцільне, на примирення не згоден, та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, що й спонукало його звернутися до суду з вищевказаним позовом. Просив позовні вимоги задовольнити, судові витрати покласти на нього. Ухвалою суду від 24.01.2024 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідачка у відповідності до вимог ст.ст.178, 180 ЦПК України відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не подала. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11.10.2003 року відділом РАГС Острозького райуправління юстиції Рівненської області (актовий запис №82), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.10.2003 року. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.09.2017 року. З доводів позивача судом встановлено, що він та відповідачка з листопада 2023 року проживають окремо один від одного, спору щодо поділу майна та визначення місця проживання дитини між ними немає, що відповідачкою не заперечується. Відповідно до ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки разом вони як сім`я не проживають з листопада 2023 року, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. А відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час шлюб фактично припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 19.01.2024 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивача та відповідачки було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved