Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

У січні\~2024\~року \~ [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просила встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення спадкових прав, а саме, що померла [PERSON] проживала постійно спільно з [PERSON] з листопада 2003 року до дня її смерті, тобто до [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування\~заяви вказала,\~що померла\~ [INFO] \~ \~ [PERSON] \~була її\~сусідкою та\~за життя\~склала на\~її користь\~заповіт. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна частка (пай) в колишньому КСП «Поділля». Зазначає, що [PERSON] на момент смерті проживала в\~ [ADDRESS] .\~У листопаді\~ 2003\~року стан\~її здоров`я\~погіршився,\~вона стала\~потребувати допомоги,\~тому заявник\~доглядала \~ [PERSON] \~та перейшла\~проживати до\~неї \~в [ADDRESS] , відповідно вважає себе такою, що прийняла спадщину в силу вимог статті 1268 ЦК України. Будучи спадкоємцем за заповітом, заявник вирішила реалізувати свої спадкові права та звернулася до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте їй було відмовлено у зв`язку з недоведеністю факту спільного проживання із спадкодавцем, що стало підставою для подачі даної заяви до суду. Представник заявника - адвокат Соловей О.В. у вступному слові заяву підтримав з підстав, викладених у ній. Заінтересована особа - Новоушицька селищна рада, Хмельницької області надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, заяву визнала. Процесуальні дії у справі 29 січня 2024 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів та виклик свідків. Фактичні обставини справи, встановлені судом 25 грудня 2004 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе майно, де б воно не було, і з чого не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті, грошові заощадження з відсотками та компенсаціями, та на що вона за законом матиме право [PERSON] , тобто заявнику (арк. спр. 33 на звороті). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. спр.8). 02 жовтня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству «Поділля» с. Браїлівка видано державний акт серії ХМ 016, яким передано у колективну власність землі згідно з планом (арк.спр.9-10). У списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ 016, наявне прізвище [PERSON] (арк. спр. 11- 12). Даними довідки № 474 від 21 листопада 2023 року, №475 від 21 листопада 2023 року підтверджується, що [PERSON] \~ на день смерті була зареєстрована та проживала у власному домогосподарстві одна за адресою: [ADDRESS] (арк. спр. 15 на звороті, 16). Даними витягу з реєстру територіальної громади підтверджується, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.6). Відповідно до акту обстеження на предмет спільного проживання від 23 листопада 2023 року [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , фактично до дня її смерті проживали разом (арк. спр. 16). Спадкова справа після смерті [PERSON] \~заведена 11\~січня 2024\~року за\~заявою заявника\~ [PERSON] .\~Інші спадкоємці\~відсутні \~ (арк.спр.30-35). Показаннями свідків [PERSON] \~та [PERSON] ,які є сусідами заявника [PERSON] , підтверджується, що [PERSON] та заявник [PERSON] проживали по сусідству. [PERSON] була самотньою, оскільки її син та чоловік померли раніше. Останні роки свого життя [PERSON] хворіла, була лежачою та потребувала постійного догляду. Тому [PERSON] близько 2-3 років постійно проживала разом із нею, доглядала її, провела її поховання, після чого повернулась проживати у своє домоволодіння. Заявнику нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] в зв`язку із необхідністю встановлення факту спільного проживання, про що свідчить постанова нотаріуса від 11 січня 2024 (арк. спр. 13). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220, ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.ст. 1217, 1223 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. (ст.ст. 1268, 1269 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи свою заяву [PERSON] вказала, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , заяву про прийняття спадщини після смерті останньої у визначений законом строк не подавала, проте вважає себе такою, що прийняла спадщину в силу постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті. Наявні у справі письмові докази, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , свідчать про обґрунтованість та доведеність заявлених вимог, оскільки суд установив, що заявник [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та на час відкриття спадщини постійно проживала разом із [PERSON] у будинку [ADDRESS] , зокрема в період з листопада 2003 року до 24 січня 2005 року. На час\~смерті [PERSON] \~ \~ була\~зареєстрована одна.\~ Інших спадкоємців суд не встановив. Таким чином з огляду на викладене, варто зазначити, що відсутність єдиного зареєстрованого місця проживання спадкоємця та спадкодавця не може бути доказом того, що останні не проживали постійно разом на момент смерті спадкодавця, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] з листопада 2003 року по день її смерті за адресою: [ADDRESS] . Метою встановлення даного юридичного факту є реалізація спадкових прав заявником після смерті [PERSON] . Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved