Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

В червні 2021 року до Московського районного суду м.Харкова надійшов вищевказаний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бакумова А.В., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому позивач після уточнення просить: - скасувати в Державному реєстрі іпотек державну реєстрацію припинення іпотеки - вилучення обтяження та скасувати Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію припинення обтяження - вилучення обтяження здійснених на підставі листа №63/9 від 12.02.2010 року, видавник ВАТ КБ «Надра» щодо квартири [ADDRESS] ; - поновити в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку, яка виникла на підставі Договору іпотеки №6/4/2008/980-1/327 від 04.04.2008 року, Реєстровий №1000, виданий Приватним нотаріусом ХМНО Бакумовою А.В. та поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження підстава обтяження Договору іпотеки №6/4/2008/980-1/327 від 04.04.2008 року, Реєстровий №1000, виданий Приватним нотаріусом ХМНО Бакумовою А.В. щодо квартири [ADDRESS] ; - визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 17.02.2010 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Бакумовою А.В., зареєстрований в реєстрі за №157 та скасувати в Реєстрі права власності на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , внесений запис про проведену державну реєстрацію 19.02.2010 року, припинивши право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; - визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 28.05.2010 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кошель Т.В., зареєстрований в реєстрі за №2500 та скасувати в Реєстрі права власності на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за [PERSON] (ін.н. [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] , внесений запис про проведену державну реєстрацію 11.06.2010 року, припинивши право власності за [PERSON] (ін.н. [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.01.2024 Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» /м.Дніпро, вул. Автотранспортна, 2, оф.205/ до [PERSON] / [ADDRESS] /, [PERSON] / [ADDRESS] /, [PERSON] / [ADDRESS] /, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бакумова Алла Валентинівна / [ADDRESS] /, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Тетяна Владиславівна / [ADDRESS] /, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради /м.Харків, вул. Чернишевська, 55/, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження - залишено без задоволення. Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] (ін.н. [NUMBER] ) та заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним/приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири [ADDRESS] , що ужиті ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29.06.2021 у справі № 643/11413/21. 01.02.2024 представник відповідача [PERSON] - адвокат Данилов М.О., засобами поштового зв`язку, звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить стягнути з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгрпу» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 13 серпня 2021 між [PERSON] та адвокатським бюро «Данилов і компанія» було укладено договір про надання правової допомоги, про що було зазначено у відзиві на позовну заяву. Також у відзиві на позовну заяву зазначався орієнтовний розмір витрат, які відповідач [PERSON] очікувала понести у зв`язку з розглядом справи і містилася вимога про стягнення судових витрат з позивача. Фактичний розмір вартості наданих АБ «Данилов і компанія» послуг склав 10 000 грн. Розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджується Актом №131221/1/1 здачі-приймання виконаних робіт за Договором від 13.08.2021 р. про надання правової допомоги №1/13/08/21. АБ «Данилов і компанія» було надано наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи 643/11413/21; вивчення матеріалів справи 643/11413/21; складання відзиву на позовну заяву у справі 643/11413/21; складання заяви про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з закінченням строків позовної давності у справі 643/11413/21; участь у судовому засіданні у справі 643/11413/21 28.10.2021р.; участь у судовому засіданні у справі 643/11413/21 18.11.2021р. 13 грудня 2021 р. [PERSON] було сплачено 10000 грн. на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро «Данилов і компанія». Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України, сторони в судове засідання не викликались. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява представника відповідача [PERSON] - адвоката Данилова М.О. про ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: partial