Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 57700,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що в період з 1999 по 2017 роки перебувала у шлюбі з відповідачем, 18.10.2017 р. шлюб між сторонами розірвано. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільна дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 29.11.2017 року з відповідача стягнені аліменти на утримання дитини в розмірі частини його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.12.2019 р. за заявою позивачки змінено спосіб стягнення аліментів, та визначено його у твердій грошовій сумі 2500,00 грн. щомісячно. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29.03.2023 р. за позовом [PERSON] збільшено розмір аліментів до 3600,00 грн. Виконавче провадження з примусового стягнення аліментів у збільшеному розмірі № 71873812 було відкрите у Оболонському ВДВС. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, утворилась заборгованість станом на жовтень 2023 року в загальному розмірі 57700,00 грн. Тому, позивач, у зв?язку з відсутністю сплати аліментів на дитину з боку відповідача, користуючись своїм правом передбаченим статтею 196 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, однак у межах 100 % заборгованості - 57 700,00 грн. 22 грудня 2023 р. було відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи на 13 лютого 2024 р. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з викладених у ньому підстав. Відповідач з`явився до суду, розпочав приймати участь у судовому засіданні, однак почав вимагати від суду надати йому документи на підтверджень повноважень судді і суду, та після роз`яснення головуючим, що такі дії не передбачені законом, на питання головуючого відповів, що у такому випадку він відмовляється приймати участь у засіданні, після чого залишив залу судових засідань. Клопотань про відкладення не подавав. Відповідно до п. 1 ч. ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Частиною 6 ст. 223 ЦПК України передбачено, що наслідки, визначені частинами третьою - п`ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. Таким чином, оскільки відповідач залишив залу судового засідання без поважних причин, був належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, заяв про відкладення не подавав, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на таких підставах. Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільна дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 29.11.2017 року з відповідача стягнені аліменти на утримання дитини в розмірі частини його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судовий наказ видано 25.01.2018 р. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.12.2019 р. змінено спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , та визначено його у твердій грошовій сумі 2500,00 грн. щомісячно. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29.03.2023 р. за позовом [PERSON] збільшено розмір аліментів з [PERSON] до 3600,00 грн. щомісячно. Внаслідок невиконання відповідачем вказаних рішень суду, у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів з березня 2022 р. до жовтня 2023 р. в загальному розмірі 57 700,00 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві, виконавче провадження № 71873812. Згідно з вказаним розрахунком, за вказаний період відповідачем не було здійснено жодного платежу. Згідно з наданим позивачкою розрахунком пені, за період з березня 2022 р. по жовтень 2023 р. сума пені складає 152 412,00 грн. Таким чином, із досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу систематичної несплати відповідачем на користь позивача аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим позивач бажає стягнути з відповідача відповідні суми неустойки. Вказані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Перевіряючи правильність розрахунків позивача та обраховуючи розмір неустойки за несплату аліментів, суд враховує таке. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер та повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц. Розрахунок виконаний позивачем вірно, суд із ним погоджується, загальний розмір пені, заявлений до стягнення, обмежений загальним розміром заборгованості - 57700,00 грн. Доказів на спростування розрахунку суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, у зв`язку із задоволенням позову, його слід стягнути з відповідача в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved