Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Теребовлянської міської ради, про визнання права власності на 1/5 частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, що складається із 5 членів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належну йому 1/5 частку житлового будинку, яку прийняла донька [PERSON] у встановленому законом порядку. Постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, у зв"язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Посилаючись на наведене позивач, просить задовольнити позов. Позивач у підготовче судове засдання не з"явилася, однак у позові просить розгляд спраи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Теребовлянської міської ради просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради №09-04/18/132 від 17.07.2023 року, станом на 15.04.1991 рік у домогосподарстві колгоспного типу, яке знаходиться за адресою по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по [ADDRESS] , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Рішенням Теребовлянського районного суду від 12.10.2023 року, визнано за [PERSON] , право власності на 3/5 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] з яких на 2/5 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , та на 1/5 частку як за членом колгоспного двору. Визнано за [PERSON] , право власності на 1/5 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , як за членом колгоспного двору. У задоволенні позовних вимог [PERSON] , про визнання права власності на 1/5 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] відмовлено. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , в графі батько вказаний [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 23.05.2015 року зареєстрували шлюб. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 13.06.2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належну йому 1/5 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, яку прийняла донька [PERSON] у встановленому законом порядку. Постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. від 23.01.2024 року №45/02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Як вбачається із постанови завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. від 23.01.2024 року №45/02-14, у справах Теребовлянської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №355/2016 за заявою спадкоємця за законом доньки померлого - [PERSON] , та є відмова від дружини померлого [PERSON] та сина [PERSON] , інших спадкоємців за законом немає. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно довимог ч.1ст.1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Таким чином, позивач [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала належну йому частку будинковолодіння. Однак, оформити спадкових прав у нотаріальної конторі не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на 1/5 частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved