Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

26.12.2023 позивач через адвоката Антонову О.В. звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що за вказаною адресою не проживає більше п`яти років. Ухвалою судді від 01.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 18.01.2024. 18.01.2024 розгляд справи відкладений на 15.02.2024 у зв`язку з неявкою сторін. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити, дала згоду на заочний розгляд справи. 15.02.2024 у судовому засіданні оголошено перерву до 27.02.2024. У судове\~засідання 27.02.2024 учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщались в установленому законом порядку; представник позивача подала письмову заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглядати без її участі. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Згідно вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 09.03.2006, виданого Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, а також копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10078278 від 14.03.2006 (а.с. 14 на звороті, 15), та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 367253731 від 26.02.2024. 23.02.2008 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 14). У квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , про що свідчить довідка станом на 29.11.2023 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30.11.2023 № 105849, видана Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с. 17 на звороті). Сторони є рідними братом та сестрою, про що свідчать їхні копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 35, 36). Позивач зазначила, що відповідач у спірній квартирі не проживає протягом останніх п`яти років, але зареєстрований, що перешкоджає їй розпоряджатися власним майном на свій розсуд. Актом обстеження на факт не проживання особи за місцем реєстрації від 31.10.2023, підписаним [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підтверджено, що станом на 31.10.2023 [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , дійсно не проживає за зазначеною адресою вже більше п`яти років (а.с. 18). Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив факт не проживання відповідача у вищевказаній квартирі більше 5 років. Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, з підстав, передбачених частиною другою статті 405 ЦК України, підлягають задоволенню. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved