Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

30 січня 2024 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просила стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4439,25 гривень, щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви, оскільки відповідач [PERSON] , який є батьком дитини, має можливість надавати матеріальну допомогу, тому що має задовільний стан здоров`я та дохід, так як працює будівельником та отримує заробітну плату близько 17757,00 грн, виходячи зі статистичних даних будівельників у Полтавські області. Вважала, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі, виходячи з частки середньої заробітної плати будівельника , що складає 4439,25 грн (17757,00/4). Ухвалою судді від 01 лютого 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22 лютого 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В якому відповідач просив позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян, оскільки він не має регулярного доходу, однак планує влаштуватися на посаду охоронника магазину із орієнтовною заробітною платою в розмірі 10000-12000 грн. Позивачка в судовому засіданні просила задовольнити позов з підстав вказаних в позовній заяві. Вказувала, що відповідач працює будівельником, тому має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4439,25 грн. виходячи з частки середньої заробітної плати будівельника в Полтавській області. Відповідач заперечував проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та просив стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі частки його доходу. Вказував, що офіційно не працює, а займається ремонтом, тому дохід не регулярний. Суд, заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що від спільного проживання сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.07.2021 (а.с.5). Дитина [PERSON] зареєстрований разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4,6) . Позивач працює продавцем в магазину продовольчих товарів у ФОП [PERSON] та отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 7224,59 грн. (а.с. 20). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів щодо стану здоров`я та матеріального стану відповідача по справі [PERSON] , як платника аліментів, сторони суду не надали. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР\~№ 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до положень ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дитини та виходячи із встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який становить для дітей віком до 6 років з 1 січня 2024 року 2563 гривень, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки частково та стягнути із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень 00 копійок, щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 30 січня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, саме такий розмір аліментів буде достатнім для задоволення потреб дитини, гармонійного розвитку дитини та значно перевищує прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, що зумовлює стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial