Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконанні Кропивницького РВ ДВС знаходиться ВП [NUMBER] по виконавчому листу № 2-4428 від 02.12.2011 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 28.08.2011, щомісячно, та до досягнення [PERSON] повноліття - [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП [NUMBER] заборгованість позивача за аліментами за період з 15.08.2021 по 06.07.2022 складає 30 145,97 грн. [PERSON] 15.08.2021 зарахований на навчання до Донецького державного університету внутрішніх справ на денну форму здобуття освіти та перебуває на повному державному забезпеченні. [PERSON] проживає в м. Кривий Ріг та особисто від позивача отримав аліменти по виконавчому листі № 2-4428 від 02.12.2011 на загальну суму 38 966,76 грн, що перевищує заборгованість відповідно до розрахунку заборгованості. Тому просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 30 145,97 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 18 грудня 2023 року від відповідача надійшов відзив, яким заперечує проти позовних вимог. Зазначає, що згідно наданих позивачем пояснень [PERSON] , вбачається, що за період з вересня 2021 року по липень 2022 року ним отримано аліменти в сумі 17 076,26 грн. При цьому ні позивач, ні [PERSON] ніяким чином не повідомляли ні її, ні органи виконавчої служби про намір позивача сплачувати аліменти особисто сину. Перебування сина на повному державному забезпеченні не означає, що він не потребує матеріального забезпечення з боку батьків. В період липня-жовтня 2021 року, з метою забезпечення початку навчання сина, відповідачем було перераховано кошти в сумі 6550 грн. Окрім цього, в цей період відповідач витратила не менше 13 000 грн на придбання сину необхідного одягу та взуття. В період дистанційного навчання син перебував в м. Кропивницькому на повному утриманні відповідача. У 2023 року відповідач тільки через «ПриватБанк» перерахувала [PERSON] кошти на його потреби в сумі 10 798 грн. В січні 2023 року було передано сину 8500 грн на оплату навчання. Окрім цього, оплачувала лікування сина у стоматолога, купувала техніку, одяг, взуття та інше. Просить відмовити у позові. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обґрунтуванням, викладенні у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні Кропивницького РВ ДВС знаходиться ВП [NUMBER] по виконавчому листу № 2-4428 від 02.12.2011, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 28.08.2011, щомісячно, та до досягнення [PERSON] повноліття - [INFO] . Станом на 06.07.2022 заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] становить 30 145 грн. 97 коп., що підтверджується розрахунком наданим Кропивницьким районним ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, відповідач свої аліментні зобов`язання належним чином не виконував, аліменти на користь [PERSON] не виплачував. Згідно довідки № 84 від 10.05.2023 року, [PERSON] , [INFO] навчається на 2-му курсі денної форми здобуття освіти у Донецькому державному університеті внутрішніх справ за кошти державного бюджету. Згідно пояснень сина сторін [PERSON] від 26.04.2023 року, [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача аліменти по виконавчому листі № 2-4428 від 02.12.2011 року. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.11Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст.141Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтями 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Згідно до ч. 2 ст.197СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналогічна позиція міститься у п.22 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначається, що суд за передбачених ст.197СК України умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості по аліментах. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за аліментами на підставі судового рішення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів за рішенням суду може бути звільнений від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе що вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Аліменти стягнуті з позивача на користь відповідача. Рішення суду виконується у примусовому порядку. Добровільний перерахунок коштів або надання їх готівкою синові, не можна розцінювати як обставину, яка дає підстави звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами. Суд звертає увагу і на той факт, що заборгованість за аліментами, утворилась за період з 2011 року по 2022 рік, в зв`язку з тим, що позивач здійснював платежі нерегулярно, в той час коли дитина потребує матеріального утримання, не зважаючи на можливість батька це робити. При цьому, відповідно наданих відповідачем доказів, а саме роздруківок переписки в групі, копій чеків та виписки по рахунку [PERSON] вбачається, що відповідач продовжує надавати матеріальну допомогу синові, який навчається, а позивач намагається мінімізувати свої витрати на утримання сина, які зобов`язаний був нести за рішенням суду. Дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що підстав, передбачених ч.2 ст.197 СК України для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах у даній справі не вбачається. Статтями 76 та 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність інших обставин, що мають істотне значення для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах в розумінні ч.2 ст.197 СК України. Тобто позивач знав та розумів свій обов`язок по виконанню рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати зі сплати позивачем судового збору в сумі 1073,60 грн при зверненні до суду з позовною вимогою про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, що підтверджується квитанцією від 26.06.2023 року, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed