Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

ТОВ «ФК «Ріальто» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 4000,00 гривень, строком на 20 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Так, кредитний договір був підписаний 11 січня 2021 року о 15:33:24 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 142785 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 11 січня 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану AT «КБ «ПРИВАТБАНК». Крім цього, відповідачем було пролонговано кредитний договір шляхом сплати комісії у розмірі 250,00 грн., що підтверджується чеком, а також шляхом сплати відсотків відповідно до п.п. 2.3.4. Кредитного договору та відповідно до Правил. 17 червня 2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто», укладено Договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного поговору, що має відображення у розрахунку заборгованості. Таким чином, в порушення умов Кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Заборгованість за договором № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року станом на 18 серпня 2023 року становить 20830,56 гривень, яка складається з: - 3720,98 грн. - заборгованість за кредитом; - 1481,47 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 11.01.2021 року по 31.01.2021 року (включно); - 15628,11 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 19.03.2021 року по 16.07.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. При цьому нарахування процентів за Договором № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року зупинено 16 липня 2021 року відповідно до п.4.6 Правил. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року станом на 18 серпня 2023 року у розмірі 20830,56 гривень, а також судові витрати у розмірі: 2 684,00 грн. судового збору та 9 000,00 грн. витрат на правову допомогу. З урахуванням вищевказаних обставин позивач звернувся до суду з даним позовом. Також разом з матеріалами позовної заяви стороною позивача було подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою судді від 25 вересня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу - для надання відповіді на відзив. Крім того, задоволено клопотання представника позивача про витребування з АТ «КБ «Приватбанк» наступних документів: інформації щодо того, чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до цієї платіжної картки, за період з 11.01.2021 по 16.01.2021; інформації про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою № [NUMBER] ; інформації про те, чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача та шляхом розміщення оголошення про день, час та місце розгляду справи на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву на позов у встановлений судом строк до суду не подав, клопотання від нього про розгляд справи у порядку загального позовного провадження не надходило. Відповідно до вимог ч.2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За згодою позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Судом встановлено, що відповідно до копії договору № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року, він укладений між ТОВ «ФК» Фінанс Інновація» (Товариство) та [PERSON] (Позичальник) (а.с.19-21). Згідно п. 1.1 договору його предметом є грошові кошти у розмірі 4000 на умовах строковості, зворотності платності, які Товариство надає Позичальнику, а той зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п. 1.2 Договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом - 1,99 % від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 726,35%) у межах строку, визначеного п. 1.3 договору. Згідно положень п. 1.3 договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 20 днів. Згідно п. 1.4 договору його невід`ємною частиною є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет «ТОВ «Фінансова компанія (Фінанс Інновація), які розміщені на сайті monetka.ua. Згідно п. 1.5 сукупна вартість кредиту зазначена у графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п. 1.6 Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб позичальника [NUMBER] . Згідно п. 2.4.1 позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п. 2.4.3 позичальник зобов`язаний у випадку подальшої зміни терміну платежу (оформлення продовження) сплачувати Товариству проценти за користування кредитом у розмірі 1,99% в день (річна процентна ставка становить 726,35%) від суми кредиту, починаючи з першого дня продовження на період строку її дії При цьому сторони визнають, що така зміна процентної ставки є їх двостороннім взаємним рішенням, попередньо узгодженою умовою даного пункту Договору. Згідно п. 3.3 розділу 3 Договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3 договору, позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%). Сторони домовились що процентна ставка визначена у цьому пункті договору нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Вказаний договір від імені позичальника [PERSON] підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 142785. Згідно додатку №1 до договору № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року сторони погодили графік розрахунків відповідно до якого: дата повернення кредиту - 31 січня 2021 року, сума кредиту - 4000, сума нарахованих процентів - 1592,00, всього до сплати 5592,0. Графік від імені позичальника [PERSON] підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 142785 (а.с.22). З інформації з інтернет-еквайрингу PayTas номер документа 350439418 вбачається, що 17 січня 2021 року 0 09 год. 11 хв. по договору № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року з карткового рахунку № [NUMBER] було здійснено оплату пролонгації шляхом сплати комісії у розмірі 250,00 грн. (а.с.23-24). Згідно розрахунку заборгованості клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] по договору № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року загальна сума заборгованості становить 20830, 56 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3720,98 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим процентам - 1481,47 грн.; заборгованість по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами згідно п. 3.3 Договору - 15628,11 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 0,00 грн. (а.с. 25). З Витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua Хронологія дій щодо укладення кредитного договору № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року вбачається хронологія укладення даного договору 11 січня 2021 року від моменту введення позичальником даних по заяві до перерахування кредитних коштів на картку позичальника (а.с. 26). Згідно Витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи [PERSON] -заява на кредит № 671854 викладено умови надання кредиту позичальнику [PERSON] , надані позичальником згоди, процес оформлення та розгляду заяви, прийняті по заяві рішення та погоджені умови кредитування по заяві. Дані, вказані у витязі, узгоджуються з даними вищевказаних документів, зокрема з умовами, викладеними в Договорі № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року та з даними Витягу-хронології (а.с. 27-28). Згідно Договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17 червня 2021 року первісний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та новий кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» уклали даний договір у відповідності до якого первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України відступає (передає), а Новий кредитор приймає (набуває) права грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників (позичальниками за кредитними договорами) включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право одержання яких належить первісному кредитору. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Акті прийому-передачі прав та додаткових договорах до Договору (а.с.62-66). Згідно витягу з Акту приймання-передачі прав № 1 від 17.06.2021року до Договору відступлення прав вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17 червня 2021 року вбачається за №п/п 79, № договору 210111-32900-1, дата 11.01.2021р., дата закінчення 18.03.2021р., сума договору 4000,00 грн., % ставка 1,9, ПІБ позичальника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , загальна заборгованість за договором 17053,76 грн., заборгованість за кредитом 3720,98 грн., заборгованість за нарахованими процентами 13332,78 грн., пеня 0,00 грн., претензійно-позовна робота з метою стягнення заборгованості не проводилась (а.с. 67). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Факт укладення договору кредиту № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року, а також досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Вказаними Договором № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року Позичальник зобов`язався повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Окрім того, за змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що п. 3.3 кредитного договору № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, як відповідальність за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із умов укладеного між сторонами кредитного договору, у пункті 3.3. договору сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1277,50 %) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3. цього договору. Сторони домовилися, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Таким чином, сторони встановили цим пунктом договору свій інший розмір процентів 1277,50 % річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому пролонгація строку дії договору не є умовою застосування визначеної процентної ставки, а може ураховуватися лише для визначення строку, з якого така процентна ставка має нараховуватися. З урахуванням вище викладеного, вимога позивача про стягнення заборгованості у розмірі 15628,11 грн., нарахованої відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України за визначеною у договорі процентною ставкою є доведеною та такою, що також підлягає до задоволення Так, встановлено, що [PERSON] усунувся від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та відсотками, яка становить 20830, 56 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3720,98 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим процентам - 1481,47 грн.; заборгованість по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами згідно п. 3.3 Договору - 15628,11 грн. Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості судом не встановлено, як видно із змісту позову, відповідач не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість, яка виникла, добровільно не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості та відзиву на позов відповідачем [PERSON] не надано. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за користування кредитом в розмірі 20830, 56 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу його представник надав суду копію договору про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року, укладеного між позивачем та адвокатом Руденком Костянтином Васильовичем, предметом якого є надання адвокатом юридичних послуг замовнику, до яких належать складання процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника (а.с.70-73). Пунктом 3.1 Розділу 3 Договору передбачено, що вартість послуг адвоката складається з фіксованих сум надання послуг, зокрема за складення позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника - 8000,00 грн., складання та надсилання адвокатського запиту - 1000,00 грн. Пунктом 3.4 Розділу 3 Договору передбачено, що замовник оплачує виконавцю послуги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виконавця протягом 30 банківських днів з моменту підписання відповідного Акту наданих послуг. Згідно копії Акту приймання передачі наданих послуг № 63/1 від 29 березня 2023 року до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, замовник ТОВ «ФК «Ріальто» та виконавець Руденко К.В. узгодили приймання послуг на загальну суму 90000 грн. У переліку послуг за № 5, 6 вказано підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою вартістю 8000,00 грн. та складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику [PERSON] за договором № 210111-32900-1 від 11 січня 2021 року вартістю 1000,00 грн. (а.с. 77). З копії платіжного доручення № 381 від 12 квітня 2023 року вбачається перерахування коштів, платник ТОВ «ФК «Ріальто», одержувач [PERSON] , на суму 90000,00 грн., як оплата за надання юридичних послуг по договору № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року згідно акту № 63/1 від 29 березня 2023 року. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, за відсутності заперечень з боку відповідача, підлягає стягненню з останнього на користь позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 2684,00 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved