Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Позивач 14.09.2023 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. [INFO] народився\~син -\~ [PERSON] ,\~про що\~в Книзі\~реєстрації народжень\~08\~жовтня 2005\~року зроблено\~відповідний актовий\~запис за\~№887\~та видано\~свідоцтво про\~народження серії\~ [NUMBER] \~від 20\~грудня 2005\~року.\~На підставі\~заяви [PERSON] \~до органу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану,\~відомості про\~нього,\~як про\~батька дитини,\~були внесені\~до актового\~запису про народження дитини. Після припинення сумісного проживання син залишився проживати разом зі мною. Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2019 року по цивільній справі № 182/8236/18 з відповідача були стягнуті аліменти на її користь на утримання [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі 1000,00 грн., щомісяця, з подальшою індексацією починаючи з 29 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуті Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області аліменти на її користь відповідач сплачував сину щомісячно до його повноліття. На даний час їхній з Відповідачем син досяг повноліття. Він навчається у «Відокремленому структурному підрозділі «Нікопольський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» на III курсі, денної форми навчання, строком навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2025року, що підтверджується доданою до позовної заяви довідкою навчального закладу від 01.09.2023 р. Місто реєстрації сина [PERSON] [INFO] , [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №122 від 22.08.2023, виданої виконавчим комітетом Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Після досягнення сином повноліття відповідач відмовляється утримувати дитину, хоча зобов`язаний та має таку можливість, так як є працездатною особою та у працездатному віці, не є інвалідом, працює та отримує дохід, та має можливість утримувати свого повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Оскільки син навчається на денній (очній) формі навчання в коледжі, не має ніякого джерела доходів та не має можливості працевлаштуватися, щоб забезпечити собі заробіток для проживання, він потребує матеріальної допомоги на період навчання, тому вважає що батько повинен брати участь в утриманні сина і має допомогти отримати йому бажану освіту. Вона повністю забезпечує дитину сама. Зазначає, що сину постійно потрібно придбавати необхідні товари, як то засоби особистої гігієни, канцелярські товари, учбову літературу та інвентар, придбання одягу, продуктів харчування, інколи ліків тощо. Відповідач фактично переклав обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати сина, який навчається, винятково на неї, що є порушенням норм закону, оскільки обов`язок по утриманню дітей покладається законом на кожного з батьків, матір і батька, рівною мірою. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) на утримання сина до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2025 року але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Ухвалою про відкриття провадження від 02.10.2023 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, що відповідає вимогам\~ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 24.10.2023 на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про стягнення з нього аліментів на час навчання (а.с.22-25), згідно якого відповідач просив суд стягувати аліменти на час навчанні позивача у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку, посилаючись на те, що син дуже добре спілкується з ним, постійно приїздить у гості. Він приймав і приймає активну участь у житті сина, забезпечував його харчуванням, купував йому необхідний одяг, взуття, давав гроші на лікування, придбання для нього канцтоварів та на інші потреби за його проханням. Зазначає, що наразі у нього склалася інша сім`я та народився син, крім того разом з ними проживають діти його дружини від першого шлюбу. Він утримує дружину, опікується усіма дітьми, виховує та забезпечує їх усім необхідним. На даний час він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі частки від свого доходу, який становить після відрахувань податків та зборів в середньому 5541,69 грн. на місяць. Вважає, що син може підробляти і частково забезпечувати себе. Окрім того, наголошує, що згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на час навчання у розмірі 1/8 частини зі всіх його доходів. 21.11.2023 року до суду подано позивачем [PERSON] відповідь на відзив (а.с.41-61), згідно якої позивач зазначила, що відповідач не надав суду доказів, що тільки на його утриманні знаходяться діти дружини від першого шлюбу та його дружина. До того ж, наявність у відповідача дитини [PERSON] , [INFO] не є безумовною підставою від зменшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Зазначає, що відповідач у відзиві вказав, що він забезпечує сина харчуванням, купує йому необхідний одяг, взуття, давав гроші на лікування та інші потреби. Це повністю не відповідає дійсності. Вона повністю забезпечує дитину сама. Сина навчається на контрактній основі. Вартість навчання дитини складає 46120,00 грн. Син хворіє та перебуває на обліку у лікаря офтальмолога та невролога. Тому він у вільний від навчання час не може за станом свого здоров`я підробляти. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що [PERSON] , [INFO] є сином відповідача [PERSON] (а.с.5). На даний\~час він\~є повнолітнім\~та навчається\~у «Відокремленому\~структурному підрозділі\~«Нікопольський фаховий\~коледж Дніпровського\~державного аграрно-економічного\~університету» на\~ІІІ курсі\~денної форма\~навчання.\~Термін закінчення\~навчання до\~30.06.2025\~року (а.с.9). У зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги батька. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 182. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що він перебуває у іншому шлюбі, оскільки вказані обставини не мають вирішального значення для даної справи такої категорії. Також належних доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суду не надано. Також судом встановлено, що відповідач інших аліментних зобов`язань не має, але має малолітню дитину на утриманні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину на час його навчання, при цьому суд враховує наявність у відповідача неповнолітньої дитини та його майновий стан. Отже, з урахуванням всіх обставин встановлених судом, щодо матеріального становища сторін, щодо стану здоров`я кожного з учасників справи, наявності у відповідача іншої неповнолітньої дитини, дослідивши можливості надання утримання батьком, матір`ю, відсутність доходів у повнолітнього сина у зв`язку із навчанням, а отже він потребує матеріальної допомоги не тільки матері, а й батька, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково в розмірі 1\\6 частини від заробітку та доходів відповідача щомісячно, до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 30.06.2025 року , але не більш як до досягнення 23 років, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін. При цьому суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів на повнолітнього сина на час його навчання забезпечить поліпшення майнового становища сина, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial