Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

20 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Позовна заява мотивована тим, що 04.03.2021 між сторонами укладено договір довічного утримання (догляду) (далі Договір), посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінцем С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 198. За умовами Договору позивач передав у власність відповідача належний йому житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами разом з земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зобов`язалася довічно утримувати позивача, а саме: забезпечувати харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; здійснювати оплату за власний рахунок комунальних послуг та інших платежів, пов`язаних з його проживанням за адресою: [ADDRESS] ; вчиняти всі необхідні дії щодо забезпечення позивача всіма необхідними засобами та предметами домашнього вжитку тощо; надавати медичну допомогу шляхом залучення кваліфікованих працівників (лікарів, медичних сестер тощо); надавати будь-яку іншу допомогу. Мати відповідача [PERSON] , яка мешкає поруч з позивачем за адресою: [ADDRESS] , пообіцяла, що вона замість доньки буде здійснювати догляд за позивачем, та надавати побутові послуги: вологе прибирання, прасування білизни, забезпечення продуктами харчування, одягом, надання медичної допомоги, однак замість цього один раз на тиждень вранці надавала невелику порцію їжі, якої вистачало на 1-2 дні. Також, мати відповідача забрала документи на квартиру позивача за адресою: [ADDRESS] , та почала здавати в оренду без відома позивача, аргументуючи це тим, що їй потрібні кошти для сплати комунальних послуг за будинок, однак вказані послуги щомісячно не оплачувала, що призвело до заборгованості. Позивач інвалід ІІ групи з дитинства, потребує медичної допомоги і додаткового профілактичного лікування і обстеження, однак виконання цієї умови договору також не здійснювалось відповідачем. Починаючи з 04.03.2021 позивач самостійно несе витрати на своє забезпечення і відповідної компенсації від відповідача не отримує, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Позивач у судовому засіданні підтвердив обставини викладені у позові. Представник позивача Погорілець А.В. просила задовольнити позов. Відповідач позов не визнала, вважає належним виконанням умов договору довічного утримання з її сторони. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04 березня 2021 року між сторонами укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінцем С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 198. Предметом Договору визначено належний позивачу на праві власності житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами разом з земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,063 га, кадастровий номер 1211000000:08:244:0015, склад угідь: 08 га сади 0,0095 га та 0,0322 га, 35 під житловою забудовою одно- та двохповерховою 0,0213 га. Пунктом 2 Договору визначено, що утримання (догляд) визначається у вигляді: надання довічно у користування відчужувача житлового будинку з земельною ділянкою, за адресою:\~ [ADDRESS] , забезпечення відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами, оплата набувачем за власний рахунок, комунальних послуг, інших платежів пов`язаних з проживанням у вказаному будинку [PERSON] ; вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення відчужувача всіма необхідними засобами та предметами домашнього вжитку тощо; надання медичної допомоги шляхом залучення набувачем кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); надання будь-якої допомоги. Договір може бути розірваним за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку на вимогу сторін (п. 4.7 Договору). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] двоюрідний брат позивача, пояснив, що в кінці вересня 2022 року в телефонному режимі позивач повідомив йому, що після укладення договору довічного утримання з відповідачем, остання перестала за ним доглядати, не купує речей загального вжитку, продуктів харчування, розпоряджається на власний розсуд його квартирою по [ADDRESS] . Після приїзду до брата побачив, що той проживає в антисанітарних умовах, в будинку бруд, відсутні продукти харчування, прибудинкова території не прибрана. На його зауваження відповідач пояснювала, що здійснює належний догляд за позивачем, а протилежне нехай доводить у судовому порядку. В даний час він разом з дружиною доглядають за позивачем, забезпечують його усім необхідним. Свідок [PERSON] суду показав, що він чоловік доньки [PERSON] , який просив на період відрядження допомогти його двоюрідному брату [PERSON] , який скаржився на відсутність обіцяної допомоги зі сторони відповідача, на його звернення остання не реагувала. В будинку та дворі у [PERSON] був безлад, бруд, а сам він в силу фізичного стану здоров`я не міг навести лад. У відповідності до\~ст. 755 ЦК України\~договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Згідно\~ст. 756 ЦК України\~у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша\~статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами\~статті 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому прямо і чітко вирішено питання про значення вини для вирішення спору про розірвання договору: договір підлягає розірванню незалежно від вини набувача у невиконанні чи неналежному виконанні зобов`язання. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено, що починаюся з 04.03.2021 відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, не надає допомоги в утриманні (догляді) позивача, не створює умов для нормальної життєдіяльності та задоволення життєво необхідних потреб позивача. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 81\~ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч. 2\~ст. 653 ЦК України\~у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Частиною 1\~статті 4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За викладених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання договору довічного утримання від 04.03.2021, через неналежне його виконання відповідачем.\~ Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved