Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Позивач звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліментів на власне утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів), починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільного сина, а також те, що вона особисто, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, не має змоги працювати та потребує матеріальної допомоги. В свою чергу, відповідач надав відзив, за змістом якого в цілому не заперечував свого обов`язку утримувати дитину та дружину до досягнення дитиною трьох років, однак, зауважив, що він сплачує аліменти ще на одну дитину від попереднього шлюбу, а тому розмір аліментів, який просить стягнути позивач, на його думку є завеликим. Вважає достатнім стягнути по 1/12 частині від його доходу на утримання дитини та дружини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Відповідач проти стягнення з нього аліментів не заперечував, однак, просив врахувати доводи відзиву щодо їх розміру. Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного\~ висновку: З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 4/. Встановлено, що дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 17.05.2023. /а.с. 6, 7/. За доводами позову, [PERSON] перебуває\~ у відпустці по догляду за дитиною та отримує допомогу в розмірі 860 грн, якої недостатньо для утримання дитини та матері, відповідач наразі проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та позивача не надає, хоча може надавати таку допомогу, оскільки працює та отримує заробітну плату. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, з урахуванням положень ст. 182 СК України. При цьому, за нормою ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня пред`явлення позову. Крім того, згідно з ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, передбачене законом право жінки на її утримання чоловіком виникає за наявності в сукупності юридичних фактів: походження дитини від чоловіка; проживання дитини, яка не досягла трьох років з матір`ю та здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. При цьому матеріальне становище жінки не враховується. Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України такі аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує, крім іншого, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина (ч. 1 ст. 182 СК України). Так, судом встановлено, що на підставі судового наказу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31.08.2022 у справі № 589/2324/22, з [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] /а.с. 23/. Враховуючи встановлені вище обставини, а також зважаючи на матеріальний стан відповідача, який працевлаштований, що підтверджує його здатність надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини і позивача, беручи до уваги наявність на утриманні відповідача ще однієї дитини (народженої від попереднього шлюбу), суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини і позивача в розмірі, який буде відповідати його реальним фінансовим можливостям, а саме: в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно від дня подання позовної заяви до досягнення дитиною трьох років на утримання позивача - матері цієї дитини. Вказаний розмір аліментів, за переконанням суду, є достатнім для забезпечення належного рівня життя дитини і її матері, та, за встановлених обставин, не є надмірним для платника аліментів. При цьому твердження відповідача, що на утримання сина\~ та дружини буде достатньо аліментів\~ в розмірі по\~ 1/12 його доходу, суд не приймає до уваги, оскільки перевага має надаватись інтересам дитини, а не батька,\~ який має усвідомлювати\~ свій обов`язок щодо піклування\~ та утримання\~ дитини, як і обов`язок утримання дружини, яка внаслідок догляду за\~ дитиною\~ перебуває у\~ вразливому матеріальному становищі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за кожну заявлену позовну вимогу, тобто у загальному розмірі 2 147 грн 20 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial