Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що 18.03.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис №32982, відповідно до якого пропонується стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" заборгованість, що виникла за кредитним договором №2566514 від 17.07.2020 в розмірі 23090 грн. На підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 18.03.2021 №32982, державним виконавцем Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Семенюк М.І. здійснюється виконавче провадження №66018981 про стягнення з неї на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" вищевказаної заборгованості за кредитним договором. Зазначає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням вимог законодавства, оскільки нотаріусом не було дотримано процедури вчинення виконавчого напису, також вона не погоджується з сумою боргу. На час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до неї, а тому вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням закону, оскільки вказана сума заборгованості не є безспірною, адже право вимоги не підтверджене належними доказами. Вказує, що відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яким і керувався нотаріус при вчиненні виконавчого напису, що вбачається із його змісту, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зазначає, що за змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вказує, що у відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при винесенні виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника, що підтверджуються формальними ознаками-наданням стягувачем документів згідно Переліку, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». Посилаючись на те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості за кредитним договором, на адресу позивача не надходили вимоги про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу, вважає виконавчий напис №32982 від 18.03.2021 таким, що вчинений з порушенням нотаріусом процедури його вчинення. Посилаючись на те, що, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, просить визнати виконавчий напис №32982 від 18.03.2021 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 22.12.2023 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, сторонам було встановлено строки для подання відповідних заяв по суті справи. Задоволено клопотання позивача про забезпечення позову. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. \~ \~ \~ \~ Позивач в судове засідання не з`явилася, в поданій на адресу суду заяві позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень щодо позову до суду не подав, відзив на позов на адресу суду не надходив. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Пояснень щодо позову не подавали. Відповідно до норм ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Визначений судом строк для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. \~ \~ \~ \~ Водночас, від відповідача та третіх осіб, по даній справі, на адресу суду не надходило жодних документів, тому суд вважає, що відповідач та треті особи своїм правом на подання відзиву, пояснень щодо позову та доказів по справі не скористалися. Згідно із ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 17.07.2020 між ТОВ «Мілоан» (правонаступником якого є ТОВ «ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ») та [PERSON] було укладено кредитний договір №2566514, предметом якого є надання товариством для позичальника грошових коштів (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язувався отримати та належним чином використовувати і повернути у строк, передбачений договором кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Сума кредиту становить 10000 грн. Відповідно до умов кредитного договору остаточною датою повернення кредиту є 01.08.2020. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 % від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом. (п.п.1.1-1.6 договору). (а.с.9-11) 18.03.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., на підставі ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №32982, за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" за умовами кредитного договору №2566514 від 17.07.2020, укладеного із ТОВ «Мілоан», правонаступником якого в подальшому стало ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", заборгованість в розмірі 23090 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 5219,80 грн., строкової заборгованості за комісією в розмірі 1925,10 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 16940,20 грн. (а.с.7) Згідно постанови державного виконавця Острозького відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.07.2021 вбачається, що у неї на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №66018981 з примусового виконання виконавчого напису №32982 від 18.03.2021. (а.с.8) Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією. Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Згідно п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172 (далі - Перелік), яким і керувався приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису, що вбачається з його змісту, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п.3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №622 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості виключено з переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а отже нотаріус не мав права видати виконавчий напис у спірних правовідносинах. Окрім того, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. З урахуванням приписів ст.16, 18 ЦК України та ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вирішуючи спір, суд керується положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, Частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Водночас, ч. 3 ст. 83 ЦПК України визначено, що відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідачем та третьою особою будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені у позовній заяві, суду не подано, а отже з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернулася до суду після того як їй стало відомо про наявність виконавчого провадження та стягнення з неї заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечила існування боргу у розмірі, зазначеному у виконавчому написі, вказуючи при цьому, що заборгованість яка зазначена у виконавчому написі не є безспірною. Крім того вказала, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог законодавства та порядку. Водночас позивач у позовній заяві зазначила, що їй не було відомо про зміну кредитора у даному зобов`язанні, нею не було отримано письмової вимоги (повідомлення) від відповідача та відповідно вона не визнає розмірів заборгованості нарахованих ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", оскільки позбавлена будь-якої інформації зі сторони відповідача щодо кредитних зобов`язань. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим не виконав норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та п. 1 Переліку. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, при цьому відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що судове рішення ухвалене на користь позивача, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1610,40 грн. витрат на сплату судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved