Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

із позовною заявою про стягнення боргу за договором позики у Козелецький районний суд Чернігівської області 06 грудня 2023 року звернулася [PERSON] до [PERSON] . Позивачем [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 липня 2021 року надала відповідачу [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 3000.00 доларів США (станом на 10 липня 2021 року грошовий еквівалент складав 85000.00 гривень), про що свідчить письмова розписка. Грошові кошти відповідачу [PERSON] передавались у присутності свідка [PERSON] . Відповідач [PERSON] зобов`язувався повернути вказані грошові кошти не пізніше травня 2022 року. Відповідач [PERSON] не віддав борг, чим порушив виконання цього зобов`язання, ухиляється від вирішення спору. Згідно зі ст. 625 ЦК України відповідач [PERSON] , який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми, що становить 4953.65 гривень (із 01 червня 2022 року до 03 грудня 2023 року сума заборгованості за 551 день прострочення складає 109381.80 гривень). Позивач [PERSON] заявила до відповідача [PERSON] позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 3000.00 (три тисячі) доларів США і в сумі 4953.65 гривень, як три відсотки річних від простроченої суми заборгованості. За ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2023 року відкрите провадження у цивільній справі і прийнята вказана позовна заява до розгляду. Представник позивача-адвокат Томилко М.М. позовні вимоги підтримав. Позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] , які належним чином повідомлені про час, дату і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. У судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2021 року між [PERSON] і [PERSON] укладений договір позики, згідно умов якого [PERSON] надала у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000.00 доларів США. Згідно з письмовою розпискою відповідача [PERSON] від 10 липня 2021 року, [PERSON] взяв у борг в [PERSON] грошові кошти в сумі 3000.00 (три тисячі) доларів США, що станом на 10 липня 2021 року становить 85000.00 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень. [PERSON] зобов`язувався повернути грошові кошти [PERSON] не пізніше травня місяця 2022 року. [PERSON] гроші брав у присутності свідка [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Правовими нормами ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним із моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 176/2967/13-ц (провадження № 61-41962св18) зробив висновок про те, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладання договору та змісту умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц вказала про те, що у разі отримання у позику іноземної валюти, позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Вислухавши позицію представника позивача-адвоката Томилка М.М., дослідивши надані докази, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу підлягає частковому задоволенню. Позивач [PERSON] виконала зобов`язання за договором позики від 10 липня 2021 року, надавши 10 липня 2021 року відповідачеві [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 3000.00 доларів США. Письмова розписка від 10 липня 2021 року відповідача [PERSON] є доказом не лише укладення вказаного договору позики, але й посвідчує факт передання позичальникові [PERSON] грошової суми позикодавцем [PERSON] . Відповідач [PERSON] у встановлений договором позики строк (не пізніше травня місяця 2022 року) позику позивачеві [PERSON] не повернув. У відповідача [PERSON] , яким не дотримані умови договору позики від 10 липня 2021 року, перед позивачем [PERSON] існує заборгованість у сумі 3000.00 доларів США, що підлягають стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] прострочив виконання зобов`язання щодо повернення позивачу [PERSON] боргу за договором позики. У відповідача [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України виникав із 01 червня 2022 року обов`язок із сумою основного боргу сплатити позивачу [PERSON] три проценти річних від простроченої суми. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів у сумі 4953.65 гривень, як три відсотки річних від простроченої суми заборгованості, нарахованих позивачем [PERSON] після 24 лютого 2022 року згідно з ч. 2 ст. 625 ЦПК України, за період із 01 червня 2022 року до 03 грудня 2023 року, не підлягають задоволенню у відповідності до правових норм п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. На підставі ст. 141 ЦПК України із відповідача [PERSON] підлягають до стягнення на користь позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 2684.00 гривні судового збору.

Outcome: partial