Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог: 21.02.2024 [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] на строк 6 місяців, яким просить визначити останньому наступні тимчасові обмеження його прав відносно себе, а саме: заборонити заходити на територію господарства, де вона проживає за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися до заявниці ближче, ніж на 100 метрів; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися; заборонити вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) із заявницею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заяву обґрунтовує тим, що у період з травня 2021 року по листопад 2023 року вона (далі Заявник) та [PERSON] (далі Заінтересована особа), перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у встановленому чинним законодавством порядку. Починаючи з липня 2021 року [PERSON] почав систематично проявляти щодо Заявниці безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, психологічно тиснути, виражатися нецензурною лайкою, вживати алкогольні напої та вести аморальний спосіб життя, внаслідок чого між ними почали виникати конфлікти, що породжували психологічне та фізичне домашнє насильство відносно неї. Зазначає, що прояви домашнього насильства були систематичними, але не всі зафіксовані у встановленому чинним законодавством порядку. Зокрема надає перелік зафіксованих проявів домашнього насильства з боку Заінтересованої особи, а саме: 13.07.2023 за адресою: [ADDRESS] між Заявницею та Заінтересованою особою виник конфлікт, в ході якого, останній висловлювався нецензурною лайкою, ображав Заявницю, спричиняв їй фізичний біль, внаслідок чого стосовно Заінтересованої особи було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП № 934177від 13.07.2023; \~ \~ \~ \~25.08.2023 за адресою: [ADDRESS] між Заявницею та Заінтересованою особою виник конфлікт, в ході якого, останній виражався нецензурною лайкою, ображав Заявницю, спричиняв їй фізичний біль, внаслідок чого стосовно Заінтересованої особи було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП № 973190від 25.08.2023; 04.10.2023 за адресою: [ADDRESS] між Заявницею та Заінтересованою особою виник конфлікт, в ході якого, останній виражався нецензурною лайкою, ображав Заявницю, спричиняв їй фізичний біль, внаслідок чого стосовно Заінтересованої особи було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП № 919058 від 04.10.2023 року; При цьому, Заінтересована особа продовжує і надалі систематично проявляти безпідставну агресію щодо Заявниці, що, зокрема, проявляється у наступному: - виганяє Заявницю з її фактичного місця проживання за адресою: [ADDRESS] , перешкоджає їй користуватися зазначеним житловим приміщенням, а також речами Заявниці, які знаходяться у ньому; - не надає коштів на утримання членів своєї родини, зокрема, коштів на харчування, одяг, лікування, забезпечення базових побутових потреб; - в присутності сторонніх людей виражається нецензурною лайкою в адресу заявниці; - завдає Заявниці фізичного болю, що проявляється у ляпасах, стусанах, штовханні, що не спричинило тілесних ушкоджень; - залякує та погрожує Заявниці фізичною розправою; - принижує Заявницю, наголошуючи на тому, що вона нікчемна як жінка; - систематично залякує заявницю. Враховуючи викладене, а також те, що ні наявність заяв про вчинення адміністративних правопорушень, що пов`язані з домашнім насильством, ні численні протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 та ч. 2 ст.173-2 КУпАП, складені відносно Заінтересованої особи, ні ймовірність настання відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, не впливають належним чином на Заінтересовану особу та не сприяють припиненню проявів домашнього насильства різних форм щодо Заявниці, а також те, що зазначені неправомірні дії з боку Заінтересованої особи завдають Заявниці моральних та фізичних страждань, викликають побоювання за її безпеку та безпеку її малолітньої дитини, в результаті чого вона змушена переховуватись (тому що Заінтересована особа перешкоджає здійсненню права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) аби уникнути повторних випадків домашнього насильства, Заявниця вважає, що відносно Заінтересованої особи необхідно застосувати обмежувальний припис, аби захистити її від недопущення повторних випадків вчинення домашнього насильства. Рух справи 21.02.2023 заява надійшла до суду. Згідно д протоколом авторозподілу судової справи між суддями, головуючим суддею обрано суддю Корчкова А.А. 21.02.2023 ухвалою судді у справі відкрито провадження за правилами окремого провадження та призначено судовий розгляд на 22.02.2023. Позиції сторін У судове засідання Заявниця не з`явилась, разом із заявою про видачу обмежувального припису подала до суду заяву про розгляд справу без її участі, заяву про видачу обмежувального припису підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду заяви, що відповідно до ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, справа розглядається за відсутності учасників справи без здійснення технічної фіксації. Дослідивши заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , та додані матеріали, зокрема копії протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, складені відносно Заінтересованої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що у період з травня 2021 року по листопад 2023 року Заявниця та Заінтересована особа перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у встановленому чинним законодавством України порядку. У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. п. 3, 7, 14, 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис\~стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Особа, яка постраждала від домашнього насильства-особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник-особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких, у тому числі: подружжя, діти одного з подружжя, особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. В свою чергу, як унормовано ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Крім того, згідно зі ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підтвердження фактів домашнього насильства, заявником надано наступні докази, які досліджені в судовому засіданні, а саме: - копія постанови Іванківського районного суду Київської області від 15.11.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, справа № 366/3096/23, з якої вбачається, що [PERSON] 04.10.2023 вчинив відносно своєї співмешканки, [PERSON] домашнє насильство; - копія постанови Іванківського районного суду Київської області від 04.10.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, справа № 366/2739/23, з якої вбачається, що [PERSON] 25.08.2023 вчинив відносно своєї співмешканки, [PERSON] домашнє насильство, а саме: ображав нецензурними словами та кидався в бійку, чим могла бути завдана; - копія постанови Іванківського районного суду Київської області від 07.09.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, справа № 366/2271/23, з якої вбачається, що [PERSON] 13.07.2023 вчинив відносно своєї співмешканки, [PERSON] домашнє насильство. З цих постанов суду слідує, що вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] полягало у тому, що [PERSON] , систематично ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого останній могла бути спричинена шкода її фізичному та психічному здоров`ю. Крім того, Заявницею надано копії документів, які досліджені в судовому засіданні, а саме: - копію паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , - копію паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , - довідка виконкому Іванківської селищної ради від 08.02.2024 № 150, відповідно до якої, [PERSON] , зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] ; - довідка виконкому Іванківської селищної ради від 08.02.2024 № 151, відповідно до якої, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає; - довідка виконкому Іванківської селищної ради від 08.02.2024 № 152, відповідно до якої, [PERSON] та [PERSON] періодично проживають разом за адресою: [ADDRESS] та ведуть спільне господарство. Оцінюючи вищенаведені докази, суд констатує, що Заявниця, [PERSON] , зазнає зі сторони Заінтересованої особи, [PERSON] , домашнього насильства у формі психологічного та фізичного насильства, а відтак, наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення Заінтересованою особою насильства відносно Заявника у майбутньому та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. Аналіз практики Європейського суду з прав людини стосовно порушеного Заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі статті 3 Європейської Конвенції з прав людини, а також права на життя згідно статті 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно статті 8 цієї Конвенції. Суд вважає, що вжиті Заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів, не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Отже, заявник довела перед судом про те, що щодо неї вчинялося психологічне та фізичне насильство. За правилами ст. 350-5 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи викладене, з метою запобігання та протидії психологічному та фізичному насильству, що має місце з боку Заінтересованої особи по відношенню до Заявниці, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення\~вимог Заявниці,\~а саме,\~повністю задовольнити\~її вимоги\~та заборонити [PERSON] заходити на територію господарства, де вона проживає за адресою: [ADDRESS] ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати Заявницю, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) із Заявницею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Щодо вимоги Заявниці заборонити [PERSON] наближатися до неї ближче, ніж на 100 метрів, суд зазначає наступне. Пунктом 4 частини 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», встановлено заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Таким чином,\~суд,\~враховуючи вимоги\~п.4\~ч.2\~ст.26 Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству»,\~вважає за\~необхідне вимогу\~Заявниці наближатися до неї ближче, ніж на 100 метрів, задовольнити частково та заборонити [PERSON] , наближатися ближче,\~ніж на\~100\~метрів до\~місця проживання\~Заявниці за\~адресою: [ADDRESS] ; На думку суду видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертви домашнього насильства у даній конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial