Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить стягнути з відповідача відшкодування матеріальних збитків в розмірі 39711, 95 грн., а також судові витрати у розмірі 1073, 60 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 19.01.2022 в м. Харкові на пр-ті Героїв Харкова сталась дорожньо-транспортна пригода за участі його автомобіля Renoult Megane, д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля Daewoo Nubira д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 08.02.2022, яка набрала законної сили 19.02.2022, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Daewoo Nubira д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в АТ «ПРОСТО-страхування», він звернувся саме до АТ «ПРОСТО-страхування» з повідомленням про настання ДТП та заявою про страхове відшкодування, після чого автомобіль було оглянуто представником страхової компанії. 12.09.2022 страховиком йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 21\~792, 05 грн. Вказана сума недостатня, адже не покрила його фактичні витрати на ремонт автомобіля, оскільки вартість куплених ним запчастин становить 39\~445, 00 грн, що підтверджується видатковою накладною №1 від 24.03.2023, рахунком-фактурою №1 від 24.03.2023, виданою ФОП [PERSON] . Вартість відправлення запчастин становить 1\~909, 00 грн, що підтверджується чеком «НоваПей». На відновлювальний ремонт його транспортного засобу було витрачено 19\~250, 00 грн, витрати на додаткові запчастини та матеріали складають 900, 00 грн, що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0000087 від 10.04.2023, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №РН-0000089, виданими ФОП [PERSON] на загальну суму 20\~150, 00 грн. Таким чином, загальна сума фактичних витрат на відновлення його автомобіля враховуючи вартість запчастин, вартість поштового відправлення, виконаних робіт, становить 61\~504, 00 грн. Невідшкодованими залишилися 39\~711, 95 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, до його початку подав заяву, в які просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив ухвалити рішення, яким їх задовольнити повністю. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] адвокат Каледа А.В., вказав, що позовні вимоги не обґрунтовані, та такі що не підлягають задоволенню, оскільки на момент скоєння ДТП, тобто 19.01.2022 цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «ПРОСТО-страхування» та діяв ліміт відповідальності 130\~000, 00 грн, без франшизи. Як зазначено в позовній заяві та підтверджується відповідною квитанцією, страховиком 12.09.2022 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 21\~792, 05 грн (страхова справа №158645). В частині інших понесених витрат, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів того, що йому не в повній мірі виплачене страхове відшкодування, оскільки надані ним видаткова накладна №1 від 24.03.2023, рахунок-фактура №1 від 24.03.2023, чек «НоваПей», рахунок-фактура №СФ0000087, акт здачі-приймання робіт №РН-0000089, таким доказами вважатися не можуть. Крім того, надані позивачем видаткова накладна №1 від 24.03.2023, рахунок-фактура №1 від 24.03.3023 не містять жодної детальної інформації про начебто придбані деталі, а містять лише перелік, з якого вбачається, що ця деталь дійсно необхідна для відновлення автомобіля Renoult Megane, тобто не зазначено ані коду деталі, ані жодної іншої ідентифікуючої ознаки. Дослідивши матеріали справи, кожний доказ окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. При цьому, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Стаття 77 ЦПК України закріплює принцип належності доказів - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Правила допустимості доказів наведені у статті 78 ЦПК України. Відповідно до вказаної норми суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 19.01.2022 о 13.20 год в м. Харкові по пр-ту Московському, керуючи транспортним засобом Daewoo Nubira д.н.з. [NUMBER] , при виїзді з прилеглої території №197Б не надав перевагу у русі автомобілю Renoult д.н.з. [NUMBER] , який рухався по пр-ту Московському. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася у зв`язку з порушенням водієм вимог 10.2 ПДР України. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 08.02.2022, яка набрала законної сили 19.02.2022, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «ПРОСТО-страхування». 14.07.2022\~автомобіль позивача\~було оглянуто\~судовим експертом\~Юзва С.Г.,\~про що\~складено акт\~огляду колісного\~транспортного засобу.\~Під час\~огляду був\~встановлений перелік\~пошкоджень,\~отриманих автомобілем Renoult Megane, д.н.з. [NUMBER] . Згідно висновку експерта №67/22 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи на замовлення АТ «ПРОСТО-страхування» від 18.07.2022 вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля Renoult Megane, 2012 року виготовлення, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 19.01.2022 становить 21\~729, 05 грн без ПДВ. Страховою компанією відповідача було здійснено страхове відшкодування на загальну суму 21\~792, 05 грн. Як вбачається\~з рахунку-фактури\~№1\~від 24.03.2023, складеного ФОП\~ [PERSON] ,\~вартість запчастин\~для ремонту\~автомобіля Renoult Megane склала 39\~445, 00 гривень. Згідно видаткової накладної №1 від 24.03.2023 ФОП [PERSON] покупець [PERSON] придбав всього найменувань 17, на суму 39\~445, 00 грн. Згідно платіжної інструкції 0.0.2919243696.1 [PERSON] оплатив згідно рахунку-фактури №1 від 24.03.2024 [PERSON] 39\~445, 00 грн. Згідно фіскального чеку ТОВ «НоваПей» 18.03.2023 здійснено переказ коштів у розмірі 1909, 00 грн. Як вбачається з рахунку-фактури №СФ-0000087 від 10.04.2023 вартість виконаних робіт з ремонту автомобіля Renoult Megane, складеного ФОП [PERSON] , який займається технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів, вартість ремонту пошкодженого автомобіля Renoult Megane склала 20\~150, 00 гривень. 17.04.2023\~ФОП [PERSON] \~та [PERSON] \~склали акт\~№РН-0000089\~здачі-прийняття\~робіт (надання\~послуг)\~про те,\~що роботи\~по обслуговуванню\~автомобіля Renoult Megane, д.н.з. [NUMBER] , згідно рахунку №СФ-0000087 від 10.04.2023 виконані у повному обсязі і в строк. Замовник до виконавця претензій не має. Виконані роботи складають 8 найменувань на суму 19\~250, 00 грн, запасні частини та матеріали 4 найменування на суму 900, 00 грн, а всього на суму 20\~150, 00 грн. Згідно чеку ПРИВАТБАНКУ від 17.04.2023 здійснено оплату 20\~150, 00 грн. Належними та допустимими доказами, наданими позивачем, було доведено, що вартість ремонтних робіт та витрачених матеріалів була повністю оплачена, що підтверджується належним чином посвідченими копіями квитанцій. Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивачем понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, аніж отримані страхові відшкодування та невідшкодованими залишилися 39\~711, 95 грн, які підлягають стягненню з відповідача, що був визнаний винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з вимогами ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Тобто, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Суд вважає, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Враховуючи вище викладене, оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, суд доходить висновку, що з [PERSON] , як винної особи, на користь [PERSON] , підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі №754/1114/15-ц, та від 13 червня 2019 року по справі №587/1080/16-ц. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved