Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

У вересні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення [PERSON] , [INFO] з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] належного їй на праві особистої приватної власності [PERSON] ( [PERSON]) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори М.І.Литвин від 15.09.2001 за реєстровим № 2-2647 та зареєстрованого в БТІ за №1193 від 01.10.2001. В обґрунтування позову зазначила, що у вказаному будинку зареєстрована вона та її донька [PERSON] , [INFO] . Певний проміжок часу позивачка у вказаному будинку не мешкала, їздила працювати та на прохання свого племінника [PERSON] дозволила йому там тимчасово проживати з умовою негайного звільнення після повернення останньої. Наразі позивачка зі своєю донькою бажає вселитися в належний їй будинок. Остання неодноразово, усно вимагала звільнити приміщення відповідача, оскільки придбаний нею будинок необхідний для проживання їй та її родині, але вона не може цього зробити через те, що відповідач не бажає звільнити приміщення, змінив замки. Договір найму, угоди про порядок користування будинком з відповідачем не укладалися. Відповідач в будинку не зареєстрований, не є її членом родини, має постійне місце проживання та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Добровільно звільнити приміщення відповідач не бажає. Відзивом на первісний позов [PERSON] вказав, що він за взаємною домовленістю з позивачкою, орієнтовно з початку 2013 року постійно проживав в будинку [ADDRESS] . Згідно вказаної домовленості, відповідач та позивачка досягли взаємної згоди про те, що відповідач буде постійно, безстроково проживати в будинку на умовах утримання відповідачем зазначеного домоволодіння, господарських будівель та присадибної ділянки в належних технічних та санітарних умовах. Відповідач зобов`язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати усі необхідні платежі за користуванням будинком (за газ та електроенергію), що добросовісно і виконував і виконує увесь період користування будинком. За період проживання в будинку відповідачем за власні кошти було здійснено значний обсяг необхідних ремонтних робіт щодо приведення будинку в належний технічний та санітарний стан, а також щодо благоустрою усієї садиби. За період проживання у вказаному будинку відповідачем була здійснена заміна старих зношених вікон на нові, сучасні (11708 грн), замінено вхідні двері (11300 грн), здійснено ряд внутрішніх оздоблювальних робіт. Крім того у 2018 році власними силами і коштами відповідача було здійснено будівництво господарської будівлі із металевого профілю на загальну суму 16000 грн, здійснено капітальний ремонт входу до погребу, облаштування заїзду в двір та висадку понад 20 дерев, облаштовано виноградник (8000 грн), облаштовано паркан із метало-профілю (16000 грн). Відповідач стверджує, що всі його вищезазначені суттєві фінансові вкладення в ремонт та благоустрій будинку були зумовлені перспективою саме довготривалого його проживання там. Крім того, відповідач одночасно з [PERSON] , [PERSON] та позивачкою є рівноправним співвласником квартири [ADDRESS] . Іншого нерухомого майна у власності відповідача немає. Позивачка успадкувала 1/4 частину зазначеної квартири від [PERSON] за згоди [PERSON] , [PERSON] та відповідача. Головною умовою вищевказаної домовленості відповідача з позивачкою щодо безстрокового проживання відповідача в будинку було те, що відповідач та інші вищевказані особи (співвласники) надали свою згоду позивачеві на належне користування своїми частинами у зазначеній квартирі. Відповідач з позивачкою домовлялися про те, що коли у позивачки виникне потреба у користуванні даним будинком, вона звільнить квартиру, надавши відповідачеві можливість туди заселитися і там проживати. Але позивачка хоче безпідставно з порушенням прав відповідача виселити відповідача з будинку, співвласником якого вона є, і при цьому, сама вона не має намірів звільняти квартиру [ADDRESS] (а.с. 27-30). У вересні 2023 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до позивачки [PERSON] , яким просив зобов`язати [PERSON] невідкладно надати йому, як співвласнику, вільний доступ до квартири [ADDRESS] та не вчиняти будь яких перешкод у правомірному користуванні даною квартирою (а.с. 36-40). Зустрічний позов прийнято до провадження суду. Відзивом на зустрічний позов вказано, що позивачка не погоджується з обставинами, викладеними у відзиві та правовою оцінкою обставин, викладених в ньому. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці на праві особистої приватної власності в цілому належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори М.І.Литвин від 15.09.2001 за реєстровим № 2-2647 та зареєстрованого в БТІ за № 1193 від 01.10.2001. Зазначила, що відповідач порушує її право вільно розпоряджатися, користуватися власністю у добровільному порядку, не звільняючи будинок, змінюючи замки та перешкоджаючи у доступі житла. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції. Разом з тим, відповідач сам визнає та зазначає, що є власником частини квартири, тобто має постійне помешкання та відповідно має право в нього вселитися та проживати. Домовленостей про тимчасове проживання з відповідачем не було. Всі інші доводи відповідача про витрати на будинок, тощо не відносяться до предмету заявленого позову відповідачем у справі (а.с. 45-47). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2023 головуючим суддею у справі визначено Л.М.Самойленко. 08.09.2023 суд отримав відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. 08.09.2023 відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 11.10.2023 (а.с. 20). Ухвалою суду від 11.10.2023 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання [PERSON] невідкладно надати [PERSON] , як співвласнику вільний доступ до квартири та не вчиняти будь-яких перешкод у правомірному користуванні даною квартирою. Підготовче судове засідання відкладено до 25.10.2023 (а.с. 53). 25.10.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.11.2024. Судове засідання відкладено до 21.12.2023 (а.с. 68). Рішенням Вищої ради правосуддя № 1070/0/15-23 від 21.11.2023 суддю Л.М.Самойленко - первинного головуючого суддю у цивільній справі - відряджено до Баранівського районного суду Житомирської області строком на 1 рік із 04.12.2023. Розгляд справи нею не завершено. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2023 головуючим суддею у справі визначено В.Ф.Харченка. Ухвалою суду від 21.12.2023 прийнято справу до провадження; призначено повторний початок розгляду справи по суті на 17.01.2024, про що повідомлено сторони. 17.01.2024 справу відкладено до 20.02.2024. 20.02.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.02.2024. Ухвалою суду 17.01.2024, занесеною до протоколу судового засідання до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача залучено [PERSON] . У судових засіданнях [PERSON] пояснила, що бажає вселитися у будинок по [ADDRESS] , який належить їй і її колишньому чоловіку [PERSON] . Будинок вони придбали коли перебували у шлюбі. [PERSON] вселився у цей будинок з її згоди років 8 тому. Наразі вона має намір проживати у будинку, але [PERSON] перешкоджає цьому і не виселяється із її будинку. Також [PERSON] додала, що є співвласником 1/4 частки і має ключі від квартири [ADDRESS] . Вона не впускала [PERSON] у квартиру поки він не виселиться із її будинку. Однак він може безперешкодно вселитися у квартиру і вони спільно визначаться якою 1/4 часткою він і вона користуватимуться у квартирі. Вважає, що [PERSON] має 2-кімнатну квартиру і може у ній жити. [PERSON] заперечував проти первісного позову і просив задоволити свій зустрічний позов. Зауважив, що сторони періодично ведуть розмови щодо взаємного виселення/вселення із/в будиноку/квартиру, але згоди щодо цього не досягли. [PERSON] протиправно не впускає [PERSON] у квартиру у якій він є власником 1/4 частки. Востаннє він ініціював обмін ключами 22.11.2023 і взаємне звільнення житла, але від тоді нічого не змінилося. [PERSON] та [PERSON] підтримують зустрічний позов. Вони також є співвласниками по 1/4 частці у житловій квартирі. Вважають, що [PERSON] може жити у квартирі, але [PERSON] не впускає його до квартири. [PERSON] додав, що [PERSON] бажає мати вільний будинок і продовжити жити у квартирі. Вивчивши письмові заяви учасників справи, вислухавши пояснення сторін і третіх осіб, матеріали справи і надані до суду докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 15.09.2001 [PERSON] ( [PERSON] ) придбала у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими в смт Семенівка Полтавської області на земельній ділянці розміром 1004 кв.м, що знаходиться у віданні Семенівської селищної ради по [ADDRESS] , що в цілому складається з житлового будинку "А-1", житловою площею 13,5 кв.м, сараю "Б", погребу "В", колодязя "№ 2" належних [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Семенівською державною нотаріальною конторою 11.08.2001 року реєстровий № 2-2178, зареєстрованого в Лубенському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 8 під № 1193 (а.с. 16). Отже позивачка є співвласником набутого у шлюбі будинку як спільної сумісної власності подружжя. Згідно свідоцтва серії [NUMBER] виданого 11.07.2002 Семенівським відділом РАГС Полтавської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11.07.2002 року, актовий запис № 11. Після розірвання шлюбу позивачка відновила дошлюбне прізвище " [PERSON] " (а.с. 98). Відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 28.04.2000 Орган приватизації ВАТ "Веселоподільський цукровий завод" засвідчив, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної, спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частці. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 27.04.2000. Загальна площа квартири становить 65,3 кв.м. Квартира [ADDRESS] приміщення у квартирі спільного заселення будинок [ADDRESS] , зареєстрована Лубенським МБТІ на праві приватної спільної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 15, реєстровий № 2355 (а.с. 33). Відповідно до технічного паспорту ТОВ "Техексперт-БТІ" від 16.05.2023 квартири, адреса об`єкта: Полтавська обл., Кременчуцький р-н., Семенівська ОТГ, смт Семенівка (станом на 01.01.2021), [ADDRESS] , замовниками значаться: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 96). Згідно інформаційної довідки ТОВ "ТехЕксперт-БТІ" від 16.05.2023 квартира [ADDRESS] має загальну площа 65,3 кв.м, житлову - 41,2 кв.м. Співвласниками даної квартири є: [PERSON] - 1/4 частка відповідно до свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 862, виданого 04.09.2020 приватним нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області Н.В.Трембач; [PERSON] - 1/4 частка відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.04.2000, виданого органом приватизації ВАТ "Веселоподільський цукровий завод". Зареєстровано в реєстрі за № 862; [PERSON] - 1/4 частка відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.04.2000, виданого органом приватизації ВАТ "Веселоподільський цукровий завод". Зареєстровано в реєстрі за № 862; [PERSON] - 1/4 частка відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.04.2000, виданого органом приватизації ВАТ "Веселоподільський цукровий завод". Зареєстровано в реєстрі за № 862 (а.с. 97). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2020 спадкоємицею на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , що в цілому складається з трикімнатної квартири, житловою площею 41,2 кв.м., загальною площею 65,3 кв.м., належної померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.04.200 року Органом приватизації ВАТ "Веселоподільський цукровий завод" є [PERSON]. Право власності померлої на спадкову частку квартири зареєстровано Лубенським міжрайонним бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 15 за реєстраційним № 2355. Спадкова справа № 14/2019. Зареєстровано в реєстрі за № 862 (а.с. 100). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 222745335 від 04.09.2020, сформованого приватним нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області Н.В.Трембач, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2160594653245, квартира, за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину № 862, виданого 04.09.2020 приватним нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області Н.В.Трембач. Вид спільної власності - спільна часткова. Розмір частки - 1/4. Власник - [PERSON] (а.с. 101). Отже [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] наразі є співвласниками вказаної квартири; частка кожного із них складає 1/4; розмір часток є ідеальним і в натурі їх не визначено. Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України (далі ЦК) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно із ч. 1, 3 ст. 317 далі ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до с. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Виселення є категорією житлового законодавства, тому під час розгляду цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені Житловим кодексом України (далі ЖК) підстави для позбавлення права на житло. За змістом ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян. Відповідно до ст. 150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 155 ЖК жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення. Отже, оскільки [PERSON] не надав судові доказів чинного (зокрема й безстрокового) договору найму (оренди) житлового будинку по [ADDRESS] , а [PERSON] бажає проживати у будинку (який є її спільною власністю пожружжя), то [PERSON] підлягає виселенню із будинку за позовом співвласника житлового будинку [PERSON] , і тому суд задовольняє первісний позов. Оскільки [PERSON] є співвласником 1/4 частки житлової квартири і бажає вселитися у неї, а співвласник 1/4 частки квартири [PERSON] і співвласниця 1/4 частки квартири згодні на таке вселення і усі разом сукупно володіють 3/4 частки квартири, а власник 1/4 частки квартири [PERSON] не допускає [PERSON] у квартиру, зокрема й для проживання з волі двох інших співвласників, суд задовольняє зустрічний позов у спосіб зобов`язання [PERSON] надати [PERSON] вільний доступ до квартири з метою його вселення у квартиру. Водночас суд не може задоволити зустрічний позов у частині "невідкладності", оскільки ст. 430 ЦПК України не передбачає негайне виконання рішення суду у справі про усунення перешкод у користуванні житлом чи щодо вселення у житло. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. За первісним і за зустрічним позовами сторони сплатили по 1073,60 грн судового збору (а.с. 5, 35). Оскільки обидва позови задоволено, то кожна зі сторін повинна сплатити іншій по 1073,60 грн. За правилом аналогії ч. 10 ст. 141 ЦПК України (при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат) суд не покладає фактично взаємні і рівні судові витрати на кожну зі сторін за рахунок іншої сторони (1073,60 - 1073,60 = 0). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed