Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 20340,00 гривень. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «Лінеура Українач) та Відповідачем було укладено кредитний договір № 2833025. Вказаний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. 17.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 17052023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 17.05.2023 до Договору факторингу №17052023 від 17.05.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 20340,09 грн., з яких: 5377,12 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14962,97 грн. - сума заборгованості за процентами. Всупереч умовам вказаного кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. 3 моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 17.05.2023 року Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Позивач стверджує, що за таких обставин [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 2833025 в розмірі 20340,09 грн., з яких: 5377,12 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14962,97 грн. - сума заборгованості за відсотками. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30.11.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Представником відповідача - адвокатом Григоренком А.О. подано 04.01.2024 року до суду відзив на позов, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підтвердження свої заперечень проти позову представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання грошових коштів [PERSON] від ТОВ «Лінеура Україна», зокрема, не надано первинних документів на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором. Також представник відповідача стверджує, що позивачем не доведено належними доказами набуття права вимоги за кредитним договором до [PERSON] , а саме, перехід до позивача прав вимоги за кредитним договором. Також, у відзиві представник відповідача навів орієнтовний розрахунок судових витрат, а саме витрат на правову допомогу, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, розмір яких становить 33500 грн. У наданій стороною позивача відповіді на відзив, яка надійшла до суду 16.01.2024 року, представник позивача за довіреністю Кузьменко О.Ю. просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вважає відзив відповідача безпідставним та необґрунтованим. Аргументуючи відповідь на відзив, представник позивача вказує, що укладання між сторонами кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами, сторонами договорів узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови кредитування. Представник позивача зазначив, що факт отримання кредитних коштів підтверджується правочином, який у встановленому законом порядку недійсним не визнаний. Зазначив, що з метою надання вичерпної інформації по справі, позивач, після отримання відзиву на позовну заяву, звернувся до Первісного кредитора з відповідними запитами про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів [PERSON] за укладеним кредитним договором. Станом на 09.01.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало тільки детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2833025, а решту вищезазначених доказів буде надіслано до суду окремим клопотанням після їх отримання. Також представник позивача зазначає, що позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, оскільки у відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на його банківську картку, ідентифікація Позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку, а отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідач [PERSON] .Щодо переходу прав вимоги позивачу до [PERSON] за кредитним договором вказав, що право такої вимоги перейшло до позивача згідно відповідного договору факторингу №17052023 від 17.05.2023 року, долучивши до відзиву копію вказаного договору факторингу, витягу з реєстру боржників до договору факторингу, платіжної інструкцій щодо оплати за відступлення прав вимоги згідно договорів факторингу. Щодо наданого представником відповідача у відзиві на позов розрахунку щодо витрат відповідача на правничу допомогу, представник позивача зазначив, що до відзиву не було надано жодного належного доказу таких витрат, а також обґрунтування їх розміру. Також сторона позивача не погоджується з розрахунком судових витрат відповідача на правову допомогу, так як вони є завищеними для даної категорії справ. Представник відповідача 22.01.2024 року подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. В запереченні представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено належними доказами факт отримання грошових коштів за кредитним договором, а також позивачем не доведено належними та допустимими доказами перехід до нього права вимоги за кредитними договорами. Також представник відповідача стверджує, що долучені стороною позивача до відповіді на відзив докази не повинні братися судом до уваги, оскільки їх не було подано разом з позовною заявою. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25.01.2024 року встановлено позивачу додатковий строк для подання додаткових доказів, зазначених у відповіді на відзив до 02.02.2024 року, а відповідачу додатковий строк для подання пояснень, заперечень або додаткових доказів протягом 5 днів з дня отримання ним від позивача додаткових доказів. Представником позивача в зазначений ухвалі від 25.01.2024 року строк подано додаткові пояснення з клопотанням про долучення доказів по справі на підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості відповідача, зокрема, до суду надіслано копію інформаційної довідки, виданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення» для ТОВ «Лінеура Україна» щодо перерахування коштів на платіжну картку клієнта, а також копію розрахунку ТОВ «Лінеура Україна» заборгованості за кредитним договором №2833025 від 19.01.2022 року. Додаткові пояснення з клопотанням про долучення доказів позивачем 24.01.202 направлено на адресу відповідача, а саме в [ADDRESS] . Відповідно до відомостей сайту АТ «Укрпошта» поштове відправлення, направлене позивачем 24.01.2024 відповідачу не вручено, у зв`язку з відсутністю адресата за адресою та 14.02.2024 повернуто за зворотною адресою. Згідно із ч.10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Згідно із ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Частиною 1 статті 131 ЦПК України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Оскільки позивачем виконано вимоги процесуального закону щодо направлення відповідачу додаткових пояснень з клопотанням про долучення доказів за адресою його місця проживання, яке не отримано відповідачем з його вини, проте вважається доставленим з 14.02.2024, тому строк для надання заперечень щодо додаткових пояснень позивача сплив 19.02.2024. Дослідивши подане представником позивача клопотання про долучення доказів, суд дійшов висновку про його задоволення та долучення доданих до нього позивачем письмових доказів до справи, оскільки подані докази стосуються предмету позову, надані позивачем у встановлений в ухвалі від 25.01.2024 року судом строк, до клопотання додано підтвердження надсилання їх копій відповідачу. Згідно частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи в судовому засідання з повідомлення (викликом) сторін до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 19.01.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2833025 (далі Договір). Кредитний договір підписано за допомогою електронного підпису Позичальника одноразовим ідентифікатором. Факт укладання Відповідачем з Первісним кредитором кредитного договору № 2833025 від 19.01.2022 року не заперечується. Згідно з п.1.1 зазначеного Договору укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Згідно з п.п. 1.2., 1.3. вказаного Договору Клієнту надається кредит у розмірі 7000,00 грн. на строк 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 18 днів; детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Відповідно до п.1.4 договору стандартна процентна ставка - 1,99% в день та застосовується в межах строку кредитування, передбаченого п.1.3. Договору. Пунктом 1.4.1 передбачено, що знижена процентна ставка становить 0,01% в день та застосовується відповідно до умов Договору. Згідно п.1.5 орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 49 583,12 % річних, за зниженою ставкою 14 763,71 % річних. Відповідно до п.1.6. Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 57 148,00 грн., за зниженою ставкою 54 653,20 грн. Згідно п.2.1-2.5 Договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту; Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору; Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) реквізитами, згідно з п. 2.1. Договору; Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством кошті кредитом. Відповідно до п.3.1 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Відповідно до п. 4.1 Договору Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежі їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. Також сторонами договору погоджено графік платежів та загальна вартість кредиту, що підтверджується Додатком №1 до Договору № 2833025 від 19.01.2022 року. Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 19.01.2022 року, підписаного кредитодавцем ТОВ «Лінеура Україна» та позичальником [PERSON] , відповідач проінформований про тип кредиту, валюту кредиту, суму, строк кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту, порядок повернення кредиту. Умови кредитного договору № 2833025 від 19.01.2022 відповідають наданій [PERSON] інформації в паспорті споживчого кредиту інформації, яка є чинною на момент укладення кредитного договору. З інформаційної довідки №2643_240110180242 від 10.01.2024 року, наданої для ТОВ «Лінеура Україна», слідує, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012 ) та отримало Ліцензію Національного банка України №3 від 11.11.2013 року; між «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів ФК-19/03-21 від 12.03.2019; відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 19-01-2022 13:30:12 на суму 7000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 132216063, призначення платежу: Зачисление 7000 грн на карту [NUMBER] . 17.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 17052023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1.1. вказаного Договору факторингу Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (цiна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третiх осiб - Боржникiв, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та iншi платежi, право на одержання яких належить Клiєнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (АКТ прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається). Відповідно до Реєстру боржників - Додатку №1 від 17.05.2023 до Договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023, ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» Право Вимоги заборгованостей до боржників - Позичальників ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі, згідно порядкового номеру 2743 вказаного реєстру, до [PERSON] , ІПН боржника [NUMBER] , номер кредитного договору 2833025, в сумі 20340,09 грн., з яких: 5377,12 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14962,97 грн. - сума заборгованості за відсотками, кількість днів прострочки кредитного зобов`язання - 338, одинична ціна - 188,20 грн. У відповідності до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року, підписаного 17.05.2023 року, ТОВ «Лінеура Україна» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло Реєстр Боржників у повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року. 19.05.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «Лінеура Україна» за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року, про що свідчить платіжна інструкція №19706 від 19.05.2023 року. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №2833025 від 19.01.2022, наданим кредитодавцем ТОВ «Лінеура Україна», заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 17.05.2023 складає 20340,09 грн. Так, сума заборгованості за основною сумою боргу склала 5377,12 грн. (7000 грн. тіла кредиту - 1622,88 сплаченого тіла кредиту). Сума заборгованості за відсотками склала 14962,97 грн. (18734,23 грн. нарахованих процентів за користування кредитом - 3771,26 грн. сплачених процентів за користування кредитом). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №2833025 від 19.01.2022, наданим позивачем, заборгованість відповідача за вказаним договором за період з 17.05.2023 по 31.10.2023 складає 20340,09 грн., з яких: 5377,12 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14962,97 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Таким чином, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено кредитний договір № 2833025 від 19.01.2022. ТОВ «Лінеура Україна»свої зобов`язання за кредитними договорами виконало, перерахувавши відповідачу через сервіс онлайн платежів iPay.ua кредитні кошти, про що свідчитьть відповідна довідка сервісу онлайн платежів, відповідно до яких на платіжну картку клієнта [NUMBER] зараховано: 19.01.2022 року - сума в розмірі 7000,00 грн. Зазначена в довідці сума зарахованих на платіжну картку коштів відповідає визначеному у кредитному договорі обумовленому ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] розміру кредиту (договір №2833025 від 19.01.2022 - 7000 грн). Номер платіжної картки, на яку зараховані вказані кошти, відповідає вказаному в кредитному договорі номеру платіжної картки, погодженої сторонами кредитного договору (п.2.1 Договору) Також, дата зарахованих на платіжну картку коштів відповідає узгодженій ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] даті надання кредиту (згідно п.2.2 Договору). Наявні у справі розрахунки заборгованості відповідачем в силу принципу змагальності учасників судового процесу також не спростовані, а тому доводи сторони відповідача про відсутність відомостей, які дозволили б суду перевірити чи передавались в дійсності кошти позичальнику в кредит, є безпідставними. Суд приходить до висновку, що позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитними договорами, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Надані розрахунки та довідки містять всі ознаки первинного документу (реквізити організації, зміст операції, номер договору, контрагента), вказані документи завірені печатками та підписами матеріально-відповідальних осіб - директорів. Окрім доводів представника відповідача, жодних доказів на спростування факту отримання грошових коштів від ТОВ «Лінеура Україна» за вищезазначеним кредитним договором та розміру заборгованості суду не надано. Так, відповідач, стверджуючи, що не отримував кредит від ТОВ ««Лінеура Україна» не надав суду доказів того, що на його ім`я не відкривався картковий рахунок [NUMBER] , про який вказано у інформаційній довідці №2643_240110180242 від 10.01.2024 року, наданої для ТОВ «Лінеура Україна», та що він не отримував 19.01.2022 року кредитні кошти від вказаного товариства на свій рахунок, доступ до якого безпосередньо має відповідач. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку щодо невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань за вказаним кредитним договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, після закінчення строків кредитного договору [PERSON] не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними. Також судом встановлено, що згідно укладеного договору факторингу №17052023 від 17.05.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» відступило Позивачу права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №2833025 від 19.01.2022, однак останній не здійснив погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. Сторона відповідача в своїх запереченнях не погоджується з укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» договором факторингу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» як новий кредитор у встановленому законом порядку відповідно до умов договору факторингу набув права вимоги до боржника за кредитним договором. Так, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України, в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Пункт 1.2 договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року передбачає, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Наявний в матеріалах справи Акт прийому-передачі Реєстру Боржників від 17.05.2023 за договором факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року та Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року підтверджують, що ТОВ ТОВ ««Лінеура Україна» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 2833025 від 19.01.2022, укладеним між ТОВ ««Лінеура Україна» та [PERSON] . Таким чином, право грошової вимоги за кредитним договором № 2833025 від 19.01.2022 позивач набув до відповідача 17.05.2023 року. Суд звертає увагу на те, що відповідач не звертався до суду з позовом про визнання недійсними правочинів щодо відступлення права вимоги за кредитними договорами новому кредитору і обставини щодо правомірності таких правочинів знаходяться поза межами розгляду даної справи. Так, за приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року. Зазначені договори недійсними не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що відповідачем не виконано грошові зобов`язання в строк, передбачений умовами кредитного договору, суд вважає вимоги позивача, який є новим позикодавцем, щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № 2833025 від 19.01.2022 за основною сумою боргу в розмірі 5377,12 грн. обґрунтованими. Крім того, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення відсотків за кредитним договором № 2833025 від 19.01.2022 року в розмірі 14962,97 грн. Розмір нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом відповідає умовам кредитного договору та є обґрунтованим, а їх нарахування здійснене в межах погодженого сторонами договору строку кредитування, що відповідає умовам договору та актам цивільного законодавства. Виходячи з викладеного, з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість: за кредитним договором № 2833025 від 19.01.2022 року у розмірі 20340 гривень 09 копійок, з яких: 5377,12 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14962,97 гривень - сума заборгованості за відсотками. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Інші доводи сторін, наведені ними у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитними договорами. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з положеннями ст.133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено повністю, тому судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2684 гривень 00 копійок.

Outcome: approved