Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

У серпні 2023 року позивач державний виконавець Липовецького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шендерук Галина Євгенівна звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні позивача: [PERSON] про визначення частки боржника у спільному майні. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 16.09.2021 постановою старшого державного виконавця Липовецького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Завальнюком Юрієм Євгеновичем відкрито виконавче провадження №66721604. Підставою для відкриття виконавчого провадження стало заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2021 у справі №127/134/21, яким вирішено стягнути із відповідача [PERSON] на користь третьої особи [PERSON] 5000 доларів США 00 центів боргу за договором позики від 25.12.2018. Утім, виконати виконавче провадження стало утрудненим та за результатами проведення виконавчих дій було встановлено, що майно у боржника [PERSON] не зареєстроване у встановленому законом порядку. Адже за даними отриманими із Реєстру речових прав на нерухоме майно квартира, на придбання якої було позичено кошти у [PERSON] є зареєстрована на дружину боржника, тобто на відповідача [PERSON] . Відповідно провести усі виконавчі дії щодо стягнення боргу та виконати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2021 у справі №127/134/21 по виконавчому провадженні №66721604 є неможливим. В силу положень ст. 433 ЦПК України, державним виконавцем було подано подання до Вінницького міського суду Вінницької області щодо визначення 1/2 частки майна боржника [PERSON] , яке перебуває у спільній сумісній власності із [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] . Однак ухвалою Вінницького міського суду у справі №127/134/21 від 12.04.2023 року дане подання було залишено без розгляду із роз`ясненням у мотивувальній частині про звернення до суду з даного питання в порядку позовного провадження, що виходячи із підсудності визначеної нормами ЦПК України даний позов підсудний Липовецькому районному суду Вінницької області. Відповідачі на час купівлі-продажу квартири [ADDRESS] перебували у шлюбі. Відповідно дана квартира належить відповідачам на праві спільної сумісної власності. Таким чином, частка у власності відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] становить 1/2. Вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 21.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Також, витребувано докази по даній справі. Відповідачі у визначений судом строк відзиву на позов не подали до суду не з`явились, утім про дату розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується відмітками про отримання у рекомендованих повідомленнях про вручення судової повістки. Позивач та третя особа надали заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечували щодо закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду. Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду. Ухвалою суду від 12.01.2024 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явились, хоча про дату розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується відмітками про отримання у рекомендованих повідомленнях про вручення судової повістки. Тому суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. 09.09.2021 постановою старшого державного виконавця Липовецького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Завальнюком Юрієм Євгеновичем відкрито виконавче провадження №66721604 (а.с.32). Підставою для відкриття виконавчого провадження стало заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2021 у справі №127/134/21, яким вирішено стягнути із відповідача [PERSON] на користь третьої особи [PERSON] 5000 доларів США 00 центів боргу за договором позики від 25.12.2018. На підставі вказаного рішення 15.06.2021 видано виконавчий лист (а.с.30) Утім, виконати виконавче провадження стало утрудненим так як за результатами проведення виконавчих дій було встановлено, що майно у боржника [PERSON] не зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с.6, 34). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7-8) слідує, що власником майна, а саме квартири [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] (колишня дружина боржника [PERSON] ). Провести усі виконавчі дії щодо стягнення боргу та виконати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2021 у справі №127/134/21 по виконавчому провадженні №66721604 є неможливим. Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем було подано подання до Вінницького міського суду Вінницької області щодо визначення 1/2 частки майна боржника [PERSON] , яке перебуває у спільній сумісній власності із [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] (а.с.9-11). Однак, ухвалою Вінницького міського суду у справі №127/134/21 від 12.04.2023 року дане подання було залишено без розгляду із роз`ясненням у мотивувальній частині про звернення до суду з даного питання в порядку позовного провадження, що виходячи із підсудності визначеної нормами ЦПК України даний позов підсудний Липовецькому районному суду Вінницької області. Відповідачі на час купівлі - продажу квартири [ADDRESS] перебували у шлюбі. Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб підтверджує, що 25.03.2014 між відповідачами було зареєстровано шлюб (а.с. 35-37). Відповідно дана квартира належить відповідачам на праві спільної сумісної власності. Таким чином, частка у власності відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] становить 1/2. 16.08.2023\~на адресу\~суду від\~ державного виконавця Липовецького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шендерук Галини Євгенівни надійшли докази, з яких причин ДВС виступає в інтересах третьої особи [PERSON] , а саме: заява Костірова до відділу ДВС з вимогою про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №127/134/21 від 14.04.2021; виконавчий лист від 14.04.2021 по справі №127/134/21; постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2021 по виконанню виконавчого листа від 15.06.2021 (а.с.28-33). На виконання вимог ухвали суду від 21.08.2023, на адресу суду 31.08.2023 від Липовецького відділу ДРАЦС надійшов Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 49-50), з якого вбачається, що шлюб між відповідачами було розірвано на підставі рішення суду про розірвання шлюбу, справа №136/333/23 від 30.06.2023. Згідно повного витягу з ДРАЦС громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 55-56) між відповідачами [PERSON] та [PERSON] 25.03.2014 було зареєстровано шлюб. Відповідно до договору купівлі-продажу від 28.12.2018 (а.с. 52-53), укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець, відповідач по справі) слідує, що [PERSON] придбала квартиру за номером [ADDRESS] та сплатила ціну відповідно умов цього догору. Згідно до п.4.4. вищевказаного договору (а.с. 53), заява про згоду подружжя покупця [PERSON] на придбання квартири, що є предметом цього договору, за спільні кошти у спільну власність, одержана шляхом подачі заяви, справжність підпису під якою засвідчена приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В., 28.12.2018 за реєстровим №1309. В матеріалах цивільної справи міститься заява відповідача [PERSON] (а.с. 54) з якої слідує, що останній дав згоду подружжя на придбання квартири у спільну сумісну власність подружжя за кошти, що є їхньою спільною сумісною власністю подружжя та на укладення відповідного договору купівлі-продажу. Так як квартира за номером [ADDRESS] була придбана у шлюбі, то вона вважається спільною сумісною власністю подружжя. А тому частка кожного з подружжя є рівною, тобто кожному з подружжя належить по 1/2 частки даної квартири. Шлюб між відповідачами було розірвано на підставі рішення суду від 30.06.2023 , справа №136/333/23. Утім, враховуючи те, що квартира була придбана під час шлюбу, то частки кожного з подружжя є рівними, а тому відповідачу [PERSON] належиться 1/2 частка квартири, придбаної у спільну сумісну власність подружжя. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Закон України «Про виконавче провадження» встановлює, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Пунктом 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» серед заходів примусового виконання рішень розрізняють звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 73 СК України, за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя,\~яка виділена йому в натурі. Згідно зі ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне право). Частиною 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється в такому ж порядку, як і поділ майна, що є в спільній часткові власності, з урахуванням положення, встановленого ч. 2 ст. 372 ЦК щодо рівності часток кожного із співвласників у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення частки боржника у спільному майні, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 355, 370 ЦК України,

Outcome: approved