Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

До Близнюківського районного суду Харківської області, згідно ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.11.2023 про передачу справи за підсудністю, надійшла позовна заява Кредитної спілки «Лозівський взаємний кредит» до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в якій позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості по кредиту за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 7 від 14.01.2020 станом по листопад 2023 в розмірі 11793,09 грн; суму заборгованості по відсотках із застосуванням процентної ставки 54% річних за січень 2022 року листопад 2023 року в розмірі 11447,94 грн; суму заборгованості по відсотках із застосуванням процентної ставки 90% річних за червень 2022 року 23 лютого 2022 року в розмірі 2129,03 грн та судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 14.01.2020 був укладений Договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 7 між кредитною спілкою "Лозівський взаємний кредит" та [PERSON] , за яким останній було надано кредит в розмірі 15000,00 грн під 54% річних, загальним строком користування 24 місяці, з обов`язком погасити кредит до 14.01.2022. Згідно п. 3.1. Договору споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 7 плата за користування кредитом (проценти) становить 54 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня оформлення кредиту. У разі порушення строку погашення кредиту, але не раніше 1 числа місяця, наступного за місяцем, в якому повинно було відбутися погашення кредиту, на прострочену суму платежу нараховується 90% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Але відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, в зв`язку з чим прострочена заборгованість за кредитом складає 11793,09 грн. Несплата відповідачкою прострочених траншів по кредиту призвела до виникнення заборгованості: по відсотках з застосуванням процентної ставки 54% річних за весь час прострочення платежів за січень 2022 року листопад 2023 року включно у розмірі 11447,94 грн, по відсотках з застосуванням процентної ставки 90% річних за час прострочення платежів за червень 2020 року 23 лютого 2022 року у розмірі 2129,03 грн. Кредитною спілкою на ім`я відповідачки направлялися вимоги про виконання зобов`язання за кредитним договором, однак остання на них не відреагувала. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідачки по справі вищевказану заборгованість, а також судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав до суду письмову заяву. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи втретє розгляду справи. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. 14.01.2020 між Кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту ДП № 7, за яким останній надано кредит в розмірі 15000,00 грн під 54% річних, загальним строком користування 24 місяці, з обов`язком погасити кредит до 14.01.2022 згідно графіку. У відповідності до п. 3.3 Договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів здійснюватиметься щомісячно згідно графіку, платіжним дорученням на поточний рахунок Кредитора не пізніше, ніж в останній робочий день поточного місяця. Згідно п. 3.1 Договору плата за користування кредитом (проценти) становить 54% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня оформлення кредиту. В разі порушення строку погашення кредиту, на прострочену суму платежу нараховується у відповідності до ст. 625 ЦК України 90% річних. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Уклавши договір кредиту, сторони взяли на себе певні зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами. Свої зобов`язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. Відповідачка свої зобов`язання в установлені терміни не виконувала, допускаючи прострочення платежів, у зв`язку з чим прострочена заборгованість за кредитом становить 11793,09 грн. Несплата траншів по кредиту призвела до виникнення заборгованості по відсотках з застосуванням процентної ставки 54% річних за січень 2022 року листопад 2023 року у розмірі 11447,94 грн, по відсотках з застосуванням процентної ставки 90% річних за червень 2020 року 23 лютого 2022 року у розмірі 2129,03 грн. Належних та допустимих доказів того, що вказана заборгованість розрахована невірно, має менший розмір, ніж зазначено в довідках від 06.11.2023 № 06/11/1-5, від 06.11.2023 № 06/11/2-5 та від 06.11.2023 № 06/11/3-5, або при її обчисленні не враховано будь-які здійснені відповідачкою платежі, стороною відповідачки суду не надано. Судом встановлено факт неналежного виконання позичальником зобов`язань за укладеним кредитним договором. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або Законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. В постанові від 23.05.2018 по справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду, частково задовольняючи позов про стягнення 3 % річних, нарахованих згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, дійшла висновку про те, що положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, тоді як частиною 2 статті 625ЦК України встановлено наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому у пункті 6.20 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Таким чином у справі № 910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2статті 625 ЦК України. Отже, правова позиція Великої Палати Верховного Суду в зазначеній справі полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2статті 1050 ЦК України. Таку ж правову позицію підтримав Верховний Суд і при розгляді справи № 5017/1987/2012 у постанові від 05 березня 2019 року. З огляду на викладене суд уважає, що Кредитна спілка не позбавляється права на отримання належних їй процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою на підставі пункту 3.1 Договору кредиту у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2статті 625 ЦК України. Оскільки відповідачка [PERSON] несвоєчасно сплачувала кредит та вносила відсотки за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved