Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути\~ на його користь затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 56714,64 грн., витрати по оплаті судового збору розмірі в розмірі 2684 грн. та 6000 грн. судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги. Вимоги обґрунтовують тим, що 22 червня 2022 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали Поліс № ЕР209575996 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «МАN», реєстраційний номер [NUMBER] (далі - забезпечений транспортний засіб). 19 листопада 2022 року в м. Києві на проспекті П.Григоренка відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: транспортний засіб «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер [NUMBER] ; транспортний засіб «Hyundai Veloster», реєстраційний номер [NUMBER] та забезпечений транспортний засіб «МАN», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху України [PERSON] 29 листопада 2022 року до AT «ПРОСТО-страхування» із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку, звернувся [PERSON] та повідомив, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить йому на праві власності. Відповідно до Висновку/калькуляції № 162152 від 19 листопада 2022 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 56714,64 грн. 28 грудня 2022 року до AT «ПРОСТО-страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування звернувся [PERSON] . За результатами розгляду матеріалів страхової справи AT «ПРОСТО-страхування» прийняло рішення про визнання дорожньо-транспортної пригоди від 19 листопада 2022 року страховим випадком, про що 16 січня 2023 року було складено страховий акт № 162152. Відповідно до даного страхового акту розмір страхового відшкодування, що належить до виплати [PERSON] , становить 56714,64 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 654 від 16 січня 2023 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування\~ за ремонт\~ транспортного засобу\~ «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 56714,64 грн. Таким чином, фактичні витрати AT «ПРОСТО-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 56714,64 грн. Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО - страхування» намагалося здійснити досудове врегулювання даного спору шляхом направлення регресної вимоги № 04-176 від 01 лютого 2023 року та регресної вимоги № 04-2262 від 11 вересня 2023 року на адресу відповідача. Однак, відповідач жодним чином не відреагувала на дані звернення. Таким чином, AT «ПРОСТО- страхування» не вдалося врегулювати даний спір самостійно, що змусило звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача подав заяву про зміну назви позивача, яка обґрунтована тим, що 29.12.2023 року було внесено зміну до ЄДРПОУ щодо відомостей Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» та змінено назву на Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО», також просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 61,62). Відповідач\~ [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій\~ просить справу за позовом ПАТ Просто до нього про відшкодування шкоди в сумі 56714,64 грн. розглядати без його участі. Позовні вимоги в сумі 56714,64 грн. визнає в повному обсязі. Судові витрати в сумі 6000 грн. пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги не визнає та заперечує, оскільки вважає, що вони завищені (а.с. 72). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.01.2024 року справу призначено до судового розгляду (а.с. 59). Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають\~ задоволенню\~ з наступних підстав. У відповідності до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року згідно протоколу серії ААД № 465677 від 22.11.2022 року, [PERSON] 19.11.2022 року о 09:00 год., в м. Києві на пр. П.Григоренка, 38, керуючи транспортним засобом «MAN TGА 18.440», д.н.з. [NUMBER] не дотримався безпечного інтервалу, в результаті скоїв наїзд на стоячі автомобілі «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] та «Hyundai Veloster», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно протоколу серії ААД № 465678 від 22.11.2022 року, [PERSON] 19.11.2022 року о 09:00 год., в м. Києві на пр. П.Григоренка, 38, керуючи транспортним засобом «MAN TGА 18.440», д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події, чим порушив п. 2.10 (А) Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП.\~ [PERSON] визнано винним за ст. ст. 122-4, 124 КупАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (а.с. 13,14). 22 червня 2022 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали Поліс № ЕР209575996 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «МАN», реєстраційний номер [NUMBER] (далі - забезпечений транспортний засіб) (а.с. 6). 29 листопада 2022 року до AT «ПРОСТО-страхування» із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку, звернувся [PERSON] та повідомив, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить йому на праві власності (а.с. 9-12). Відповідно до Висновку/калькуляції № 162152 від 19 листопада 2022 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 56714,64 грн. (а.с. 33-37). 28 грудня 2022 року до AT «ПРОСТО-страхування» [PERSON] звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 38). 19 листопада 2022 року AT «ПРОСТО-страхування» дана дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що було складено страховий акт № 162152, відповідно до якого страхове відшкодування, що належить до виплати [PERSON] , становить 56714,64 грн. ( а.с.39). Відповідно до платіжної інструкції № 654 від 16 січня 2023 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 56714,64 грн. (а.с. 40). Таким чином, фактичні витрати ПAT «ПРОСТО-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 56714,64 грн. Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО - страхування» намагалося здійснити досудове врегулювання даного спору шляхом направлення регресної вимоги № 04-176 від 01 лютого 2023 року та регресної вимоги № 04-2262 від 11 вересня 2023 року на адресу [PERSON] . Однак, відповідач жодним чином не відреагував на дані звернення. ( а.с. 41, 42). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 21 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до поняття «шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого», включає, зокрема, моральну шкоду, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. Згідно із пунктом 27.1 статті 27 зазначеного Закону страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди Відповідно до п.27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. За змістом п.п.38.1.1 п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом, зокрема у стані алкогольного сп`яніння. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що мотиви, якими позивач обґрунтовував свої позовній вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити, з відповідача на користь позивача слід стягнути 56714,64 грн. страхового відшкодування в порядку регресу. Вказані обставини та позов також визнаються відповідачем по справі (а.с. 72). Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин з відповідача\~ підлягає стягненню на користь позивача\~ судовий\~ збір в\~ розмірі 1342 грн. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення\~\~\~\~\~\~\~\~\~ позову -\~ на відповідача (п.1) ч.2 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1 - ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Інтереси позивача представляє адвокат Синюк Станіслав Леонідович, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність №6423/10, видане Радою адвокатів Київської області 15 лютого 2018 року та ордеру від 04 грудня 2023 року. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 1 від 02 січня 2020 року, укладеного з адвокатським бюро «Синюк та партнери» в особі керівника адвоката Синюк С.Л. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 6423/10 від 15.02.2018) (а.с. 48-51), копію акту виконаних робіт (а.с. 52,53), копію детального опису виконаних робіт від 22.12.2023 року згідно якого вартість послуг по страховій справі (страхувальник [PERSON] ) становить 6000 грн. (а.с. 55), копію платіжної інструкцій № 5632 від 04.12.2023 про сплату витрат за правничу допомогу в сумі 73 000 грн. (а.с. 54). Однак, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрать на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Разом з тим, суд бере до уваги, що у даній справі додатково адвокатом Синюк С.Л. було подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 2000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved