Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №МФ-0301900000021 від 08.01.2019 року, у розмірі 9255,63 гривень, з яких: заборгованість за основної суми кредитом у розмірі - 3000,00 гривень; заборгованість за відсотками у розмірі - 3630,39 гривень, суми комісії - 270,00 грн.; інфляційні втрати у розмірі 623,38 грн. та три відсотки річних в сумі 261,86 грн., а також судові витрати пов`язані з розглядом даної справи, що є предметом позовних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.01.2019 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] було укладено Договір №МФ-0301900000021, у відповідності до якого останній отримав грошові кошти у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до п. 1.3 Договору, кредит надається строком на 15 днів з 08 січня 2019 року по 23 січня 2019 року. Плата за користування кредитом впродовж строку, зазначеного в п. 1.3. Договору, встановлюється у вигляді фіксованої процентної ставки у розмірі 2,0% за день за період з 01 по 10 день та 0,01% річних за період з 11 по 15 день користування кредитом включно. Також, відповідно до п. 1.6 Договору, за період прострочення плати за користування кредитом встановлюється у розмірі: 16,0% в день за 16 день користування кредитом включно; 1%0 в день за період, починаючи з 17 по 29 день користування кредитом включно; 4,5 % в день - за період, починаючи з 30 по 45 день користування кредитом включно. А також, відповідно до п. 1.7 Кредитного договору, встановлено, що в момент повернення кредиту, позичальник сплачує комісію за супровід кредиту у розмірі 9% від суми кредиту. 01.11.2018 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено Договір про відступлення прав вимог, відповідно до якого, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право вимоги за кредитним договором №МФ0301900000021 від 08.01.2019 року. Позивач вказує, що відповідач до цього часу свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 9255,63 гривень, з яких: заборгованість за основної суми кредитом у розмірі - 3000,00 гривень; заборгованість за відсотками у розмірі - 3630,39 гривень, суми комісії - 270,00 грн.; інфляційні втрати у розмірі 623,38 грн. та три відсотки річних в сумі 261,86 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. 27 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», станом на дату ухвалення судового рішення, не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08 січня 2019 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] укладено Договір №МФ-0301900000021, відповідно до якого, Банк надав Позичальнику кредитні кошти у сумі 3000,00 грн. зі строком використання кредиту 15 днів, з датою повернення кредиту 23.01.2019 року, з фіксованої процентної ставки у розмірі 2,0% за день за період з 01 по 10 день та 0,01% річних за період з 11 по 15 день користування кредитом включно. Також, відповідно до п. 1.6 Договору, за період прострочення плати за користування кредитом встановлюється у розмірі: 16,0% в день за 16 день користування кредитом включно; 1% в день за період, починаючи з 17 по 29 день користування кредитом включно; 4,5 % в день - за період, починаючи з 30 по 45 день користування кредитом включно. А також, відповідно до п. 1.7 Кредитного договору, встановлено, що в момент повернення кредиту, позичальник сплачує комісію за супровід кредиту у розмірі 9% від суми кредиту. Відповідно до п. п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Кредитор зобов`язався на умовах, визначених цим Договором та на строк, зазначений п. 1.3 Договору, надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі зазначеній у п. 1.2 Договору, а Позичальник зобов`язувався повернути кредитору кредит, встановлений п. 1.4 термін та сплатити проценти за користування кредиту, а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки терміни, що зазначені Договором. Відповідно до Договору факторингу №1 від 01.11.2018 укладеного між ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача (а.с. 11-16). Відповідно до п. 5.1.2. Договору факторингу, в строк до 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання Ціни продажу оформити (підписати та скріпити печаткою) для кожного з Боржників повідомлення про відступлення Права вимоги до Нового кредитора, складеного за формою, що наведена в Додатку № 3 до цього Договору, та передати оригінал цього повідомлення Новому кредитору; Новий кредитор самостійно повідомляє Боржників про відступлення Права вимоги і несе усі ризики, пов`язані з неналежним повідомленням Боржників, але в будь-якому випадку надає Первісному кредитору підтвердження направлення Новим кредитором повідомлень Боржникам протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дня відступлення прав за Кредитним(-ми) договором (-ми) згідно відповідного Реєстру прав вимоги, підписаного Сторонами за умовами цього Договору. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає, що відповідач відповідач до свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 9255,63 гривень, з яких: заборгованість за основної суми кредитом у розмірі - 3000,00 гривень; заборгованість за відсотками у розмірі - 3630,39 гривень, суми комісії - 270,00 грн.; інфляційні втрати у розмірі 623,38 грн. та три відсотки річних в сумі 261,86 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підтвердження своїх позовних вимог стороною позивача надано, зокрема, розрахунки 3% річних та інфляційних збитків (а. с. 6), довідка про заборгованість, видана Т.в.о. директора ТОВ ФК «Прайм Альянс» (а. с. 7), копію кредитного договору №МФ-0301900000021 (а. с. 9), копію заяви на отримання кредитів та визначення договірних відносин, що встановлюються між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] (а. с. 10), копія договору про відступлення прав вимог (а. с. 11-14), додаток до договору про відступлення прав вимог (а. с. 15-16). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ч. 2 ст. 78 ЦПК України) Відповідно до ст. ст. 1048, 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а отже банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Надані позивачем документи щодо підтвердження наявності заборгованості та виникнення договірних відносин між сторонами, на переконання суду, не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки за наданими документами неможливо встановити наявність та розмір заборгованості; отримання відповідачем грошових коштів від позивача; розмір заборгованості нічим іншим окрім довідки не підтверджується, а її правильність складання неможливо перевірити, також, позивачем не додано до матеріалів справи складений належним чином розрахунок заборгованості, за яким можливо було встановити дійсний розмір відсотків та рух коштів за наданим кредитом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Разом із тим, в матеріалах справи міститься лише нічим не обґрунтована Довідка №1671 від 19.10.2023 року, а отже в силу принципу змагальності сторін, визначеного ст. 12 ЦПК України, позивач мав надати належні та допустимі докази надання відповідачу грошових коштів за кредитним договором та розміру заборгованості у випадку її наявності, чого ним зроблено не було. За відсутністю доказів, які б давали можливість прийти до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмові у задоволенні позовних вимог, сплата судового збору покладається на позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed