Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05.09.2019 [PERSON] зобов`язано сплачувати на її користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16.05.2019 і до їх повноліття. Проте, внаслідок неналежного виконання відповідачкою свого обов`язку по сплаті аліментів утворилася заборгованість по аліментних платежах, розмір якої відповідно до розрахунку від 29.12.2023за №60725305 становить 253 850 грн. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за сплату не в повному обсязі аліментів на утримання дітей, що належали до сплати у період з 01.07.2021 по 31.12.2023 в розмірі 253 850 грн, що не перевищує розміру заборгованості за аліментами у вказаний період, посилаючись на проведений представником позивача попередній розрахунок пені. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, попередньо подали до суду заяву, в якій просили розгляд справи по суті провести у їх відсутності, підтримали уточнені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] будучи завчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву та клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24.06.2019 між ними було розірвано, що підтверджується матеріалами справи (а.с.5). У даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . 05.09.2019 Заставнівським районним судом Чернівецької області було ухвалено рішення у цивільній справі №716/901/19 (а.с.8), яким стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи із 16.05.2019 і до їх повноліття, яке набрало законної сили 17.10.2019. На виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Заставнівському відділі ДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де відкрито виконавче провадження під №60725305 (а.с.14). Судом встановлено, що після відкриття виконавчого провадження відповідачка протягом усього часу перебування виконавчого листа на виконанні у вказаному відділі ДВС аліменти на утримання дітей не сплачувала, за винятком листопада 2019 року, в якому остання сплатила 8000 грн. Так, згідно довідки - розрахунку розміру заборгованості по сплаті аліментів Заставнівського РВ ДВС у Чернівецькій області від 29.12.2023 у [PERSON] станом на 01.01.2024 числилася заборгованість зі сплати аліментів, за період з 16.05.2019 по 01.01.2024, у розмірі 166 500 (а.с.24). Суд приймає довідку - розрахунок розміру заборгованості по сплаті аліментів як належний доказ по справі, оскільки вона не викликає сумніву у суду та не спростована відповідачкою по справі. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає у всіх випадках, крім тих, коли існують об`єктивні причини (несвоєчасна виплата заробітної плати, затримка або неправильний перерахунок аліментів). Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Відповідачка зобов`язана сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідачки відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] допустила значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, то у [PERSON] , як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з неї пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) мати несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 208/7353/16-ц. При цьому суд враховує презумпцію вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного, однак відповідачка не спростувала належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки. Суд звертає увагу, що Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 по справі №572/1762/15-ц вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn) p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць; Х кількість днів заборгованості. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України та ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням наведених положень, суд погоджується з розрахунком здійсненим позивачем. Обчислюючи розмір неустойки (пені), суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений державним виконавцем в довідці - розрахунку від 29.12.2023 та відповідачкою не оспорювався. При визначенні розміру пені за несвоєчасне виконання відповідачкою своїх аліментних зобов`язань суд зазначає наступне. Згідно виконаного позивачем розрахунку розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату відповідачкою аліментів за період з 01.07.2021 по 31.12.2023 становить 253\~850 грн. Відповідачка не надала суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості зі сплати аліментів, а також не спростувала визначений позивачем у зв`язку з такою заборгованістю розмір пені, а відтак наданий позивачем розрахунок розміру неустойки (пені), за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідачки, приймається судом як достовірний. При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що розмір заборгованості зі сплати аліментів відповідачем не спростований, та згідно ч.1 ст.196 СК України за наявності такої заборгованості позивач, як одержувач аліментів, має право на стягнення неустойки, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом стягнення з відповідачки неустойки (пені) у визначеному законом розмірі за порушення останнім виконання своїх аліментних зобов`язань. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, відповідно до якого розмір неустойки (пені) за період з 01.07.2021 по 31.12.2023 становить 253 850 грн. Вказаний розрахунок пені є вірним та відповідає методиці розрахунку, який наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Одночасно, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачкою на утримання дитини не сплачувались в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх обов`язків щодо утримання неповнолітніх дітей, покладених на неї судовим рішенням. Поважних причин несплати нею аліментів відповідачка не навела та будь-яких доказів належної їх сплати не надала. Як наслідок, в такому випадку настає відповідальність відповідачки, передбачена ст.196 СК України. Враховуючи наведене, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог. На підставі наведеного, ст. 196 СК України,

Outcome: approved