Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість неякісної роботи (послуги) у сумі 12 000, 00 грн. та суму моральної шкоди у розмірі 25 000, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на початку липня 2023 року звернувся до відповідача з приводу ремонту ком`ютера. За ремонт комп`ютера позивач сплатив грошові кошти в сумі 12 000, 00 грн у безготівковій формі за реквізитами банківської картки відповідача. Проте, відповідачем була надана послуга неналежної якості, а саме: комп`ютер відремонтували аби як, до мережі інтернет не було під`єднано, шлейф від авто-сигналізації взагалі не повернули. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ремонту комп`ютера позивач поніс матеріальні витрати в розмірі 12 000, 00 грн. Також позивачу було завдано значної моральної шкоди, він вимушений був приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даної проблеми, звертався за юридичною допомогою. Внаслідок неправовмірих дій відповідача у позивача погіршився фізичний стан, почав відчувати головні болі, підвищення тиску, нервове напруження, що змусило звернутися до лікарів. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 25 000, 00 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Окрім того позивач в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії платіжних інструкцій №Р24А1392552330D2779 від 30.06.2023 року, №Р24А1392454952D7623 від 30.06.2023 року та Р24А1401618137D5107 від 02.07.2023 року, позивач [PERSON] здійснив платежі на рахунок відповідача [PERSON] в сумі 12 000, 00 грн, вказавши в полі призначення платежу: переказ власних коштів. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З указаного вбачається, що обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд зазначає, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт звернення до відповідача з приводу ремонту коп`ютера, оскільки безпосередньо на підтвердження цього факту позивачем надано тільки копії платіжних інструкцій №Р24А1392552330D2779 від 30.06.2023 року, №Р24А1392454952D7623 від 30.06.2023 року та Р24А1401618137D5107 від 02.07.2023 року відповідно до яких, позивач [PERSON] здійснив платежі на рахунок відповідача [PERSON] в сумі 12 000, 00 грн, вказавши в полі призначення платежу: переказ власних коштів. З урахуванням\~системного аналізу\~зазначених вище\~норм та\~досліджених у\~судовому засіданні\~доказів,\~суд дійшов\~висновку про\~відсутність підстав\~для задоволення\~позовних вимог\~про стягнення\~вартості за неякісну роботу (послуги) у сумі 12 000, 00 грн. При цьому\~не підлягають\~задоволенню як\~похідні від\~вимог про\~стягнення вартості за\~неякісну роботу\~(послуги)\~у сумі\~12\~000,\~00\~грн. і вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 25 000, 00 грн. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed