Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

09 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просила скасувати арешт накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції № 35152601 від 03 вересня 2013 року, та внесений реєстратором Єдіхановим Максимом Шавхатовичем в Державний реєстр речових прав відомості про обтяження на все майно в [ADDRESS] за реєстраційним номером 2402001 від 06 вересня 2013 року, щодо житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0802 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 3210500000:13:037:0016, що розтало-вана в [ADDRESS] , що належать на праві власності її покійному чоловікові [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Позивач прийняла спадщину. Під час оформлення спадкового майна, [PERSON] стало відомо, що 13 листопада 2012 року відділом було відкрито виконавче провадження № 35152601 з примусового виконання виконавчого листа Недригайлівського районного суду Сумської області за № 2-119, виданого 24 листопада 2011 року, про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Єзуч» заборгованості. Крім цього, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції № 35152601 від 03 вересня 2013 року, реєстратор Сдіханов М.Ш. вніс в Державний реєстр речових прав відомості про обтяження на все майно в [ADDRESS] за реєстраційним номером 2402001 від 06 вересня 2013 року. В 2011 році [PERSON] передав в оренду будинок по [ADDRESS] сім`ї, можливо саме [PERSON] та [PERSON] , але ніяких договорів оренди він з ними не заключав. Право власності на спадкове майно за померлим чоловіком підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19 червня 2007 року зареєстроване в реєстрі за № 1- 1606; свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 26 березня 2014 року, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19573962 від 26 березня 2014 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0001658162023 від 17 серпня 2023 року. Зважаючи на це, позивач змушена звернутися до суду із вказаним позовом з метою захисту спадкових прав. Ухвалою суду від 10\~жовтня 2023року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Відповідач своїм процесуальним правом подати відзив, заяви, клопотання чи пояснення по справі не скористався. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 11 грудня 2023 у справі закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті з викликом і повідомленням сторін. Позивач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи до суду не з`явилися, натомість представник позивача подав до суду заяву, якою просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, натомість подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд на підставі ст. 223, 247 ЦПК України розгляд справи провів у відсутність вказаних сторін та без фіксації судового засідання технічними засобами. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, надавши їм повну та належну оцінку, суд прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст.\~4 та ч. 1 ст.\~5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 2\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» визначено, що\~суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і\~законами України,\~а також\~міжнародними договорами,\~згода на\~обов`язковість яких\~надана Верховною\~Радою України.\~ Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України\~встановлено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.\~1\~ст.\~81,\~89\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За змістом ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 06 грудня 2022 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управлінь-ня Міністерства юстиції (м. Київ) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим Відділом ЗАГС Бориспільського міськвиконкому Київської області (а.с. 6, 7). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №72576142 від 24 травня 2023 року Першою бориспільською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої, зокрема, входить житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0802 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 3210500000:13:037:0016, що розташована за цією ж адресою. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~а саме\~з Інформації\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~суб`єкта [PERSON] \~за №\~346865714\~від 18\~вересня 2023\~року зареєстровано\~обтяження у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме на все нерухоме майно, за номером запису про обтяження : 2402001 державним реєстратором реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області Єдіхановим М.Ш. (а.с. 15-16). 15 вересня 2023 року дочка позивача [PERSON] звернувся до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна. Листом за\~№ 77622\~від 18\~вересня 2023\~року відповідач\~повідомив заявника\~про те,\~що арешт накладено у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа Недригайлівського районного суду Сумської області за № 2-119, який видано 24 листопада 2011 року, про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь КС «Єзуч» заборгованості в розмірі 12503 грн. 45 коп.. 23 грудня 2013 року виконавче провадження закінчено та матеріали виконав-чого провадження № 35152601 знищено (а.с. 14). Виконавчі провадження, щодо боржника [PERSON] наразі відсутні, доказів протилеж-ного суду сторонами не надано. Право власності на спадкове майно за [PERSON] підтверджується : свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19 червня 2007 року зареєстроване в реєстрі за № 1- 1606; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 19573962 від 26 березня 2014 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19573962 від 26 березня 2014 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0001658162023 від 17 серпня 2023 року (а.с. 9-12). Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1. ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджає-ться своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 1 Першого протоколу до\~Європейської конвенції з прав людини\~визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. На підставі наведеного суд приходить висновку, що на даний час виконавче провадження за № 35152601,\~відкрите 13\~листопада 2012\~року,закінчено. Наявний арешт порушує права позивача, так як вона позбавлена можливості оформити спадкові права. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту з майна органом державної виконавчої служби можливе в разі отримання державним виконавцем рішення суду про скасування заходів забезпечення позову, раніше застосованих судом у відношенні даного майна. Статтею ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання. Згідно вказаного Закону України державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. У матеріалах справи відсутні докази того, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна, яке належало на праві власності [PERSON] . На час розгляду справи виконавчі провадження щодо [PERSON] у відділі ДВС відсутні, що вказує на незаконність перебування майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладе-ного арешту на майно [PERSON] , неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить висновку про обґрунто-ваність вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved