Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] через свого представника - адвоката Бондар А.В. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначив, що 11.07.2023 року [PERSON] та [PERSON] стало відомо про те, що на квартиру [ADDRESS] , 15.09.2006 року накладено арешт на підставі ували Святошинського районного суду м. Києва. 14.07.2023 року [PERSON] отримав копію ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2006 року по справі 2-2617/06. Відповідно до отриманої копії ухвали Святошинським районним судом м. Києва за наслідками розгляду поданого представником позивача клопотання про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , яка належить відповідачу - [PERSON] , було прийнято рішення, яким клопотання було задоволено та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Вказав, що [PERSON] невідома дана особа - [PERSON] та остання не була та не є власником квартири [ADDRESS] , оскільки відповідно виданого 17.09.2002 року Свідоцтва про право власності на житло власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , якому належить 1/2 частина, та [PERSON] , яка померла [INFO] і якій належала 1/2 частина. Зазначив, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, та спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] . В рамках спадкової справи № 1202/2022 було отримано інформаційну довідку КВ-2022 № 26811 від 30.11.2022 року, видану КП КМР «КМ БТІ», відповідно до якої [PERSON] належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки № 339387582 від 17.07.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру не зареєстровано. Отже, за період з 2002 року по 2023 рік право власності на квартиру не було перереєстровано, однак арешт було накладено, та станом на 17.07.2023 року на скасовано. Також вказав, що в липні 2023 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про скасування заходів забезпечення позову, а саме: скасування арешту на квартиру [ADDRESS] . 21.07.2023 року Святошинським районним судом м. Києва була розглянута заява [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову, за наслідками розгляду якої була постановлена ухвала, якою її було задоволено та скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2006 року у справі № 2-2617/06 у вигляді накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . На підставі отриманої ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 21.07.2023 року [PERSON] звернувся із заявою про скасування арешту на квартиру, однак, 11.08.2023 року отримав рішення про відмову в проведені реєстраційної дії, оскільки арешт був накладений на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2006 року, однак, даної ухвали взагалі немає. Тому, вважав, що при реєстрації арешту було помилково зазначено дату ухвали 15.09.2006 року, замість 01.09.2006 року. Просив скасувати (зняти) арешт з квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 3738088, зареєстрований 15.09.2006 року, реєстратор Дванадцята київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження ухвала, ЮС-04,15.09.2006 Святошинський районний суд м. Києва. В подальшому, адвокатом Бондарем А.В. подано заяву про допущення в прохальній частині позовних вимог описки, що полягає у невірному зазначенні дати ухвали Святошинського районного суду м. Києва по цивільній справі № 2-2617/60, тому остаточно просив скасувати (зняти) арешт з квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 3738088, зареєстрований 15.09.2006 року, реєстратор Дванадцята київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження ухвала КХ-04, 01.09.2006 Святошинський районний суд м. Києва. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) (а.с. 18-19). Позивач в судове засідання не з`явився, від представника останнього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та про ухвалення у справі рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлялась шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Третя особа, будучи в установленому порядку повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, явку представника в судове засідання не забезпечила, пояснення щодо позову не подала. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.09.2002 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , 1/2 частина, та [PERSON] , 1/2 частина. Згідно інформаційної довідки КП КМР «КМ БТІ» КВ-2022 № 26811 від 30.11.2022 року 1/2 частина квартири [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві власності на житло, виданого Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією 17.09.2002 року (розпорядження № 1467), та зареєстроване в Бюро 25.09.2002 року за реєстровим № 2574. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 365422489 від 12.02.2024 року та № 342520570 від 11.08.2023 року, наявний запис про заборону відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 3738088; зареєстровано: 15.09.2006 10:48:01 за № 3738088 реєстратором: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9,407-10-13; [INFO]; підстава обтяження: Ухвала, КХ-04, 15.09.2006, Святошинський районний суд м. Києва; об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; заявник: Дванадцята київська державна нотаріальна контора. Відомості з державного реєстру речових прав, з реєстру прав власності на нерухоме майно, відсутні. Також, судом встановлено та вбачається матеріалів справи, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2006 року в справі № 2-2617/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , шляхом заборони на відчуження (а.с. 8-9). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2023 року у справі № 759/13332/23, провадження № 2-зз/759/44/23, задоволено заяву [PERSON] , подану його представником адвокатом Бондарем А.В., про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2006 року у справі ун. № 2-2617/06 у вигляді накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . Зі (а.с. 10-11). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Лугинець І.І. про відмову в проведенні реєстраційних дій № 68848336 від 11.08.2023 року відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із наявними суперечностями щодо підстав виникнення арешту, оскільки ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.07.2023 року скасовано арешт, накладений ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2006 року, проте, згідно даних державного реєстру прав підставою виникнення арешту з реєстраційним номером 3738088 є ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2006 року (а.с. 12). Позивач, вважаючи, що при реєстрації арешту було помилково зазначено дату ухвали 15.09.2006 року, замість 01.09.2006 року, звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] . Разом з тим, суд виходить з наступного. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Разом з тим, слід зазначити, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження посилання позивача на обґрунтування своїх правових вимог щодо помилковості зазначення дати ухвали суду. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів щодо помилковості зазначення дати ухвали суду в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України матеріали справи не містять. При цьому, суд зазначає, що в ході розгляду справи сторона позивача, своїми правами, наданими цивільним процесуальним законодавством, зокрема, що витребовування доказів, не скористалась. Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. Виходячи з вищевикл адених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову та доводи заперечень, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, і за таких умов заявлений позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed