Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Заявник [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт належності йому заповіту, посвідченого 18.04.2001 секретарем виконавчого комітету Кулівецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Ончул С.С. та зареєстрованого в реєстрі за №13, складеного спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , на його користь, в якому він зазначений як племінник. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його двоюрідна бабуся [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.04.2005. За життя вона склала заповіт, секретарем виконавчого комітету Кулівецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Ончул С.С. 18.04.2001 за реєстровим №13, яким усе належне їй на день смерті майно, в тому числі на належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №001426, і на все те, на що матиме право заповіла своєму племіннику [PERSON] . Однак, при посвідченні вищевказаного заповіту було допущено помилку, а саме було помилково вказано, що спадкоємець є племінником [PERSON] , хоча з юридичної точки зору він їй приходиться двоюрідним онуком. Вказане непорозуміння виникло з тієї причини, що спадкодавиця за життя дійсно вважала та називала спадкоємця [PERSON] своїм племінником. На даний час заявник бажає оформити свої спадкові права після смерті двоюрідної бабусі, однак перешкодою в цьому слугує наявність некоректного зазначення у заповіті ступеня спорідненості між спадкодавицею та спадкоємцем. В судове засідання заявник [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, попередньо подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Кадубовецької територіальної громади в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнає.. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових матеріалів. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Врахувавши заяви учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 12.04.2005 зроблено відповідний актовий запис за № 07, зареєстрований 12.04.2005 виконавчим комітетом Кулівецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. Внаслідок смерті останньої відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить зокрема: земельна ділянка, площею 1,5829 га згідно з планом, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кулівецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, що належала покійній на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №075953 від 11.09.2009 (а.с.10). Вказане спадкове майно [PERSON] згідно заповіту від 18.04.2001, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кулівецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Ончул С.С. та зареєстрованого в реєстрі за №13, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла племіннику [PERSON] . Встановлено, що 12.12.2019 заявник [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємцем за заповітом. Проте, у вчиненні нотаріальної дії у вигляді видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із тим, що [PERSON] пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини та не надав документів, які б підтверджували прийняття ним спадщини у передбачений приписами ч.3 ст. 1268 ЦК України спосіб. В подальшому рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21.10.2021 було встановлено факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини разом із спадкодавицею [PERSON] , померлою [INFO] в с. Кулівці Чернівецького (колишнього Заставнівського) району Чернівецької області. Також встановлено, що нотаріусом було звернуто увагу на те, що зазначена у пред`явленому [PERSON] заповіті ступінь спорідненості між спадкодавицею та спадкоємцем, згідно з схемою родинного зв`язку [PERSON] та покійної [PERSON] , не дає можливості встановити факт належності саме йому даного заповіту. На підставі досліджених в судовому засіданні актових записів цивільного стану судом було встановлено наступні обставини: - [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.02.1977 були [PERSON] та [PERSON] (а.с.12); - [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується архівною довідкою №968 від 12.12.2023, актовий запис №22 від 12.12.1923 (а.с.13). Зазначені відомості свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами. 02.01.1949 [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] , змінивши своє дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00043104026 від 12.01.2024 (а.с14). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.12.2017 в [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.15). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00043104119 від 12.01.2024 [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] , змінивши своє дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.16). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.11.1980 у вказаному шлюбі у подружжя [INFO] народився син [PERSON] , заявник по справі. За таких обставин, судовим розглядом встановлено, що з юридичної точки зору [PERSON] приходиться [PERSON] двоюрідним онуком, а вона йому двоюрідною бабусею. Одночасно встановлено, що [PERSON] протягом життя заміж не виходила та відповідно власних дітей у неї не було. У зв`язку із тим, що при житті [PERSON] та [PERSON] у побуті між собою вживали звернення як тітка та племінник, під час складання 18.04.2001 [PERSON] заповіту помилково була допущена невідповідність у зазначенні ступеня спорідненості між нею та спадкоємцем. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньопороджує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. На підставі вказаних доказів, судом встановлено, що існує невідповідність між документом, що посвідчує особу заявника [PERSON] , де його зазначено як « [PERSON] » та заповітом, складеним 28.09.2016 від імені [PERSON] , де прізвище заявника зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до пп. 5.1 п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 року № 296/5 при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту. Перевірити його реєстрацію у спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє у його прийомі. Так, за положеннями п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народженняабо в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення документів про прийняття спадщини за заповітом, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Згідно п.24 зазначеної постанови при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами (зацікавленими особами) є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved