Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

У червні 2020 року позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Київський науково-дослідний інститут судових експертиз, [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, просила стягнути на її користь з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 4 673,60 грн., яка складається зі сплаченої моральної шкоди в сумі 500 грн., судового збору в сумі 487,20 грн., витрат на проведення експертизи 3686,40 грн., 50 000 грн. матеріальної шкоди за зіпсований паркан та 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В подальшому позивачем подано до суду уточнену позовну заяву (т. 3 а.с. 52-58) до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України, Кропивницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, згідно якої вона остаточно просила суд: - стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в сумі 40 000 грн. за зіпсований паркан, матеріальну шкоду сумі 487,20 грн. судовий збір по справі за виконавчим листом № 391/138/20 виданим Компаніївським районним судом Кіровоградської області, сплачену моральну шкоду в сумі 500 грн. та витрати на проведення експертизи в сумі 3 689,40 грн., 40 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; - стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в сумі 10 052,46 грн. та моральну шкоду в сумі 20 300 грн. В обґрунтування поданого позову зазначено, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] . Позивач є власником двох земельних ділянок, розташованих по [ADDRESS] : кадастровий номер 3522883000:52:005:0022 площею 0,2500 га та кадастровий номер 3522883000:52:005:0023 площею 0,2500 га. [PERSON] , проживає у [ADDRESS] . Вказано, що він ініціював судові справи з приводу користування земельною ділянкою, порушив правила добросусідства. Земельні ділянки позивача кадастровий номер 3522883000:52:005:0022 площею 0,2500 га та кадастровий номер 3522883000:52:005:0023 площею 0,2500 га мають спільну межу із земельними ділянками [PERSON] . Між ними виник спір щодо користування земельними ділянками, які межують між собою. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року у справі № провадження 22-ц/781/23/16 за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення порушення на право власності на земельну ділянку та відшкодування моральної шкоди, було задоволено частково апеляційну скаргу [PERSON] , скасовано рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2015року та прийнято нове рішення. Суд апеляційної інстанції вирішив усунути порушення права власності [PERSON] на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] перенести паркан в сторону земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до встановлених межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи. Зобов`язано [PERSON] та [PERSON] ліквідувати три акації та три кущі смородини між межовими знаками № 6 і № 5 на спільній межі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 500 грн., судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., витрати на проведення експертизи 3686 грн.40 коп. В рішенні зазначено, що висновком судової земельно-технічної експертизи встановлено, що межі земельної ділянки позивача закріплені межовими знаками в кількості 11 шт., які виконані з металевого прута довжиною 1 м , діаметром 20 мм та виступають над землею до 20 см, за своєю формою вони не відповідають вимогам законодавства. Розміри між межовими знаками відповідають фактичним розмірам і площа земельної ділянки дорівнює 0,25 га, разом з тим, паркан між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] встановлений не по межовим знакам, а з пересуванням в сторону земельної ділянки по [ADDRESS] , від 5 см до 31 см, внаслідок чого земельна ділянка позивача зменшилася на 15 кв.м. Суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що з зазначеним підтверджуються доводи позивача, що паркан встановлено не по межовим знакам, він має дугоподібну форму та заходить на земельну ділянку позивача. Ці обставини також підтверджуються фотографіями, наданими представником відповідача в суді першої інстанції. Наведене свідчить, що доводи позивача про порушення його права власності на земельну ділянку та необхідність перенесення паркану є обґрунтованими. Вищевказане рішення суду набуло законної сили та в подальшому було відкрито виконавче провадження. Позивач не погодившись з висновком експерта направила скарги до Міністерства юстиції України на проведену неякісну експертизу саме відповідачем. Листом від 31 березня 2020 року директор Київського науково-дослідного інституту судових експертиз О.Рувін повідомив, що за результатом аналізу висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 травня 2016 року № 1443, 1444 складеного судовим експертом [PERSON], встановлено, що методологія виконання даної експертизи не відповідає порядку і правилам проведення експертиз, які передбачені вимогами Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 № 705/3145, надалі - Інструкція), Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145, зі змінами) та відповідних методик. Проведене дослідження не містить інформації про використання необхідних вимірювальних приладів. В тексті висновку експерт встановлює факти, які суперечать один одному. Відсутній логічний взаємозв`язок між поставленим перед експертом завданням та зробленими ним висновками. Позивач вказує, що [PERSON] стверджує, що має місце накладання в 15 кв.м. її земельних ділянок на його земельні ділянки. Не погоджуючись з таким позначенням межі суміжного землекористування, яке зробив [PERSON] , вона замовила у Кропивницькому відділенні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз виконання висновку експертного дослідження. На вирішення експерта були поставлені питання: Чи має місце накладання в 15 кв.м., земельної ділянки по [ADDRESS] на земельну ділянку по [ADDRESS] ? Як повинні бути встановлені межі в натурі на земельну ділянку по [ADDRESS] згідно з технічною документацією на земельну ділянку з кадастровими номерами 3522883000:52:005:0022 та 3522883000:52:005:0023. Висновком експертного дослідження за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 12 вересня 2019 року № 2778/2779/19-27 встановлено, що : « 2. Земельна ділянка по [ADDRESS] не накладається на земельну ділянку по [ADDRESS] , відповідно накладання площею 15 кв.м. земельної ділянки по [ADDRESS] на земельну ділянку по [ADDRESS] відсутнє. Межі земельної ділянки з кадастровими номерами № 3522883000:52:005:0022, № 3522883000:52:005:0023 по [ADDRESS] повинні бути встановлені в натурі (на місцевості) відповідно до технічної документації з землеустрою, яка була розроблена КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» в 2015 році та пройшла державну реєстрацію 16.02.2015 р.». Під час проведення експертного дослідження позивачем було відновлено межу згідно до технічної документації з землеустрою, яка була розроблена КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» в 2015 році та пройшла державну реєстрацію 16 лютого 2015 року та встановлено межові знаки відповідного зразка. Виконання цих дій надало можливість експерту оцінити розташування розподільної межі, встановленої відповідачем у вигляді конструкції з металевих стовпчиків та білого дроту та скласти схему додаток № 2 до висновку. Експерт, надаючи роз`яснення схеми додатку № 2 до висновку, зазначає: «Розташування розподільної межі між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] зображено на схемі в додатку 2, де червоним кольором зазначено межу, яка відповідає технічній документації з землеустрою, а зеленим зазначено межу, яка встановлена власником по [ADDRESS] . Враховуючи, що земельна ділянка по [ADDRESS] не накладається на земельну ділянку по [ADDRESS] , відповідно накладання площею 15 кв.м. земельної ділянки по [ADDRESS] на земельну ділянку по [ADDRESS] відсутнє». Експерт підтвердив, що частину земельних ділянок, належних їй на праві власності, відповідач на власний розсуд відділив собі, що підтверджує наявність спору з приводу суміжного землекористування. Для вирішення земельного спору з приводу погодження меж суміжних земельних ділянок, розташованих по [ADDRESS] та по [ADDRESS] позивач звернулася до Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області Постійна комісія з питань регулювання земельних відносин, екології, охорони навколишнього середовища та благоустрою 20 листопада 2019 року прийняла рішення № 19, яким рекомендувала звернутися до суду по вирішенню питання щодо вирішення земельного спору між нею та громадянином [PERSON] щодо меж земельних ділянок, що перебувають у їх власності та додержання нами правил добросусідства. На підставі вищевказаного висновку експерта було прийнято рішення апеляційним судом Кіровоградської області, яке станом на сьогодні виконано. Відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди в сумі 500 грн. + 487 грн. 20 коп. + 3686 грн. 40 коп., до того ж точну вартість паркану, який позивач змушена була перенести, при його демонтуванні було повністю пошкоджено. Приблизна вартість пошкодженого паркану складає 50 000 грн. 24 січня 2020 року на ім`я заступника Генерального прокурора керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Холодницького Н.І. засобами поштового зв`язку позивачем подано заяву про вчинення злочину, у якій заявник просила притягти до кримінальної відповідальності за надання завідомо неправдивого висновку експерта по ст. 384 КК України [PERSON] , експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за складання завідомо неправдивого висновку експерта № 1443, 1444 від 12.05.2016 року, а 04.02.2020 року до Спеціалізованої антикорупційної Прокуратури скаржником направлено додаткові письмові матеріали як додаток до заяви про вчинення злочину від 24 січня 2020 року. 21 лютого 2020 року прокуратура Кіровоградської області повідомила скаржника про направлення для розгляду заяви від 24 січня 2020 року до Кіровоградської місцевої прокуратури. 26 лютого 2020 року Кіровоградська місцева прокуратура направила до Кропивницького ВП ГУНП України в Кіровоградській області «за належністю для організації розгляду в межах компетенції звернення [PERSON] щодо обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та з інших питань», зобов`язавши проінформувати автора про результати розгляду у встановленому законом порядку. 07 квітня 2020 року скаржником отримано поштове відправлення 4820052932366, у якому знаходилося повідомлення без зазначеного вихідного номеру та дати відправлення, адресоване [PERSON] та підписане начальником Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області полковником поліції А.Гудімою. Зі змісту повідомлення зрозуміло, що «перевіркою не встановлено підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань». З довідки, додатку до даного повідомлення, без дати та без реєстраційного номера, вбачається, що «у зв`язку з недостатністю відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення керівником слідчого підрозділу Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області матеріали ЄО № 9382 скеровані для розгляду відповідно до порядку, затвердженого наказом МВС від 15.11.2017 року № 930. Таким чином, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України щодо [PERSON] , експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, не внесені, та не було розпочато досудове розслідування. Відтак має місце бездіяльність слідчого або прокурора в частині невнесення заяви про вчинені кримінальні правопорушення до ЄРДР, що унеможливлює здійснення досудового розслідування на підставі заяви та порушує право заявника та потерпілої особи від злочину. Позивачем подана скарга на бездіяльність слідчого Кропивницького ВП ГУНП України в Кіровоградської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, та зобов`язання слідчого, визначеного керівником органу досудового розслідування Кропивницького ВП ГУНП України в Кіровоградській області внести відомості за ознаками кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, поданою [PERSON] , 24.01.2020 року про вчинене кримінальне правопорушення та розпочати розслідування. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2020 року по справі № 404/2289/20 за скаргою [PERSON] на бездіяльність посадових осіб Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР було відмовлено в задоволені скарги. З цього приводу позивач звернулася до ВРП зі скаргою на суддю Кіровського районного суду м. Кіровограда Галагана О.В. Причинно-наслідковим зв`язком між шкодою та діями відповідача є неякісна експертиза, яку провів відповідач [PERSON] . Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 50 000 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 19 серпня 2020 року до суду надійшли пояснення від представника Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, відповідно яких вказано, що підстави для залучення КНДІСЕ до участі в справі в якості третьої особи відсутні. Відповідач на час проведення експертизи в КВ ОНДІСЕ не був працівником КНДІСЕ та не є на даний час. 02 листопада 2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення (т. 1 а.с. 124-132). Вказано, що він працював судовим експертом Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Йому 62 роки та на даний час є пенсіонером. Зазначав, що 4 роки тому, а саме у 2016, він тільки повернувся до інституту після виборчої посади секретаря селищної ради. Пройшов заново навчання по усім судовим спеціальностям, пройшов іспити в ОНДІСЕ. Проводив експертизу по визначенню меж земельної ділянці. На той час відділення відносилось до Одеського науково дослідного інституту судових експертиз, та він проводив експертизу будучи експертом цього інституту. Виконав експертизу відповідно до «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень». Тобто виконав експертизу відповідно наданих експерту документів, після клопотання, яке було направлено до органу який призначив проведення експертизи, відповідно п.2.1 «Інструкції...№ 53/5» (від 03 листопада 1998 року) зі змінами та доповненнями, де вказано про надання експерту двома сторонами правовстановлюючих документів, показати межові знаки обох земельних ділянок. На час проведення експертизи були лише винесені межові знаки однією стороною по [ADDRESS] . У позовній заяві говориться, що у позивача [PERSON] на час проведення експертизи вже був проект землеустрою (за 2015 рік) та були винесені межові знаки, але насправді ніяких межових знаків не було, і про це було вказано у висновку експерта. Він запитав у позивача [PERSON] чому вони не винесли межові знаки в натурі. Вона відповіла, що проект є, але геодезисти не виносять межові знаки, оскільки проект не було погоджено з реєстраційною палатою. Тому що [PERSON] не погодив цей проект. І це було у 2016 році. Незважаючи на те, що проект не був погоджений сусідом, то не зрозуміло, яким чином було розроблено проект землеустрою та надано кадастровий номер, якщо межа не була погоджена. А якщо межа не погоджена, питання вирішується у суді. Тоді де те рішення суду про визначення меж. Це говорить про те, що проект землеустрою був виданий з порушенням законодавства, без погодження межі з сусідом та без рішення суду. Відповідно до позовної заяви позивач [PERSON] звернулась до суду про вирішення питання меж лише у листопаді 2019 році. Яким чином проект землеустрою по [ADDRESS] , мав бути законним у 2016 році. Не зважаючи на це порушення, якщо були винесені межові знаки, господар несе відповідальність за збереження цих межових знаків. Але на час проведення експертизи 20 квітня 2016 року, цих межових знаків не було. Тому не було їх представлено експерту. А експерт надсилав клопотання апеляційному суду (лист від 11.09.2015 за № 391/1151/14-ц) про представлення межових знаків. Апеляційний суд направив це клопотання двом сторонам про представлення експерту межові знаки, якщо вони відсутні оновити їх. Час проведення експертизи призначений листом апеляційного суду від 06 квітня 2016 року за № 391/1151/14-ц, на 20 квітня 2016 року на 10-00 год. На час проведення експертизи клопотання виконала лише одна сторона, [PERSON] . Оновлення меж по [ADDRESS] було виконано лише в присутності експерта [PERSON] 12 вересня 2019 року. Які межі мали бути встановлені, якщо позивач [PERSON] звернулась про вирішення меж до суду лише в листопаді 2019 року, без рішення суду про встановлення меж. Яким чином можливо порівнювати дві експертизи, якщо при проведенні дослідження експертом [PERSON] були лише встановлені межові знаки. З цього виходить, що використовувати дослідження експерта [PERSON] , яке було виконано 12 вересня 2019 року при встановлені меж позивача [PERSON] не можливо, оскільки з`явились додаткові заміри, встановлені межові знаки, які були відсутні при приведення експертизи у 2016 році. У дослідженні експерта [PERSON] йде рецензування його експертизи, на що вона не мала законного права. Відповідно порядку проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого наказам Міністерства юстиції України від 03.02.2020 № 335/5 підставами для проведення рецензування висновків судових експертів, проектів висновків є: план рецензування висновків судових експертів науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України; договір або план щодо підготовки (стажування) фахівців, який має намір отримати (підтвердити) кваліфікацію судового експерта. А це говорить про неупередженість експерта. Під час проведення експертизи, земельна ділянка по [ADDRESS] , мала відповідний кадастровий номер, а це говорить про погодження меж між сусідами відповідно проекту. При цьому експерт сам не виносив ці межові знаки, оскільки Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз не мав відповідних геодезичних інструментів (дане питання було поставлено апеляційним судом позивачу та відповідачу), йому повинні були представити ці межові знаки. При цьому він питав чи є запитання про винесені межові знаки у сторін. Питань не було, що було підтверджено у висновку. Враховуючи, що межові знаки не встановлюються, якщо межа йде по існуючий огорожі, то межові знаки відповідного зразка не були встановлені. В подальшому власники земельної ділянки, що належить позивачу [PERSON] знесли стару огорожу та встановили нову металеву огорожу, при цьому були і знесені старі позначки. Після чого межові знаки були оновлені лише однією зі сторін. У наслідок чого була порушена межа. Вказував, що запитував у другої сторони, чи є межові знаки земельної ділянки, щоб порівняти відхилення, замірами земельної ділянки, але на час проведення експертизи, цих межових знаків у них не було, межа з другими сусідами по [ADDRESS] , відсутня (відсутня була навіть огорожа), визначити справжні розміри земельної ділянки позивача [PERSON] по [ADDRESS] , не було можливості. Тому експерт міг проміряти лише одну земельну ділянку по [ADDRESS] , між межовими знаками, які на час проведення експертизи відповідали проекту землеустрою та мали від металевих прутів вбитих у земельну ділянку (про що і доповів у висновку). При проведенні дослідження позивач [PERSON] пропонувала проект землеустрою, який не було погоджено реєстраційною палатою, але він повідомив, що не має права сам збирати документи, якщо вона бажаєте долучити ці документи до справи, то надає їх через суд, а вони перешлють ці документи йому (п.2.3 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень № 53/5», експерту забороняється самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно). Відповідно експертного обстеження земельних ділянок, він відповів на поставлені питання, де було зазначено, що межа між сусідами порушена, але мав місце не значний заступ (від 50-260 мм), та що таки заступи є в межах допуску вимірювальних приборів, тому можуть залишитись без змін («Технічні вказівки щодо визначення меж земельних ділянок спільної та спільно-часткової власності фізичних та юридичних осіб на забудованій території у населених пунктах» від 18.05.1998, затверджені Першим заступником Голови Держкомзему України (видавник Державний комітет України по земельним ресурсам)). По цьому питанню викликали до суду де він надав пояснення, що згідно п.2.2. «Інструкції...», оскільки геодезичні інструменти мають таки відхилення. Сторона, якій було ухвалено рішення про демонтаж огорожі, провела додаткові дослідження, збір додаткових документів, заміри та було знов встановлена межа. Вони повторно звернулися до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (далі - КНДІСЕ), та було призначено будівельне дослідження, яке відповідно до законодавства не є повторною експертизою, а додатковою, оскільки з`явились додаткові документи, (п. 1.2.13 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень № 53/5»: «Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи, незважаючи на клопотання експерта»). При цьому відповідно до п. 3.6 «Інструкції..» його не було залучено до проведення додаткової експертизи, як експерта, який виконав первинну експертизу. Позивач звернулась до Міністерства Юстиції України зі скаргою. На яку відповів директор КНДІСЕ, де вказав «взагалі» не посилаючись яку частину чи пункт «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень № 53/5» було порушено та яка методологія. Але відповідно цієї інструкцію п.4.13 завідувач відділення перед постановкою печаті інституту перевіряє відповідність висновку експерта «Інструкції...» та методології проведення експертизи, та якщо висновок визиває підозру має право призначити другого експерта. Але печатка була поставлена, тобто висновок відповідав усім вимогам. Також в листі указано, що експерт не вказав у висновку експерта про прилади які ним були використані. Але в експертизі чітко вказано, що була використана рулетка 50 м та цифровий фотоапарат. Це говорить про те, що директор КНДІСЕ не розглядав його експертизу. Тому використовувати цей лист інституту, як доказ, вважає неможливим. На підставі листа КНДІСЕ та дослідження експерта [PERSON], позивач [PERSON] подала на нього в суд про притягнення до компенсації матеріальної та моральної шкоди. При цьому судовий експерт [PERSON] не дослідила наскільки законними є надані документи. Відповідно проекту землеустрою земельної ділянки геодезисти знімають координати існуючих меж між власниками. Але у висновку експерта [PERSON] бачимо зміщення межового знаку (6) від існуючої межі. При проведенні експертизи межовий знак (6) був розташований саме на межі. Також у дослідженні експерта [PERSON] відсутнє порівняння координат двох земельних ділянок відповідно проектів землеустрою. Під час здійснення експертизи, дане дослідження не можливо було виконати, оскільки був відсутній законний проект землеустрою земельної ділянки по [ADDRESS] . При цьому він діяв відповідно законодавства, не порушуючи «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень № 53/5» зі змінами та доповненнями. При цьому був під постійним тиском позивача [PERSON] , яка неодноразово приходила до відділення з загрозами, порушуючи права експерта. Вказував, що його дії не несуть ніякої матеріальної та моральної шкоди, оскільки у своєму висновку вказав, що незначний відступ від проекту, може бути у зв`язку з неточними геодезичними інструментами, та було вказано, «Якщо встановлені металеві позначки враховувати за межові знаки (при обстежені багатьох земельних ділянок геодезисти не встановлюють відповідні межові знаки), але не він, а суд прийняв рішення, про демонтаж огорожі на підставі відсутності доказової бази з боку позивача [PERSON] про що було чітко вказано у рішенні апеляційного суду в першу чергу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами встановленими ст. 89 ЦК України. У позовній заяві говориться про відшкодування матеріальної шкоди за огорожу, та що, експерт її розібрав, чи поламав під час проведення експертизи. Ніяким чином під час проведення експертизи не пошкодив вказаної огорожі. Чи не є це помилкою позивача [PERSON] встановити металеву огорожу не вирішив питання визначення межі між сусідами, не замовивши геодезистів з метою винесення межових знаків, не оновивши межу та не погодивши з сусідами відповідним чином проект землеустрою, як цього вимагає законодавство України. Тобто в цих діях немає його вини. Просив суд відхилити позовну заяву та встановити законність видачі кадастрового номеру земельної ділянки по [ADDRESS] , без погодження межі з сусідом та без рішення суду у 2016 році. 03 березня 2021 року від представника позивача, адвоката Іващенка І.Ю. до суду надійшла відповідь на відзив (т. 1 а.с. 234-235), відповідно якої вказано, що у своєму відзиві відповідач вказує на те, що ним в апеляційному суду Кіровоградської області у справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення порушення на право власності на земельну ділянку та відшкодування моральної шкоди заявлялося клопотання про надання йому межових знаків, навіть додає копію такого клопотання. Межові знаки встановленого зразка експерту передані не були, а відтак він мав би залучити спеціалізовану організацію, яка б відновила межові знаки або відмовив би у проведенні експертизи, але цього не зробив. Не прийняв до уваги наказ № 376 Державного комітету України із земельних ресурсів «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» в якому зазначено, що межовий знак - спеціальний знак встановленого зразка, яким закріплюється місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Листом від 31 березня 2020 року директор Київського науково-дослідного інституту судових експертиз О. Рувін повідомив, що за результатом аналізу висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 травня 2016 року № 1443, 1444 складеного судовим експертом [PERSON], встановлено, що методологія виконання даної експертизи не відповідає порядку і правилам проведення експертиз, які передбачені вимогами Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 р.), Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 р. за № 705/3145, зі змінами) та відповідних методик. Проведене дослідження не містить інформації про використання необхідних вимірюючи приладів. В тексті висновку експерт встановлює факти, які суперечать один одному. Відсутній логічний взаємозв`язок між поставленим перед експертом завданням та зробленими ним висновками. Нормативна процедура виносу меж земельної ділянки та вид межових знаків встановлюються Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена Наказом Держкомзему № 376 від 18 травня 2010 року. Цього відповідач не зробив, але висновок експерта все ж таки зробив та надав до суду. На підставі вказаного висновку експерта було прийнято рішення апеляційним судом Кіровоградської області, яке станом на сьогодні виконано. Відтак, позивачу було завдано матеріальної шкоди. 23 березня 2021 року від представника Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли пояснення на відзив відповідача (т. 2 а.с. 10-12), відповідно яких вказано, що листом від 24 січня 2020 року та від 06 лютого 2020 року до КНДІСЕ звернулась [PERSON] (представник [PERSON] ) щодо дій експерта [PERSON] при проведенні експертизи № 1443, 1444 (висновок від 12 травня 2016 року). Перевіркою було встановлено, що проведене дослідження не містить інформації про використання необхідних вимірювальних приладів. У відзиві відповідач зазначає, що ним була використана «рулетка 50м та цифровий фотоапарат». Проте, необхідними приладами для повного вирішення поставлених перед експертом завдань, у даному випадку, є GNSS приймач, тахеометр та інше геодезичне обладнання. Рулетка 50м та цифровий фотоапарат не є достатнім обладнанням для повного вирішення поставлених перед експертом питань. Фотоапарат взагалі не є вимірювальним приладом. Листом КНДІСЕ від 31 березня 2020 року № 11/01-13/1145-20, 1764-20 [PERSON] було повідомлено, зокрема, що проведене експертом [PERSON] дослідження не містить інформації про використання необхідних вимірювальних приладів. У відзиві відповідача не міститься інших зауважень щодо позиції КНДІСЕ, які стосуються предмета доказування. Вказано, що позивач в позовній заяві не обґрунтував підстави залучення КНДІСЕ до справи як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору і фактично не може їх заявляти. Позовні вимоги стосуються проведення відповідачем як судовим експертом, працівником Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України експертизи № 1443, 1444. Водночас, КВ ОНДІСЕ був структурним підрозділом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, а ОНДІСЕ та КНДІСЕ є окремими юридичними особами. Позивач помилково визначив КНДІСЕ третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, хоча вказана експертиза у КНДІСЕ не проводилася, а відповідач на час її проведення в КВ ОНДІСЕ не був працівником КНДІСЕ та не є на даний час. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 квітня 2021 року залучено по справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Кропивницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2021 року витребувано з архіву Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавче провадження за виконавчим листом № 391/138/20, виданого Компаніївським районним судом Кіровоградської області. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2021 року витребувано з Компаніївського районного суду Кіровоградської області цивільну справу № 391/1151/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення порушення на право власності на земельну ділянку. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2021 року по справі призначено судову психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2021 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2021 року провадження по справі поновлено та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 вересня 2021 року клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, задоволено в межах наданих суду документів. Для проведення експертизи надіслано експерту матеріали цивільної справи. Погоджено термін виконання експертизи в строк понад три місяці. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2022 року провадження по справі поновлено та призначено підготовче засідання. 06 грудня 2022 року від представника відповідача [PERSON] , адвоката Лісовської О.А. до суду надійшли заперечення на уточнену позовну заяву (т. 3 а.с. 99-102). Вказано, що вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В первісній позовній заяві, позивач вказувала вимогу про стягнення на її користь матеріальної шкоди в сумі 4 673,60 грн., яка складається зі сплаченої моральної шкоди в сумі 500 грн., судового збору в сумі 487,20 грн., витрати на проведення експертизи 3 686,40 грн. з [PERSON] та стягнення на її користь матеріальної шкоди з [PERSON] 50 000 грн. за зіпсований паркан. Вказано, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року по справі № 391/1151/14-ц, провадження № 22-ц/781/23/16 за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про усунення порушеного права власності на земельну ділянку, що знаходиться по [ADDRESS] задоволено в повному обсязі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2016 року, рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року по справі № 391/1151/14-ц, провадження № 22-ц/781/23/16 залишено без змін, касаційна скарга [PERSON] відхилена. На виконання рішення суду, за заявою [PERSON] було відкрито виконавче провадження. В матеріалах справи знаходиться заява [PERSON] на ім`я начальника Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON], в якій зазначено, що [PERSON] проведено дії, які полягали в демонтажу паркану відповідно до межових знаків, які зазначені у виконавчому листі та схемі додатку № 3 висновку технічної експертизи. Провівши вказані дії, вважає, що порушення права власності [PERSON] на земельну ділянку усунена, будь-які перешкоди в користуванні земельною ділянкою відсутні. Оскільки зазначений паркан є її власністю, паркан був проданий іншим особам. Не зрозуміло на якій підставі були викладені позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та залучено в якості відповідача [PERSON] та заявлені вимоги до судового експерта [PERSON], оскілки [PERSON] повністю виконано рішення суду. Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1443, №1444 від 12 травня 2016 року складений судовим експертом [PERSON] є дійсним, не скасованим та обґрунтованим. Висновок не містить суперечностей, що встановлення меж земельної ділянки відображених двох актах, що досліджувались експертом 1997 р. та 2011 р. про встановлення меж земельної ділянки. Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1443, № 1444 від 12 травня 2016 року складений судовим експертом [PERSON] позивачкою не оскаржувався. Рішення суду, в яких знаходиться даний висновок набрали законної сили. Зазначення позивачем в уточненій позовній заяві, причинно-наслідковим зв`язком між шкодою та діями відповідача є неякісна експертиза, яку провів відповідач [PERSON] є необґрунтованою та такою, що не відповідає дійсності. Висновок експертного дослідження за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 12 вересня 2019 року № 2779/19-27 на яку позивач посилається в своїй позовній заяві не відноситься до правовідносин, як виникли у 2016 році і є предметом іншої справи № 391/138/20, провадження № 22-ц/4809/122/21, що виникли у 2019 році. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2023 року уточнену позовну заяву від 17 жовтня 2022 року подану представником позивача адвокатом Іващенко І.Ю., залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, десть днів з дня отримання копії даної ухвали, шляхом сплати судового збору. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2023 року виключено з числа третіх осіб [PERSON] , залучено його до участі у справі у якості співвідповідача. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2023 року витребувано з Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому належним чином завірені копії виконавчого провадження № 64592351 за виконавчим листом № 391/138/20. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2023 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] від 17 жовтня 2022 року. Підготовче засідання у справі відкладено. 24 квітня 2023 року [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву (т. 3 а.с. 170-172). Вказував, що заявляючи позовні вимоги до нього про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди позивач [PERSON] не врахувала вимоги ст. 1166 ЦК України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України по цій категорії справ, відповідно до яких шкода заподіяна особі підлягає відшкодуванню особою яка її завдала за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Він не вчиняв ніяких неправомірних дій відносно [PERSON] і ніякої шкоди їй не завдав. Навпаки, позивач [PERSON] , порушуючи правила добросусідства та порушуючи його право користування земельною ділянкою, змусила звернутись до суду за захистом порушеного права. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року по справі № 391/1151/14-ц його позовні вимоги до [PERSON] про усунення порушення права власності на земельну ділянку в [ADDRESS] задоволені в повному обсязі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2016 року рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року залишено без змін, а касаційна скарга [PERSON] відхилена. Апеляційний суд Кіровоградської області рішенням від 01 червня 2016 року зобов`язав [PERSON] перенести паркан в сторону її земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до встановлених межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено на схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи. Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1443, № 1444 від 12 травня 2016 року складений судовим експертом [PERSON] є дійсним, ніким не оспорений в установленому законом порядку, відповідає порядку і правилам проведення експертиз передбачених Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень і відповідає науково-методичним рекомендаціям з цих питань. Висновок є законним, обґрунтованим та не містить суперечностей щодо становлення меж земельної ділянки відображених в двох актах (1997 і 2011 р.р.) про встановлення меж визначених межовими знаками на місцевості. На виконання рішення суду за його заявою було відкрито виконавче провадження. Вимога позивача про стягнення з нього на її користь матеріальної шкоди є необґрунтованою з тих підстав, що в заяві від 23 червня 2018 року на ім`я начальника Компаніївського районного відділення державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області [PERSON] позивач [PERSON] зазначає, що нею проведені дії по демонтажу паркану відповідно до межових знаків, які зазначені у виконавчому листі та схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи. В абзаці № 6 вказаної заяви позивач [PERSON] зазначає, що вона, скориставшись своїм правом власника, продала свій паркан іншим особам. Таким чином, він не завдав жодної шкоди, як матеріальної, так і моральної позивачу. 27 квітня 2023 року від представника відповідача [PERSON] , адвоката Лісовської О.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву (т. 3 а.с. 174-177) за змістом аналогічний її письмовим запереченням. Додатково вказано, що з висновку психологічної експертизи не зрозуміло яку психологічну травму наніс позивачу експерт Корольов В.С., не встановлено причинного зв`язку із стражданнями позивача. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. Викликано в судове засідання судового експерта судово-психологічної експертизи Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України [PERSON] та судового експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України [PERSON] Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 жовтня 2023 року виправлено описки в ухвалі Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2023 року у справі № 404/3807/20. В описовій частині ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2023 року другої сторінки, абзац п`ятий доповнено наступним реченням: «Заявив клопотання про виклик в судове засідання в якості свідка начальника Компаніївського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) [PERSON] та судового експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON].». В резолютивній частині ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2023 року: абзац третій доповнено наступним реченням: «Викликати в судове засідання в якості свідка начальника Компаніївського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) [PERSON] та судового експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON].». В судовому засіданні представник позивача, адвокат Іващенко І.Ю. позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Лісовська О.А. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Представник КНДІСЕ МЮ України та КВ КНДІСЕ МЮ України в судовому засіданні пояснив, що дані установи не мають ніякого відношення до відповідача [PERSON] , оскільки він не перебував з ними у трудових відносинах. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третіх осіб, допитавши свідків та експерта, дослідивши матеріали даної справи, матеріали цивільної справи № 391/1151/14-ц, дійшов до наступного висновку. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Судом установлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] кадастрові номери ділянок 3522883000:52:005:0001 та 3522883000:52:005:0002. Власником суміжних земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (т. 1 а.с.22-25). У листопаді 2014 року до Компаніївського районного суду Кіровоградської області звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення порушень права власності на землю та відшкодування моральної шкоди. Просив суд усунути порушення його права власності на земельну ділянку з боку [PERSON] , та зобов`язати її вчинити для цього такі дії: перенести паркан за межу його земельної ділянки та зробити доступними межові знаки 8, 9, 10, звільнити межу від дерев і кущів, які заважають проводити прямі лінії між межовими знаками у відповідності з планом та схемою земельної ділянки (справа № 391/1151/14-ц). Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2015 року у задоволенні вищевказаного позову було відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року, скасовано рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2015 року, позов задоволено частково. Усунуто порушення права власності [PERSON] на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] перенести паркан в сторону земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до встановлених межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи. Зобов`язано [PERSON] та [PERSON] ліквідувати три акації та три кущі смородини між межовими знаками № 6 і № 5 на спільній межі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 500 грн., судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., витрати на проведення експертизи 3 686 грн. 40 коп. (т. 1 а.с. 82-84). 06 липня 2016 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області був виданий виконавчий лист за рішенням апеляційного суду Кіровоградської області (т. 3 а.с. 69). Компаніївським районним відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 391/1151/14-ц (т. 1 а.с. 62). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 28 вересня 2016 року, рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2015 року залишено без змін. Під час розгляду справи, колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області ухвалою від 15 липня 2015 року по справі призначено будівельно-технічну експертизу, виконання якої доручено Кіровоградському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (вул. Волкова, 2, м. Кіровоград). На вирішення були поставлені наступні питання: Чи відповідає фактичний розмір земельної ділянки по [ADDRESS] та земельної ділянки по [ADDRESS] , розміру, зазначеному в правовстановлювальних документах; В разі невідповідності фактичних розмірів земельних ділянок, зазначити розмір збільшення (зменшення) кожної з них та за рахунок чого це відбулося; Зазначити та відобразити на схемі, чи на межі земельних ділянок встановлено відповідачем паркан; чи є на межі дерева та кущі, які заважають встановленню паркану; Якщо паркан встановлено не на межі, то зазначити місце встановлення паркану, яке відповідало б визначеній межі суміжних земельних ділянок. 12 травня 2016 року судовим експертом Кіровоградського відділення ОНДІСЕ Корольовим Володимиром Сергійовичем було складено висновок експерта № 1443, 1444 судової земельно-технічної експертизи, за яким зроблено висновки, що відповідно технічної документації межі земельної ділянки закріплені межовими знаками в кількості 11 шт. Площа земельної ділянки дорівнює 0,63 га. При встановленні межових знаків спірних питань з сусідами не було. При проведенні візуального дослідження встановлених межових знаків експертом було встановлено, що встановлені межові знаки не відповідають вимогам, які пропонуються законодавством. Існуючи межові знаки виконані з металевого прута довжиною понад 1 м. діаметром 20 мм., які виступають над землею до 20 см. Якщо встановлені металеві позначки враховувати за межові знаки, то розміри між «межовими знаками» відповідають фактичним розмірам. Але паркан між земельними ділянка по [ADDRESS] та [ADDRESS] встановлений не по «межовим знакам», а з пересуванням в сторону земельної ділянки по [ADDRESS] від 5см до 31 см. Відповідно до технічної документації із землеустрою, земельна ділянка [ADDRESS] на території Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області перебуває у власності [PERSON] , розміром 0,25га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,25га. Для ведення особистого селянського господарства. Але визначити фактичні розміри земельної ділянки по [ADDRESS] , не можливо оскільки відсутні межові знаки даної земельної ділянки. Якщо встановлені металеві позначки враховувати за межові знаки, то площа земельної ділянки по [ADDRESS] на території Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області було зменшено на 15м2, за рахунок земельної ділянки по [ADDRESS] , що дорівнює 0,6% земельної ділянки. У додатку № 2 надано схему фактично встановленого паркану. Між межовими знаками № 5 та № 6 розташовано 3 дерева та 3 кущі, які заважають встановлення паркану відповідно межових знаків (фото № 3). Для встановлення межі відповідно до правовстановлюючих документів, власникам земельних ділянок необхідно перенести паркан відповідно межових знаків згідно ст. 55 ЗУ «Про землеустрій», «Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка». Якщо існуючі позначки межі між землеволодіннями по [ADDRESS] та [ADDRESS] вважати за межові знаки «встановленого зразка», експертом пропонується схема розподілу відповідно до правовстановлюючих документів, надано в додатку № 3. Якщо існуючі «межові знаки» викликають сумніви, власникам землеволодінь необхідно винести в натуру межові знаки відповідно законодавства. Дерева та кущі, які на межі, необхідно видалити. Відповідно до ст. 109 п. 2 ЗК України «Кожен із сусідів має право вимагати ліквідувати дерева, які стоять на спільній межі. Витрати на ліквідацію цих дерев покладаються на сусідів у рівних частинах» (т. 1 а.с. 43-55). У червні 2017 року [PERSON] звернулась до апеляційного суду Кіровоградської області з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Зазначала, що після того, як було ухвалене рішення апеляційного суду, вона звернулася до фахівця з земельних питань (іншого експерта) та у липні 2016 року отримала документи по технічному паспорту, де зазначено розмір земельної ділянки та документи по виносу меж в натурі, якими виявлено зменшення на два метри земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] при наявності державного акту на право власності на землю, де чітко зазначено розміри і межі земельної ділянки. Експертиза під час розгляду справи проведена з грубим порушенням, експерт дав завідомо неправильний висновок. Неврахування державного акта на землю по [ADDRESS] привело до порушення прав власності [PERSON] . На момент проведення експертизи 20 квітня 2016 року по [ADDRESS] не були визначені межі в натурі, експерт взагалі не проводив обмір земельної ділянки [PERSON] і не врахував фактичний розмір цієї ділянки. 12 червня 2017 року вона направила звернення до Мар`ївської сільської ради, яким просила повідомити чи були внесені зміни в рішення виконкому Мар`ївської сільської ради за № 25 від 14 жовтня 1993 року і отримала 12 червня 2017 року відповідь про відсутність змін. Вказані істотні для справи обставини стали їй відомі після консультації з експертом 06 червня 2017 року та після отримання відповіді 12 червня 2017 року від виконкому Мар`ївської сільської ради. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2017 року у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами у справі відмовлено. [PERSON] звернувся до Комапніївського районного суду Кіровоградської області зі скаргою на дії державного виконавця Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, просив визнати рішення начальника відділу Компаніївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON] щодо закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] при виконанні виконавчого листа № 391/1151/14-ц, виданого року Компаніївським районним судом Кіровоградської області, неправомірним; скасувати постанову начальника відділу Компаніївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON] від 27.06.2018 року про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] по примусовому виконанню виконавчого листа № 391/1151/14-ц від 06 липня 2016 року, виданого Компаніївським районним судом про усунення порушення права власності [PERSON] на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - шляхом зобов`язання [PERSON] перенести паркан в сторону земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до встановлених межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи. В задоволені скарги [PERSON] , боржник [PERSON] , на дії державного виконавця Компаніївський районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області відмовлено повністю ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2018 року. В ухвалі суду зазначено, що 10 травня 2018 року державним виконавцем було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що паркан демонтовано силами боржника, окрім 13 секцій каркасу (близько 15 метрів), що підтверджується відповідним актом державного виконавця та фотознімками. 28 червня 2018 року до відділу надійшла заява боржника, в якій вона пояснила, що провела виконавчі дії щодо демонтажу паркану власними силами та в подальшому розпорядилась парканом на власний розсуд, а саме паркан продано іншим особам. Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року, ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2018 року скасовано і постановлено нове рішення. Скаргу [PERSON] задоволено. Визнано постанову начальника Компаніївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON] від 27 червня 2018 року про закриття виконавчого провадження [NUMBER] неправомірною. 29 грудня 2018 року [PERSON] звернулась до відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з заявою, у якій вказала, що після отримання нею постанови Кропивницького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року, у якій зазначалось про те, що рішення суду нею було виконано не в повному обсязі, оскільки між межовими знаками № 3 і № 4, № 5 і № 6 залишилися залишки паркану, що продовжує створювати перешкоди стягувачу у користуванні земельною ділянкою, нею було вжито заходи щодо демонтажу залишків паркану, а саме бетону та залишків стовпчиків, рішення суду виконано в повному обсязі (т. 2 а.с. 229). Постановою начальника Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON] від 26 червня 2019 року, виконавче провадження (ВП № [NUMBER]) з примусового виконання виконавчого листа № 391/1151/14-ц, виданого 06 липня 2016 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області про усунення порушення права власності [PERSON] на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] перенести паркан в сторону земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до встановлених межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи, закінчено. Встановлено, що боржником [PERSON] в повному обсязі демонтовано паркан відповідно до межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи. Таким чином, усунено порушення права власності [PERSON] на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] (т. 3 а.с. 74). У жовтні 2019 року [PERSON] звернулась до Кропивницького апеляційного суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду від 28 жовтня 2019 року у відкритті провадження відмовлено. Звертаючи до суду з даним позовом позивач зазначала, що нею були направлені скарги до Міністерства юстиції України щодо надання оцінки якості проведеної експертизи експертом [PERSON] Листом від 31 березня 2020 року директор Київського науково-дослідного інституту судових експертиз О.Рувін повідомив на листи позивача від 24 січня 2020 року та 06 лютого 2020 року щодо рецензування висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 травня 2016 року № 1443, 1444, повідомлено, що за результатом аналізу висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 травня 2016 р. № 1443, 1444 складеного судовим експертом [PERSON], встановлено, що методологія виконання даної експертизи не відповідає порядку і правилам проведення експертиз, які передбачені вимогами Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 № 705/3145, надалі - Інструкція), Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145, зі змінами) та відповідних методик. Проведене дослідження не містить інформації про використання необхідних вимірювальних приладів. В тексті висновку експерт встановлює факти, які суперечать один одному. Відсутній логічний взаємозв`язок між поставленим перед експертом завданням та зробленими ним висновками (т. 1 а.с. 76-77). Позивачем було замовлено у Кропивницькому відділенні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз виконання експертного дослідження. Проведення експертного дослідження доручено експерту [PERSON], провідному судовому експерту. На вирішення експерта були поставлені питання: Чи має місце накладання в 15 кв.м., земельної ділянки по [ADDRESS] на земельну ділянку по [ADDRESS] ? Як повинні бути встановлені межі в натурі на земельну ділянку по [ADDRESS] згідно з технічною документацією на земельну ділянку з кадастровими номерами 3522883000:52:005:0022 та 3522883000:52:005:0023. Висновком експертного дослідження (т. 1 а.с. 30-41) за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 12 вересня 2019 року № 2778/2779/19-27 встановлено, що: « 2. Земельна ділянка по [ADDRESS] не накладається на земельну ділянку по [ADDRESS] , відповідно накладання площею 15 кв.м. земельної ділянки по [ADDRESS] на земельну ділянку по [ADDRESS] відсутнє. Межі земельної ділянки з кадастровими номерами № 3522883000:52:005:0022, № 3522883000:52:005:0023 по [ADDRESS] повинні бути встановлені в натурі (на місцевості) відповідно до технічної документації з землеустрою, яка була розроблена КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» в 2015 році та пройшла державну реєстрацію 16.02.2015 р.». Під час проведення експертного дослідження нею було відновлено межу згідно до технічної документації з землеустрою, яка була розроблена КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» в 2015 році та пройшла державну реєстрацію 16 лютого 2015 року та встановлено межові знаки відповідного зразка. Постійна комісія з питань регулювання земельних відносин, екології, охорони навколишнього середовища та благоустрою 20 листопада 2019 року прийняла рішення № 19, яким рекомендувала позивачу звернутися до суду по вирішенню питання щодо вирішення земельного спору між нею та громадянином [PERSON] щодо меж земельних ділянок, що перебувають у їх власності та додержання нами правил добросусідства. Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2020 року (справа № 391/138/20) позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, задоволено частково. Усунуто перешкоди у землекористуванні належними [PERSON] на праві власності земельними ділянками: кадастровий номер 3522883000:52:005:0022 площею 0,2500 га та кадастровий номер 3522883000:52:005:0023 площею 0,2500 га, розташованими по [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у землекористуванні в межах, визначених згідно технічної документації з землеустрою, розробленої КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» в 2015 році та яка пройшла державну реєстрацію 16.02.2015, щодо встановлених межових знаків. Усунуто перешкоди у землекористуванні належними [PERSON] на праві власності земельними ділянками: кадастровий номер 3522883000:52:005:0022 площею 0,2500 га та кадастровий номер 3522883000:52:005:0023 площею 0,2500 га, розташованими по [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у встановленні паркану між земельними ділянками розташованими по [ADDRESS] та [ADDRESS] в межах, визначених згідно технічної документації з землеустрою, розробленої КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» в 2015 році та яка пройшла державну реєстрацію 16.02.2015, щодо встановлених межових знаків. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати у справі: з сплати судового збору в сумі 840,80 грн. за надання професійної правничої допомоги у сумі 500 грн., за проведення висновку експертного дослідження за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 12 вересня 2019 року № 2778/2779/19-27 в сумі 8666,40 грн., а всього у сумі 10 007 грн. 20 коп. В частині позовної вимоги щодо стягнення витрат на відновлення межових знаків у сумі 1300 грн. відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року, рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2020 року, залишено без змін (т. 1 а.с.216-227). Позивач вважає, що їй було завдано матеріальну та моральну шкоди діями відповідачів. Доводи відповідача [PERSON] щодо порушення його права власності на земельну ділянку та необхідність перенесення паркану виявились необґрунтованими. Причинно-наслідковим зв`язком між шкодою та діями відповідача [PERSON] є неякісна експертиза, яку він провів. Згідно до висновку експерта від 03 грудня 2021 року № СЕ-19/124-21/7962-ПС, проведеного головним судовим експертом відділу досліджень у сфері інформаційних технологій Черкаського НДЕКЦ МВС [PERSON], на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2021 року про призначення психологічної експертизи, зроблено наступні висновки: ситуація, що пов`язана з знесенням паркану [PERSON] , була психотравмувальною для неї, яка призвела до зворотних змін у функціонуванні окремих структур особистості, що призвели до тимчасових порушень в основних сферах особистості. Дана ситуація була психотравмувальною для [PERSON] внаслідок зазначеного спричинені страждання (моральна шкода). [PERSON] завдані страждання (моральна шкода). За умов визнання судом заподіяння підекспертній [PERSON] моральна шкода, орієнтований розмір її грошової компенсації, в разі встановлення правової кваліфікації дій заподіювача шкоди, може становити один із запропонованих варіантів: 2,25 мінімальних заробітних плат, або 4,5 мінімальних заробітних плат, або 6,75 мінімальних заробітних плат, або 9 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду. Результати дослідження, а саме результати орієнтованого розміру компенсації моральної шкоди є актуальними саме на момент дослідження і лише для наданих на дослідження об`єктів та мають орієнтовний (імовірний) характер, оскільки остаточне рішення з указаного питання приймає суд. У разі виявлення у справі ново виявлених обставин або при наявності додаткових об`єктів, які містять інформацію про досліджену подію або про досліджувану особу і які не було надано на дослідження, результати оцінки орієнтовного розміру відшкодування моральної шкоди не можуть вважатися достовірними та потребують проведення додаткового дослідження (т. 2 а.с. 244-250). Згідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 404/3807/20 від 06 червня 2022 року № 2531/2532/21-27, проведеного старшим судовим експертом Кропивницького відділення КНДІСЕ [PERSON], на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2021 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи, зроблено наступні висновки, загальний розмір майнової шкоди, яку зазнала [PERSON] під час виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року у справі № провадження 22-ц/781/23/16 за апеляційною скаргою [PERSON] за рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2015 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення порушення на право власності на земельну ділянку та відшкодування моральної шкоди, за яким було зобов`язано [PERSON] перенести паркан в сторону земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до встановлених межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи, в які обов`язково включати демонтаж паркану та його вартість між земельними ділянками кадастровий номер 3522883000:52:005:0022 площею 0,2500 га та кадастровий номер 3522883000:52:005:0023 площею 0,2500 га мають спільну межу із земельними ділянками [PERSON] , становить - 53 154,57 грн. з урахуванням ПДВ, з якої 50 052,46 грн. - вартість робіт з відновлення досліджуваного паркану, 3 102,11 грн. - вартість робіт з часткового демонтажу досліджуваного паркану (т. 3 а.с. 8-20). Відповідно до пояснень судового експерта [PERSON], нею здійснювалось проведення експертного дослідження за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 12 вересня 2019 року № 2778/2779/19-27 та надано висновок. При дослідженні геодезичні вимірювання нею не робились. Геодезист [PERSON] приніс земельну документацію та спочатку виносив точки, межові знаки. На місцевості залишились стовпчики від паркану. Нею при проведенні експертного дослідження використовувались рулетка та фотоапарат. Тахеометр не використовувався, оскільки геодезист повинен мати на це право, дозвіл. Експерт [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що нею по справі була проведена психологічна експертиза. Вихідними даними були два томи справи, зустріч з особою, щодо якої була проведена експертиза. Позивача турбувала ситуація, було тяжко, не могла нормально їсти, спати, не вистачало коштів, перебувала у лікарні. Із показів свідка, [PERSON] , начальника Компаніївського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) встановлено, що у нього на виконанні перебувало рішення апеляційного суду по справі № 391/1151/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , яке закінчено у 2019 році. [PERSON] було демонтовано паркан відповідно до висновку земельно-технічної експертизи. Свідок [PERSON] , син позивача, [PERSON] , у судовому засіданні пояснив, що він ставив паркан і демонтував його. Це була капітальна споруда, він зазнав пошкоджень та втратив товарний вигляд. Виготовлений був з металевого профілю, металевих труб, сірого кольору. При демонтажу були зрізані болгаркою труби, тому встановити такий паркан не можливо. Його не продавали, мати можливо написала у заяву виконавчій служби про те, що його продано, щоб її не чіпали. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Зміст положень ст. 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: настання шкоди, протиправна поведінка особи, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Під шкодою, зазначеною у ст. 1166 ЦК України, слід розуміти майнову шкоду, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України). Склад фактів, які підлягають доказуванню, визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і зобов`язана навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права в зобов`язальних правовідносинах, позивач повинен довести належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. Своєю чергою процесуальні обов`язки відповідача полягають у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування його обов`язку. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд погоджується з доводами відповідачів про недоведеність їх вини, що спростовується матеріалами справи, оскільки рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року у справі № 391/1151/14-ц набрало законної сили і відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України, обов`язкове для виконання. Позивач сама здійснила дії, які полягали в демонтажу паркану відповідно до межових знаків та на власний розсуд розпорядилася ним. Також, суд погодився з доводами відповідачів, з приводу того, що висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1443, № 1444 від 12 травня 2016 року складений судовим експертом [PERSON], був прийнятий судом апеляційної інстанції, як належний доказ, є дійсним, його не скасовано. Таким чином, доводи позивача з приводу того, що вищевказаний висновок експерта є неякісним, є необґрунтованими та не відповідають дійсності. Суд зазначає, що наданий позивачем висновок експертного дослідження за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 12 вересня 2019 року № 2779/19-27, який позивач вважає повним та вірним на відміну від висновку складеного експертом [PERSON], є предметом розгляду іншої справи № 391/138/20. Висновок судового експерта є доказом в конкретній справі і має значення лише для неї. Судова оцінка висновку відбувається в межах конкретного судової справи. Таким чином, судом встановлено, що позивачем не підтверджено в ході розгляду справи вини відповідачів у нанесенні їй матеріальної шкоди, тому в цій частині визнає позов необґрунтованим, недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає. Також, під час розгляду справи було з`ясовано, що на час проведення експертизи [PERSON] перебував у трудових відносинах з Кіровоградським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Нормами ЗУ «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст.1). Судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До фахівця у відповідній галузі знань, який проводить судову експертизу, застосовуються положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов`язків, відповідальності судового експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень розділу III цього Закону (ст.10). Судовий експерт на підставах та в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, адміністративної, цивільно-правової та кримінальної відповідальності (ст.14). Згідно ч. 1 статті 1172 ЦК України, відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником чи іншою особою, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, позовні вимоги до експерта, як до фізичної особи не можуть бути заявлені, оскільки [PERSON] виконував в установі трудові обов`язки. Щодо вимог позивача про стягнення з [PERSON] на її користь матеріальної шкоди в сумі 487,20 грн. у вигляді сплаченого нею судового збору, 500 грн. за моральну шкоду та 3 689,40 грн. витрат на проведення експертизи, суд зазначає наступне. Зазначена сплата проводилася позивачем на виконання рішення суду апеляційної інстанції (справа № 22ц/781/23/16), підставою для сплати грошових коштів було саме вказане рішення, яке набрало законної сили та підлягало обов`язковому виконанню. В цій частині вимоги також не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки не підтверджені неправомірні дії відповідачів, у задоволені позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити. З урахуванням вищенаведеного та у контексті правових норм регулювання предмета спору, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, а відтак не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed