Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

У грудні 2019 року до суду звернувся представник КП «Теплоенергетик» з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів (боргу) за отриману послугу з централізованого теплопостачання в сумі 54 228,22 грн. В обґрунтування позову зазначав, що КП «Теплоенергетик» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання» та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послуги з централізованого теплопостачання. [PERSON] мешкає у житловому приміщенні\~ за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 4420 від 08 липня 2019 року КП «ЖЕО № 1 МРМК», а відтак є споживачем теплової енергії, що надається до вказаного житла постачальником - КП «Теплоенергетик». КП «Теплоенергетик» в опалювальні сезони надавав в житловий будинок за адресою: [ADDRESS] теплову енергію, обов`язок проведення розрахунків за яку покладено на відповідача. Шляхом подачі теплової енергії за вказаною адресою, сторони вступили в фактичні договірні правовідносини. Однак, в порушення ст. 526 ЦК України, відповідно\~ якої зобов`язання повинні виконуватися належним чином, в продовж тривалого часу відповідач за надані послуги не розраховується. За період з березня 2014 року по листопад 2019 року включно відповідачу надавались послуги з централізованого теплопостачання за вказаною вище адресою, за яку сплачено не було. Станом на грудень 2019 року за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за надані послуги в сумі 41 063,02 грн. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку, 3% річних становить 2 833,73 грн., індекс інфляції становить 8 832,67 грн., а всього\~ 54 228,22 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2020 року позовну заяву задоволено частково, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь КП «Теплоенергетик» борг за послуги теплопостачання у сумі 41 063,02 грн., 3% річних, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України в сумі 2 833,73 грн., індекс інфляції, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України в сумі 8 832,67 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 04 серпня 2021 року відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про перегляд заочного рішення, відповідно якої вказано, що про розгляд справи йому не було відомо. З лютого 2011 року він, із-за конфлікту\~ який виник в сім`ї, не проживав за адресою: [ADDRESS] , що встановлено рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 червня 2019 року по справі № 404/669/18. Члени сім`ї відповідача, чинили перешкоди в користуванні квартирою, а тому останній з 2011 року вимушений був проживати на орендованих квартирах у своєї мами та доньки, відтак не користувався послугами теплопостачання. Те, що він є власником квартири не відповідає дійсності. Квартира ніколи не перебувала у його власності. Він був квартиронаймачем даної квартири, що підтверджується ордером від 14 квітня 1987 року. Він був визнаний судом таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] на підставі рішення суду від 06 червня 2019 року, а відтак не є належним відповідачем по справі. Борг за теплопостачання виник у період часу з березня 2014 року по листопад 2019 року, тобто вважає, що суд мав залучити до участі у справі також колишніх членів сім`ї відповідального наймача [PERSON] , а саме [PERSON] та спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , які безпосередньо користувались в період 2014 року по 2019 рік послугами теплопостачання. Зазначав, що позивачем подано заяву щ пропуском строку позовної давності. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2022 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, задоволено. Заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2020 року\~\~ у справі № 404/9257/19 скасовано, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, справу призначено до розгляду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 грудня 2023 року залучено по справі в якості співвідповідача [PERSON] . Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позові, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав клопотання, відповідно якого вказував, що був виписаний з квартири, а відповідач [PERSON] її приватизував. Відомо, що з початку боргу проживало в квартирі [ADDRESS] особи, а під кінець 2 особи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З наданої до суду позовної заяви вбачається, що боржниками є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 червня 2019 року (справа № 404/669/18) відповідача [PERSON] , 1952 року народження визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з лютого 2011 року. Нормами статті 82 ЦК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд зазначає, що позивачем не надано достатніх належних та допустимих доказів, що за адресою, за якою виник борг, відповідач [PERSON] зареєстрований чи є власником квартири або з ним укладено договір. Тобто, в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] слід відмовити у зв`язку з тим, що він є неналежним відповідачем у справі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 25 листопада 2005 року. КП «Теплоенергетик» відповідно до «Правил надання послуг з постачання теплової енергії типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послугу з постачання теплової енергії. Згідно рішення Кропивницької міської ради від 02 лютого 2021 року № 78 «Про перейменування Комунального підприємства «Теплоенергетик» та затвердження статуту у новій редакції», Комунальне підприємство «Теплоенергетик» перейменовано в Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» (скорочене найменування - КП «Теплоенергетик» КМР»), змінено юридичну адресу КП «Теплоенергетик» КМР» та визначено її як: вул. Сергія Гришина 23/16, м. Кропивницький, 25030. Дата запису змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 11.03.2021. За період з березня 2014 року по листопад 2019 року включно відповідачу надавались послуги з централізованого теплопостачання за вищевказаною адресою, за яку сплачено не було. Станом на грудень 2019 року за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за надані послуги в сумі 41 063,02 грн. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до частини п`ятої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи з загальної площі квартири, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими тарифами. Наймач зобов`язаний самостійно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за послуги нараховується щомісячно. Пунктом 1 частини 3статті 24 Закону України «Про теплопостачання», встановлений обов`язок споживача теплової енергії, - своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Аналогічний обов`язок міститься в п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Інформація щодо відключення споживача від системи центрального опалення, з отриманням дозволу у передбаченому законом порядку, в матеріалах справи відсутня. При цьому, згідно зазначених норм закону\~\~ споживач зобов`язаний\~\~ оплатити житлово-комунальні послуги, якщо\~\~ він фактично\~\~ користувався ними. Відсутність\~\~ договору\~ на надання житлово-комунальних послуг сама по собі\~\~ не може бути\~\~ підставою для звільнення споживача від оплати\~\~ послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України\~ зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. А відтак, суд, враховуючи вищезазначені положення ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача 3% річних та індекс інфляції, які розраховані позивачем, виходячи з наявного розміру заборгованості. Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: partial