Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 30.03.2022\~\~року сторони уклали договір позики. За договором відповідач\~ отримав у власність від позивача грошові кошти в розмірі 18\~710 \~\~доларів США, зобов`язавшись повернути позивачу таку ж кількість грошей в строк 30.03.2023 року. Взяті на себе зобов`язання відповідач в досудовому порядку не виконав. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу за договором за судовим рішенням. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що між сторонами 30.03.2022 року укладений договір позики, за яким [PERSON] передав\~\~ [PERSON] у власність грошові кошти у розмірі 18\~710 доларів США. Строк повернення грошей обумовлений сторонами як 30.03.2023 року. Грошові кошти за договором були фактично отримані відповідачем. Зазначене підтверджується розпискою від 30.03.2022 року, показаннями свідка [PERSON] . Відповідно до ст. 1047 ЦК України спірний договір укладений в простій письмовій формі, що не суперечить вимогам закону. На час звернення із даним позовом спірні кошти відповідачем в досудовому порядку не повернуті. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Обов`язкове нотаріальне посвідчення договору законом не передбачено. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Факт укладення договору позики, складання та підписання тексту розписки, фактичного отримання спірних грошей відповідачем не спростований. Сама по собі розписка сумнів з приводу її достовірності у суду не викликає. Вимоги ч.5 ст. 95 ЦПК України щодо письмового доказу позивачем дотримані. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Законодавець передбачив, що спрямування сторін договору має резюмувати безперечне виконання договірних зобов`язань. Стягнення боргу в валюті зобов`язання в даному випадку не суперечить закону та є ефективним способом захисту прав позивача (Велика Палата ВС, справа № 373/2054/16), відповідає змісту відповідного права позивача, характеру його порушення та спричиненим цими діяннями наслідкам, реально відновлює суб`єктивне право, яке порушене, відповідає цілям судочинства, не суперечить принципу верховенства права. Судовий збір підлягає присудженню на користь позивача відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved