Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 27.01.2014 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вони з відповідачем виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, що виникають в їхній сім`ї, не може підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, допомоги. Між ними часто виникають різного роду непорозуміння та сварки, що негативно впливає на стан здоров`я позивача. Впродовж останніх 6 місяців шлюбні відносини між ними припинені, дитина проживає з позивачем, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам позивача. Тому він просить вказаний шлюб розірвати, малолітню дочку залишити проживати з ним. Позивач в судове засідання не з`явився, 19.02.2024 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у його відсутності (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з`явилася, 19.02.2024 року вона подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог та залишення малолітньої дочки проживати з батьком, оскільки остання відмовляється проживати з відповідачем та її іншим чоловіком ( а.с. 26 ). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. 27.01.2014 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрував шлюб із [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1 від 27.01.2014 року, що стверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4 ). Згідно з даними свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 05.09.2017 року Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] , [INFO] , змінила 05.09.2017 року прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 40 (а. с. 6). У відповідності до даних свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 11.08.2020 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ ) [PERSON] , [INFO] , змінив 11.08.2020 року прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 47 (а. с. 7). Відповідно до даних свідоцтва про народження, виданого повторно 23.02.2018 року, сторони є батьками малолітньої\~ [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати, оскільки його збереження суперечить інтересам позивача. За таких обставин шлюб слід розірвати. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 1 статті 9 СК України визначено, що подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, в також у разі звернення до суду органів та осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Матеріали справи не містять доказів того, що після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, малолітня дочка залишилася проживати з батьком. Також відсутні докази створення перешкод відповідачем у проживанні дитини з батьком до дати подання позову і позивач таких доказів не надав. Між сторонами відсутній будь-який спір щодо місця проживання їхньої дитини. Про вказане також свідчить заява відповідача про визнання позову. Питання щодо залишення дитини на проживання з батьком після розірвання шлюбу не є окремою позовною вимогою і нормами чинного законодавства, зокрема Сімейним кодексом України, під час розгляду спору про розірвання шлюбу не передбачено вирішення питання щодо залишення дітей після розірвання шлюбу на проживання з одним із батьків. Безперечно, не можна вважати помилкою вирішення питання про залишення на проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Однак, вирішення такого питання є правом суду, а не обов`язком. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved