Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивачі подали до суду вище вказаний спільний позовпосилаючись\~на ті\~обставини,\~що спадщина [PERSON] була успадкована [PERSON] , [INFO] , який як син померлої та спадкоємець першої черги за законом 26.03.2019 року подав до Ананьївської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини спадкодавця [PERSON] . Інших спадкоємців не було. Однак, [INFO] [PERSON] помер, не оформив своїх спадкових прав на вказане майно. В свою чергу спадкоємцями спадкодавця [PERSON] за законом першої черги є сторони, а саме позивачі як діти та відповідач як дружина. Але позивачі не мають можливості оформити свої спадкові права, оскільки згідно листа-роз`яснення Теплодарської міської державної нотаріальної контори від 02.12.2021 року за вих.№ 411/02-14 внаслідок не оформлення спадщини відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на відповідну земельну ділянку, яка належала [PERSON] . У зв`язку з цим на теперішній час позивачі з метою захисту своїх спадкових прав змушені пред`явити до відповідача відповідний спільний позов шляхом подання до суду відповідної позовної заяви, в якій просять суд визнати за ними право власності по частині на земельну ділянку площею 3,4054 га кадастровий номер 5120281400:01:004:0151 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Долинської сільської ради Ананьївського (наразі Подільський) району Одеської області, яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 923188 від 13.08.2008 року згідно розпорядження райдержадміністрації Ананьївського району Одеської області від 02.02.2006 року № 48. Розпорядженням в.о. голови Ананьївського районного суду Одеської області від 05.04.2023 року матеріали цивільної справи № 491/367/23 було передано за підсудністю відповідно до ч.1 та ч.4 ст. 31 ЦПК України на розгляд Кодимського районного суду Одеської області в зв`язку з неможливістю утворити склад суду для розгляду справи в Ананьївському районному суді Одеської області. Відповідно до положень ч.1-2 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. 28.04.2023 року ухвалою суду (а.с.83-85 том 1)\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрите провадження\~у цивільній\~справі,\~розгляд якої\~визначено проводити\~в порядку\~загального позовного\~провадження.Одночасно роз`яснено відповідачу її право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати на адресу суду відзив на позовну заяву, а третім особам роз`яснено право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву. При цьому, також вирішено питання про залучення до участі у даній справі Долинської сільської ради Подільського району Одеської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, із зобов`язанням позивачів виконати вимоги ч.3 ст. 187 ЦПК України щодо направлення залученій судом третій особі Долинській сільській раді копії позовної заяви з додатками; а також з Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області витребувано інформацію про наявність спадкових справ (в тому числі зі спадкового реєстру) та кола спадкоємців. У встановлений судом строк відповідач та третя особа Долинська сільська рада не скористалися своїми процесуальними правами учасника справи, відповідно, відзив на позовну заяву та письмові пояснення не подали. 11.05.2023 року до суду через систему «Електронний суд» надійшло письмове пояснення представника за довіреністю третьої особи ГУ Держгеокадастру в Одеській області Завади М.Л. (а.с.98-99 том 1). 23.05.2023 року судом отримано поштою заяву відповідача [PERSON] від 11.05.2023 року про визнання позову (а.с.109 том 1). 26.05.2023 року судом від позивачів отримано поштою матеріали (а.с.118-122 том 1) щодо виконання ними вимог ч.3 ст. 187 ЦПК України щодо направлення залученій судом третій особі Долинській сільській раді копії позовної заяви з додатками. 23.06.2023 року ухвалою суду (а.с.133-134 том 1) продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів. 26.07.2023 року ухвалою суду (а.с.168-169 том 1) з Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області витребувано інформацію про наявність спадкової справи (в тому числі зі спадкового реєстру) та кола спадкоємців. 23.11.2023 року ухвалою суду (а.с.215-217 том 1) було відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем [PERSON] , згідно її заяви (а.с.109). Крім того, 23.11.2023 року ухвалою суду (а.с.218-220 том 1) підготовче провадження у даній справі було закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті. 11.12.2023 року судом отримано поштою заяву відповідача [PERSON] від 01.12.2023 року про визнання позову (а.с.237 том 1). В судове засідання\~позивач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до положень ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № 0690219521240 про особисте вручення йому 18.01.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 0600243196032 із судовою повісткою. При цьому, раніше позивач [PERSON] надіслав поштою до суду спільне з позивачем [PERSON] клопотання від 13.05.2023 року (а.с.118-119 том 1), в якому серед іншого просили про розгляд справи за їх відсутності та задовольнити їх позов в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до положень ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № 0690219521355 про особисте вручення їй 18.01.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 0600243196172 із судовою повісткою. При цьому, раніше позивач [PERSON] надіслала поштою до суду спільне з позивачем [PERSON] клопотання від 13.05.2023 року (а.с.118-119 том 1), в якому серед іншого просили про розгляд справи за їх відсутності та задовольнити їх позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до положень ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № 0690219521479 про особисте вручення їй 18.01.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 0600243196350 із судовою повісткою за адресою, що є зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем її проживання, згідно довідки Теплодарської міської ради від 26.04.2023 року вих. № 07-01-16/462 (а.с.82 том 1), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, а також зазначена самою відповідачем [PERSON] в своїх заявах до суду (а.с.109, 233 том 1). При цьому, відповідач надіслала поштою до суду заяву про визнання позову від 01.12.2023 року (а.с.233 том 1), в якій просила про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання дана третя особа була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до положень ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 12.01.2024\~року судової\~повістки до\~електронного кабінету\~цієї особи,\~про що\~свідчить відповідна\~довідка про\~доставку електронного\~документа (а.с.15 том 2). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Долинської сільської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання дана третя особа була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до положень ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № 0690219545335 про особисте вручення йому 24.01.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 0600243225539 із судовою повісткою. Окрім того, суд додатково надіслав судову повістки для даної третьої особи на її офіційну електронну адресу, яка зазначена на її офіційному веб-сайті, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 11.01.2024 року (а.с.16 том 2). Таке повідомлення позивача відповідає правовій позиції висловленій Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-3069св21). При цьому, 20.02.2024 року на електронну адресу суду надійшло клопотання від імені Долинського сільського голови від 20.02.2024 року за Вих. № 274 про розгляд справи за його відсутності, але до нього не додано документу на підтвердження наявності на ньому кваліфікованого електронного підпису, зокрема протоколу створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису. У зв`язку з чим та враховуючи вимоги ч.8 ст. 43 ЦПК України і висновки викладені в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 205/5252/19 (провадження № 61-1125св22), то судом не було прийнято згадане клопотання до розгляду. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В свою чергу згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Водночас, згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Карла Маркса» в с. Долинське Ананьївського району Одеської області, розміром 5,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату Серії ОД № 0538321 виданого Ананьївською районною державною адміністрацією 20.12.1999 року (а.с.26 том 1), що підтверджується копією відповідного сертифікату (а.с.26-27 том 1). При цьому, факт видачі сертифіката на ім`я особи свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акта (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 178/982/18-ц (провадження № 61-19801св19). Пунктом 11 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). 02.02.2006 року головою Ананьївської районної державної адміністрації було видано розпорядження «Про передачу в натурі земельних часток (паїв) із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП «Карла Маркса» громадянам, власникам сертифікатів» (а.с.28), згідно якого, серед іншого, було вирішено: - погодити проект організації території земельних часток (паїв) на землях сільськогосподарського призначення колишнього КСП «Карла Маркса» на території Долинської сільської ради Ананьївського району; - передати громадянам в натурі ділянки із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП «Карла Маркса» в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - відділу земельних ресурсів видати вищевказаним громадянам державні акти на право приватної власності на землю та зареєструвати їх в установленому законодавством порядку; - громадянам повернути сертифікати про право на земельну частку (пай) до районної державної адміністрації. [INFO] [PERSON] померла, про що\~свідчить копія\~свідоцтва про\~смерть Серії\~ [NUMBER] \~виданого Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Теплодарського\~міського управління\~юстиції Одеської\~області 11.04.2006\~року,\~актовий запис\~№ 14\~(а.с.19 том 1). 13.08.2008 року Ананьївською районною державною адміністрацією, на підставі розпорядження райдержадміністрації Ананьївського району Одеської області від 02.02.2006 року № 48, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ №923188 (а.с.29-30 том 1), згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 5120281400:01:004:0151 площею 3,41 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно абзацу другого пункту 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Аналогічної правової позиції з цього питання дотримується Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 178/982/18 (провадження № 61-19801св19) та від 16 вересня 2020 року у справі № 179/795/18 (провадження № 61-9852св20). При цьому, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 326/1573/18 (провадження № 61-14793св19) зазначено висновок про те, що видача державного акту на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) має наслідком «погашення» сертифікату. Крім того, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 липня 2020 року у справі № 175/5011/16 (провадження № 61-4610св19) зазначено висновок про те, що реалізація за життя права на земельну частку (пай) внаслідок отримання державного акту на право приватної власності на землю має наслідком «припинення» права на частку (пай), підтвердженого сертифікатом. Таким чином внаслідок видачі 13.08.2008 року державного акта про право власності на землю Серії ЯГ №923188 (а.с.29-30 том 1) сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ОД № 0538321 (а.с.26-27 том 1) втратив свою дійсність є «погашеним», оскільки став використаним через фактичну реалізацію передбаченого ним права. 19.01.2019 року Ананьївським районним судом Одеської області у справі № 491/20/19 було ухвалено рішення, яким [PERSON] визначено строк для подання ним заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю три місяці з моменту вступу рішення в законну силу, про що свідчить зміст копії заяви (а.с.20-21 том 1) і відповідного судового рішення, яке набрало законної сили 11.03.2019 року та знаходить у публічному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень. 26.03.2019 року [PERSON] подав до Ананьївської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини спадкодавця [PERSON] , у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 122/2019, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с.20-21), копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.03.2019 року № 55621903 (а.с.22) та лист-відповідь Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області від 19.07.2023 року за вих. № 1252/01-16 (а.с.165 том 1). Таким чином [PERSON] , як син, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину спадкодавця [PERSON] . 05.04.2019 року [PERSON] подав до Ананьївської районної державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , а саме на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «ім. Карла Маркса» в с. Долинське Ананьївського району Одеської області, розміром 5,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ОД № 0538321, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією 20.12.1999 року, про що свідчить копія відповідної заяви (а.с.23-24 том 1). У зв`язку з чим 05.04.2019 року Ананьївською районною державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за № 305 та згідно якого [PERSON] успадкував після спадкодавця [PERSON] спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «ім. Карла Маркса» в с. Долинське Ананьївського району Одеської області, розміром 5,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ОД № 0538321, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією 20.12.1999 року, про що свідчить копія відповідного свідоцтва (а.с.25 том 1). Таким чином суд вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.04.2019 року у спадковій справі № 122/2019 було видане на вже «припинене» право на земельну частку (пай) внаслідок втрати дійсності / «погашення» сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ОД № 0538321 (а.с.26-27) після видачі взамін нього 13.08.2008 року державного акта про право власності на землю Серії ЯГ №923188 (а.с.29-30 том 1). Водночас суд вважає, що та обставина, що видання державного акту про право власності на землю Серії ЯГ №923188 (а.с.29-30 том 1) вже після смерті спадкодавця [PERSON] жодним чином не впливає на наявність у неї на час смерті саме права власності на земельну ділянку, а не права на земельну частку (пай), оскільки вище згаданий державний акт видавався на виконання розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації від 02.02.2006 року № 48 «Про передачу в натурі земельних часток (паїв) із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП «Карла Маркса» громадянам, власникам сертифікатів» (а.с.28 том 1), а відтак спадкодавець [PERSON] за життя набула саме у приватну власність відповідну земельну ділянку, в той час як зобов`язання щодо видачі їй самого державного акту про право власності на землю та його реєстрації було доручено здійснити відділу земельних ресурсів, яке виконало дане зобов`язання лише 13.08.2008 року, тобто вже після смерті [PERSON] . Аналогічний за своєю суттю висновок вбачається від зворотного зі змісту постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі № 128/1911/15-ц, в якій зазначено висновок, згідно якого «у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації». Тобто, у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер після прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить вже право власності на таку земельну ділянку. Натомість видача Ананьївською районною державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.04.2019 року на вже «припинене» право на земельну частку (пай), на думку суду. стало можливим внаслідок невиконання за життя спадкодавцем [PERSON] свого обов`язку щодо повернення «погашеного» сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ОД № 0538321 (а.с.26-27 том 1) до районної державної адміністрації, згідно вимог пункту 4 розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації від 02.02.2006 року № 48 «Про передачу в натурі земельних часток (паїв) із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП «Карла Маркса» громадянам, власникам сертифікатів» (а.с.28 том 1). При цьому, саме невиконання спадкодавцем [PERSON] вище згаданого зобов`язання суд пов`язує саме з тим, що остання померла [INFO] , тобто трохи більше ніж через два місяці після видання розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації від 02.02.2006 року № 48. Згідно пункту 1 Глави 15 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі виявлення нотаріусом, що ним допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або що вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус зобов`язаний повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства. У зв`язку з чим суд вважає, що існує позасудовий спосіб вирішення питання скасування нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.04.2019 року на вже «припинене» право на земельну частку (пай), згідно «погашеного» сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ОД № 0538321 (а.с.26-27 том 1). яке може бути реалізоване позивачами шляхом порушення відповідного питання перед нотаріальною конторою, яка видала відповідне свідоцтво. Однак, наразі свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.04.2019 року, яке видано у спадковій справі № 122/2019 та зареєстроване в реєстрі за № 305, не скасоване, що створює передумови виникнення ситуації безпідставного збільшення спадкової маси внаслідок включення до її складу вже припиненого права на завершення приватизації земельної частики (паю) при існуванні у складі цієї спадщини вже виниклого права власності на землю в результаті згаданої приватизації. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 25.07.2019 року, актовий запис № 596 (а.с.36). Позивачі [PERSON] і [PERSON] є, відповідно, сином і дочкою спадкодавця [PERSON] , про що свідчать копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] і серії [NUMBER] виданих Відділом запису актів громадянського стану Виконкому Іллічівської районної Ради народних депутатів м. Одеси 29.06.1982 року і 30.06.1983 року (а.с.41, 46 том 1) та копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області 31.07.2001 року (а.с.47 том 1), згідно якого [PERSON] при реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». В свою чергу відповідач [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON] , про що свідчить копію свідоцтва про укладенню шлюбу серії [NUMBER] виданого Відділом запису актів громадянського стану Виконкому Іллічівської районної Ради народних депутатів м. Одеси 09.01.1982 року (а.с.60 том 1). Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 24.09.2019 року позивачі [PERSON] і [PERSON] подали до Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області заяви про прийняття спадщини спадкодавця [PERSON] , внаслідок чого була заведена спадкова справа № 46/2019, що підтверджується копіями відповідних заяв (а.с.37-38, 42-43), копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.09.2019 року № 57661478 (а.с.51) та лист-відповідь Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 10.10.2023 року за вих. № 391/02-14 (а.с.198 том 1). При цьому, 24.09.2019 року відповідач [PERSON] подала до Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області заяву про відмову від належної їй частки за законом у спадщині спадкодавця [PERSON] на користь дочки [PERSON] та сина [PERSON] в рівних частках кожному, про що свідчить копія відповідної заяви (а.с.48-49) та лист-відповідь Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 10.10.2023 року за вих. № 391/02-14 (а.с.198 том 1). 19.10.2021 року позивачі [PERSON] і [PERSON] подали до Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину [PERSON] (а.с.39-40, 44-45 том 1). Однак, згідно листа-роз`яснення Теплодарської міської державної нотаріальної контори від 02.12.2021 року за вих.№ 411/02-14 (а.с.53-54 том 1) у відповідь на письмову заяву позивача [PERSON] від 30.11.2021 року (а.с.52 том 1), позивачі [PERSON] і [PERSON] не мають можливості оформити своє спадкові права на частину спадкового майна спадкодавця [PERSON] , а саме щодо успадкованої останнім земельної ділянки кадастровий номер 5120281400:01:004:0151 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, внаслідок відсутні документа, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на цю земельну ділянку, оскільки останній прийняв спадщину, але (на думку державного нотаріуса) не оформив свої спадкові права. Висновки суду щодо\~належності відповідача\~у даному\~спорі:\~ \~ Згідно пункту 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Таким чином [PERSON] , яка є будучи спадкоємцем першої черги за законом, відмовилась від належної їй частки спадщини спадкодавця [PERSON] на користь позивачів не може бути відповідачем у спорі за позовом у даній справі, оскільки таким відповідачем є орган місцевого\~самоврядування за\~місцем відкриття\~спадщини Долинська сільська рада Подільського району Одеської області та на території якого знаходиться спірна земельна ділянка. Про вище зазначену позицію судом було зазначено у змісті своєї ухвали від 28.04.2023 року (а.с.83-85 том 1) про відкриття провадження у даній справі та залучення Долинської сільської ради Подільського району Одеської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України». Згідно положень ч.1-2 ст. 51 ЦПК України, суд першої\~інстанції має\~право за\~клопотанням позивача\~до закінчення\~підготовчого провадження\~залучити до\~участі у\~ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. В свою\~чергу позивачі\~ [PERSON] \~і \~ [PERSON] до закінчення підготовчого провадження не скористалися своїми процесуальними правами на заміну первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем Долинською сільською радою Подільського району Одеської області, яка так і залишилась у даній справі третьою особою залученою до участі судом. Згідно ч.4 ст. 12 \~ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому, положеннями першого речення ч.3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 41). За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (висновок Великої палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 40). Таким чином суд вважає, що позов у даній справі пред`явлений позивачами до неналежного відповідача, а відтак суд має відмовити у задоволенні такого позову. щодо вирішення питання про визнання відповідачем позову: З врахуванням неналежності відповідача у даній справі, то суд вважає за неможливе у відповідності до положень ст. 206 ЦПК України вирішувати питання про прийняття визнання позову висловленого відповідачем [PERSON] в своїй заяві від 01.12.2023 року (а.с.233 том 1). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У зв`язку з чим суд вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, а тому в його задоволенні необхідно відмовити. Суд додатково, з метою обрання позивачами ефективного способу захисту своїх спадкових прав, звертає увагу позивачів на висновки наведені у мотивувальній частині даного рішення щодо дії нескасованого свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.04.2019 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 305 та видано у спадковій справі № 122/2019 на вже «припинене» право на земельну частку (пай), згідно «погашеного» сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ОД № 0538321.

Outcome: dismissed