Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Позивачка в особі свого представника - [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. У зв`язку із тим, що останнім часом вони мають різний погляд на життя, з грудня 2021 шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 20.11.2023 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, через систему «Електронний суд» подали заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 21.09.2019 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а/з № 2590), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Як зазначено позивачкою у позові, від шлюбу спільних дітей не мають. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з вищевказаним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин та збереження шлюбу відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно положень ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки позивачка в поданому позові зазначила суду, що вони з відповідачем проживають окремо з грудня 2021 року, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та наполягає на розірванні даного шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням позивачки до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є порушенням права позивачки на свободу та особисту недоторканість, що призведе до порушення її інтересів, що має істотне значення при вирішенні даної справи судом, а тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved