Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання за права власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивачі зазначили , що вони з моменту свого народження мешкають у кв. [ADDRESS] . У 2013 році вони звернулися до ВП «Харківське будівельно- - монтажне експлуатаційне управління « ДП «Південна залізниця» зі зверненням щодо приватизації займаного ними житла . У відповідь на дане звернення було отримано лист , яким підтверджено , що житловий будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі ВП «Харківське будівельно- монтажне експлуатаційне управління « ДП «Південна залізниця». Крім того , даним листом було повідомлено , що балансоутримувач не заперечує проти проведення приватизації спірної квартири .Тривалий час позивачі збирали необхідні документи для приватизації і у вересні 2014 року вони звернулися до ДП «Південна залізниця» з заявою про надання розпорядження про створення при ВП «Харківське будівельно -монтажне експлуатаційне управління» відповідного органу уповноваженого здійснювати приватизацію державного житлового фонду. Згідно відповіді , що через заходи реформування залізничної галузі відповідно до вимог і заходів , передбачених ЗУ «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови КМУ від 25.06.2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» існують обмеження щодо розпорядження майном підприємства підпорядкованим Укрзалізниці . У березні 2015 року позивачі повторно звернулися до начальника ДП «Південна залізниця» з тим же питанням, але отримали відповідь , що питання приватизації наявного житлового фонду буде вирішуватися після зняття обмежень пов`язаних з інвентаризацією майна та формування статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця» . У лютому 2016 року позивачі повторно звернулися до вже реорганізованого підприємства ПАТ «Укрзалізниця» , але у відповідь отримали лист , яким відповідач через відсутність у регіональних філіях органів приватизації запропонував позивачам звернутися до органів приватизації за місцем проживання . Позивачі звернулися до Управління комунального майна та приватизації ХМР , на що отримали відповідь , згідно якої позивачам повідомили , що до компетенції управління входить приватизація житла , що є об`єктами комунальної власності територіальної громади м. Харкова , а житловий будинок по [ADDRESS] таким не є. Водночас , 20.10.2015 року Харківським міським головою прийнято розпорядження №121 «Про приватизацію відомчого житла»,згідно якого управлінню доручено здійснювати приватизацію відомчого житла та в разі делегування відповідних повноважень підприємствами ,які змінили форму власності і мають відомче житло до його передачи у комунальну власність .Таким чином , приватизація займаного позивачами житла відповідно до відповіді управління комунального майна та приватизації ХМР житла була можлива за умови делегування ПАТ «Укрзалізниця» повноважень управлінню на приватизацію спірного майна. Після отримання вказаного листа в літку 2020 року позивачі зібрали необхідні документи для отримання у власність квартири в порядку приватизації , але листом від 06.10.2020 року було повернуто їм пакет документів та роз`яснено , що в АТ «Укрзалізниця» та зокрема філії БМЕС відсутні структурні підрозділі ,які здійснюють приватизацію житлового фонду. 21 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду суддею Комінтернівського районного суду м. Харкова Колодяжною І.М. та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та справу призначено у підготовче судове засідання. 21 грудня 2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву , в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що АТ «Укрзалізниця» не є органом приватизації та , відповідно не має права на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на житло відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» . 21 грудня 2021 року ухвалою суду клопотання представника позивача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції задоволено . У зв`язку із введенням в Україні з 24.02.2022 року воєнного стану та проведенням бойових дій на території Харківської області розгляд відкриття провадження по справі не відбулось. На виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу 21.04.2022 року передано до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 18.10.2022 року було прийнято до розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 17.02.2023 року справу було передано за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова. 24 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду , розгляд справи визначено проводити в загальному провадженні та справу призначено у підготовче засідання. 19 квітня 2023 року ухвалою суду клопотання представника відповідача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції задоволено . 18 травня 2023 року ухвалою суду клопотання представника позивача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції задоволено . 14 серпня 2023 року ухвалою суду підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції пояснив, що спірний будинок побудований у 1957 році батьками [PERSON] , які були зареєстровані в даному будинку . АТ «Укрзалізниця» не створило орган приватизації , не делегувало права повноважень на приватизацію іншим органам , що перешкоджає позивачам реалізувати їх права на приватизацію спірної квартири. Посилання відповідача , що вони не є органом приватизації , на думку представника позивачів не можна взяти до уваги , так як вони були зобов`язані створити орган приватизації , тому що мають житловий фонд. Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції пояснила , що АТ «Українська залізниця» не є органом приватизації , і не є державним органом . Органи місцевої влади не зверталися до АТ «Українська залізниця» , щодо передачі їм будинків ,які перебувають на балансі підприємства, для приватизації. Суд , заслухавши вступне слово учасників справи , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено , що 17.07.2013 року позивач [PERSON] зверталася до відокремленого підрозділу «Харківське будівельно - монтажне експлуатаційне управління» щодо приватизації квартири [ADDRESS] , а листами від 19.07.2013 року їй повідомлено , що управління не заперечує проти проведення приватизації та повідомляють про необхідність виготовлення технічного паспорту на квартиру . 29 вересня 2014 року ДП «Південна залізниця» щодо звернення позивачів про створення при Харківському будівельно -монтажному експлуатаційному управлінні Південної залізниці» відповідного органу ,уповноваженого здійснювати приватизацію житла , повідомила, що постановою КМУ від 25.06.2014 року №200 прийнято рішення про утворення ПАТ «Українська залізниця» . З метою забезпечення належного виконання зазначеної постанови КМУ під час утворення товариства підприємствам , підпорядкованим Укрзалізниці , встановлений ряд обмежень для операцій з розпорядженням майном . Майбутні структурні зміни , розгляд питання щодо створення відповідного органу , уповноваженого здійснювати приватизацію житла , що знаходиться на балансі відокремленого підрозділу Південної залізниці , можливий після звершення реорганізації. 03 квітня 2015 року листом ДП «Південна залізниця» позивачам роз`яснено, що після зняття обтяжень , пов`язаних з інвентаризацією майна та формування статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця» буде вирішуватись питання щодо визначення порядку приватизації наявного житлового фонду на підставах передбачених чинним законодавством України. 14 березня 2016 року листом ПАТ «Укрзалізниця» щодо питання про приватизацію квартири , повідомлено , що наразі в регіональних філіях відсутні підрозділи приватизації , для реалізації свого права на приватизацію житла необхідно звернутися до органів приватизації за місцем проживання . Відповідно до листа ПАТ «Укрзалізниця» від 03 квітня 2016 року позивачіам повідомлено , що у ПАТ «Укрзалізниці» відсутні структурні підрозділи ,які здійснюють приватизацію житлового фонду та роз`яснено право звернення до органу приватизації за місцем проживання отримавши попередню згоду органу управління державним майном Міністерства інфраструктури України. Згідно листа Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради від 15.09.2016 року позивачам повідомлено , що житловий будинок [ADDRESS] не є об`єктом територіальної громади і тому приватизація житла управлінням буде можлива за умови делегування ПАТ «Укрзалізниця» повноважень на приватизацію житла управлінню. Як вбачається з листа Міністерства інфраструктури України від 10.04.2018 року делегування виконавчим органам місцевого самоврядування повноважень здійснювати приватизацію відомчого житла та утворення при регіональних філіях органів АТ « Укрзалізниця» ,які будуть уповноважені здійснювати приватизацію житлового фонду , що перебуває на балансі структурних підрозділів даних філій , не належить до компетенції Мінінфраструктури. 24 квітня 2018 року листом філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації і споруд» ПАТ «Укрзалізниця» повідомлено що питання про приватизацію житла будинка ,які обслуговуються центром буде розглянуто після зняття обмежень з операцій з розпорядженням майном , встановлених КМУ від 25.06.2014 року №200. Згідно листа Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації від 19.10.2018 року роз`яснено , що ПАТ «Укрзалізниця» відповідно до його статуту не може вчиняти правочини , наслідком яких може бути відчуження майна . Відповідно до довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 23.07.2020 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки «Ощадбанк» від 22.07.2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] значаться у списках громадян України, що мають право на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] . Листом філії «Центра будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» від 06.10.2020 року повернуто документи щодо надання дозволу на приватизацію на квартиру [ADDRESS] та роз`яснено,задля використання права на приватизацію житла необхідно . разом з іншими мешканцями будинку звернутися до органів місцевого самоврядування з питання про прийняття рішення щодо надання згоди на прийняття житлового будинку, який закріплений за АТ «Укрзалізниця» на праві господарського відання у комунальну власність територіальної громади міста Харкова . Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 345 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону (ч.3 ст.8 Закону). Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства) (ч.4 ст.8 Закону). Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до ст.5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення (ч.5 ст.8 Закону). Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 ЖК до житлового фонду включаються не тільки жилі будинки, а й жилі приміщення в інших будівлях. Згідно з ч. 2 ст. 9 цього Кодексу громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. На підставі ст. 1 Закону приватизація державного житлового фонду - це відчуження зазначених квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два й більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв тощо) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд, як передбачено Законом, - це житловий фонд місцевих рад народних депутатів та житловий фонд, який перебуває у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках (де мешкають два й більше наймачів), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до п.18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 року №396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за №109/17404, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом (ч.11 ст.8 Закону). При розгляді справи судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Харківського будівельно - монтажного експлуатаційного управління Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 19.07.2013 року , спірна квартира, що знаходиться в будинку [ADDRESS] перебуває на балансі підприємства . На даний час для реалізації свого права на житло позивачі звернулися до АТ «Укрзалізниця» зі зверненням щодо приватизації квартири [ADDRESS] . Перевіряючи доводи позивачів, судом встановлено, і дані факти не заперечуються сторонами, що спірна квартира [ADDRESS] перебуває на балансі АТ «Укрзалізниця» на праві повного господарського відання. Згідно довідки «Ощадбанк» від 22.07.2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] значаться у списках громадян України, що мають право на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] . Як визначає ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого може бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі. У статті 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно із положеннями ст. 21, 22, 41 та 47 Конституції України кожен має право на житло, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу, зокрема, придбати житло у власність в порядку, визначеному законом. Конституційні права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, гарантуються державою і не можуть бути скасовані. Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності (ч. 1 ст. 345 ЦК України). Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Згідно до ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається із виготовленого 03.09.2013 року року КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] загальна площа указаної квартири складає 70 кв.м., житлова 44,1 кв.м., спірна квартира знаходиться на першому поверсі одноповерхового будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». З викладеного вбачається, що підставою для позову про визнання права власності окрім невизнання або оспорювання цього права іншою особою може бути також і відсутність у власника документа, що підтверджує таке його право. Аналогічні роз`яснення надано і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5. Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів право домагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивністю і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачі значаться у списках громадян , що мають право на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] . Спірна квартира, після внесених змін до законодавства, що стосується АТ«Укрзалізниці», не увійшла до статутного фонду АТ «Укрзалізниця», є у господарському віддані підприємства і рішень щодо визнання її службовим житлом не приймалося. Позивачі проживають в даній квартирі довгий період часу, несуть витрати по її утриманню. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання за кожним з позивачів відповідно його частки права власності на житлове приміщення, а саме квартиру [ADDRESS] , оскільки прийняття судом такого рішення забезпечить захист та відновлення порушених житлових прав позивачів, закріплених Конституцією України.

Outcome: approved