Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

03 січня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання дочки, мотивуючи свої вимоги наступним. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З 01 вересня 2023 року [PERSON] зарахована студенткою першого курсу за освітньо-професійною програмою бакалавр факультету психології Харківського національного університету ім. Н.В. Каразіна. Термін закінчення навчання - 30 червня 2027 року. [PERSON] навчається за кошти фізичних (юридичних) осіб, форма навчання денна. [PERSON] зареєстрована та проживає з матір`ю, яка матеріально її утримує, несе витрати по оплаті продуктів харчування, одягу, підручників, канцелярських засобів тощо. [PERSON] просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на період навчання дочки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до завершення навчання [PERSON] або до досягнення нею двадцяти трьох років. 12 січня 2024 року відповідачем було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки дочка не проживає із позивачкою, а проживає в квартирі його матері, витрати за яку несе він особисто, тому позивачка не має законних підстав звертатися з цим позовом (а.с. 23 - 27). 22 січня 2024 року позивачкою було надано відповідь на відзив, в якому вона позовні вимоги підтримала та зазначила наступне. Дочка проживає з нею за адресою: [ADDRESS] , в цій квартирі знаходяться її особисті речі, вона проводить вільний від занять час, харчується. Дочка приходить у квартиру своєї баби для того, щоб займатися або переночувати, але це не означає, що вона там постійно проживає. Те, що відповідач за домовленістю зі своєю матір`ю сплачує комунальні послуги за квартиру, не означає, що він таким чином надає матеріальну допомогу дочці, оскільки більшість комунальних послуг за квартиру (опалення, утримання будинку, доставка газу, тощо) необхідно сплачувати незалежно від того, чи проживає там хто-небудь. Зазначила, що на її утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина. Позивачка несе витрати на придбання для [PERSON] продуктів харчування, предметів особистої гігієни, одягу, взуття, предметів, необхідних для навчання, оскільки вона є членом її родини. Щодо твердження відповідача про те, що він передав 28 000 грн для оплати навчання, повідомила, що то були кошти, які подарували дочці на 16-річчя, але вони знаходились у відповідача, і він їх повернув (а.с.45). Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, відповіді на відзив. Відповідач під час судового розгляду пояснив наступне. З початку 2023 року [PERSON] проживає на безоплатній основі в квартині його матері за адресою: [ADDRESS] . Витрати за комунальні послуги сплачує він за власні кошти. Окрім цього, відповідач допомагає дочці матеріально. Так, в серпні 2023 року він надав 28 000 грн для оплати навчання в університетіза перший курс, але оскільки позивачка відмовилася взяти кошти у нього особисто, то передав їх через [PERSON] . На прохання дочки відповідач дає їй кошти на особисті потреби. Не заперечував сплачувати аліменти, але не в такому розмірі, який вказала позивачка. Зазначив, що сам хворіє і йому потрібні кошти на лікування. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що проживає в квартирі своєї баби за адресою: [ADDRESS] , за комунальні послуги не сплачує. Батько оплачує проживання в квартирі, дає кошти на її прохання. Всі інші витрати, а саме - харчування, канцтовари, засоби особистої гігієни тощо несе мати. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Миргороду Миргородського управління юстиції Полтавської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). [PERSON] зареєстрована за однією адресою з [PERSON] по [ADDRESS] (витяг з реєстру територіальної громади від 23 листопада 2023 року, № 2023/009632470, № 2023/009632617, а.с. 14, 15). З 01 вересня 2023 року [PERSON] навчається на денній формі навчання на першому курсі Харківського національного університету ім. Н.В. Каразіна за контрактом. Термін закінчення навчання - 30 червня 2027 року, що підтверджується довідкою № 3701/91 від 18 жовтня 2023 року, договором про навчання від 22 серпня 2023 року (а.с. 8-12). Ст. 199 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з положенням ч. 1 ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абзацу 2 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 червня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, вимоги позивачки про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і тому підлягають до часткового задоволення. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивачки, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог в частині розміру аліментів 1/4 частини, яку остання просить стягнути з відповідача щомісячно, оскільки супереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачкою не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на утримання повнолітньої дочки саме в такому розмірі. При визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, стан здоров`я сторін, матеріальне становище відповідача, який працює та отримує заробітну плату, надає дочці певну матеріальну допомогу. Також суд враховує розмір вартості навчання, необхідність придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання тощо і визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача - 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку аліменти необхідно стягнути з 03 січня 2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial