Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

У листопаді 2023 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С. Позов обґрунтовано тим, що з 17.08.2013 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у позивача та відповідачки народився син - [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між сторонами припинені. Сторони не ведуть спільне господарство, у позивача відсутні спільні інтереси з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивач зазначає, що з відповідачкою шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Ухвалою від 11.12.2023 суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 16.02.2024 від представника позивача - адвоката Мухіної Н.В. до суду надійшла заява в якій вона повідомили, що позивач позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Також у свої заяві представник позивача просила розгляд справи проводити без участі сторони позивача. В судові засідання, які були призначені на 30.01.2024 та 20.02.2024 відповідачка двічі поспіль не з`явилась. Про дату, час та місце проведення розгляду справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Згідно відмітки канцелярії Дарницького районного суду м.Києва заява про визнання позову, яка надійшла на електронну пошту суду 22.12.2023 від [PERSON] , зареєстрована за вх. № 86617/23, без накладення на неї кваліфікованого електронного підпису відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), про що складено відповідний акт. Відповідно до статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Отже, створення електронного документа завершується накладанням електронного цифрового підпису його автора та надає електронному документу статусу оригіналу. Таким чином, щоб мати статус оригіналу документа офіційного характеру, подана позивачем через електронну пошту заява повинна бути скріплена електронним цифровим підписом. Оскільки заява була подана через електронну пошту та не скріплена електронним цифровим підписом відповідача, то вказана заява не вважається такою, що підписана відповідачем, а тому суд не бере її до уваги при розгляді справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17.08.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 696. Під час шлюбу у позивача та відповідачки народився син - [PERSON] , [INFO] , про що 24.12.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві видано свідоцтво про народження, актовий запис № 4515. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як передбачено частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинені і на цей час шлюб існує лише формально, а тому перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, отже, наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України).

Outcome: approved