Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

20 квітня 2023 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області подано вищевказаний позов, підписаний представником позивача адвокатом Шпак Д. Г. та позивачем. Позов отримано судом 27 квітня 2023 року та 28 квітня 2023 року передано головуючому судді. В обґрунтування позову сторона позивача зазначає, що у березні 2023 року [PERSON] звернувся до Шосткинського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі за текстом - Центр) у якості особи, належної до категорій, визначених ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу». Предметом звернення є складення позовної заяви про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно спільної неповнолітньої дитини сторін. Крім цього, заявником порушено питання про подальше представництво його інтересів під час розгляду цивільної справи судом. За результатами вивчення наданих [PERSON] документів, а також зі слів позивача встановлено, що в період з 05 березня 2005 року по липень 2008 року він перебував з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Васьківської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області. Під час спільного проживання, [INFO] , у сторін народилася донька [PERSON] . У подальшому шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2008 року. При цьому, 30 жовтня 2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки у передбаченому законодавством розмірі. Після звернення до виконання виконавчого документу відповідач аліменти систематично не сплачувала, що призвело до виникнення заборгованості, яка постійно зростала та станом на 01 квітня 2023 року становила 75\~694,47 грн. З часу розлучення дитина сторін залишалася на фактичному утриманні саме батька. Місце проживання позивача та [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05 серпня 2005 року приватним нотаріусом Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Никоновою Г. І. На даний час [PERSON] навчається у Комунальній організації «Шосткинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 8 Шосткинської міської ради Сумської області», є учнем 11 класу. Батько постійно спілкується з донькою, цікавиться її життям та розвитком, приймає участь у вихованні останньої, а також повністю утримує матеріально. Позивач створює для дитини сприятливі матеріально-побутові умови для розвитку здібностей та навчання. Необхідність звернення до суду з цією позовною заявою викликана свідомим нехтуванням протягом тривалого часу своїми батьківськими правами та відсутністю бажання здійснювати виховання власної доньки з боку відповідача. [PERSON] остаточно самоусунулася від виконання батьківських обов`язків та не надає на утримання дитини матеріальної допомоги, а також не переймається її побутовими питаннями. Зі свого боку позивач не забороняє колишній дружині приймати участь у вихованні доньки [PERSON] , оскільки не створює жодних перешкод щодо можливості комунікації між ними, але [PERSON] не виявляє інтересу та особисто не спілкується з донькою у обсязі, необхідному для сприйняття її саме у якості матері. Цю обставину позивач, окрім іншого, підтверджує довідкою-характеристикою за місцем проживання та навчання № 38 від 05 квітня 2023 року, наданою навчальним закладом. 01 травня 2023 року судом отримано відомості про реєстрацію місця проживання відповідача на території Новомосковського району Дніпропетровської області, передані головуючому 03 травня 2023 року /а.с.27/. Постановленою судом ухвалою від 04 травня 2023 року справу прийнято до провадження, призначено розгляд за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання. 08 вересня 2023 року судом отримано лист органу опіки та піклування /а.с.41/, відповідно до якого надання висновку органу опіки та піклування є неможливим у зв`язку з досягненням повноліття [PERSON] , [INFO] , [INFO] . В підготовчому засіданні 08 вересня 2023 року, проведеному в режимі відеоконференції, судом роз`яснено, які обставини входять до предмету доказування, задоволено клопотання представника позивача про отримання пояснень [PERSON] , клопотань про залучення третіх осіб не заявлялось. Постановленою судом ухвалою від 08 вересня 2023 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. В судові засідання 22 листопада 2023 року, 19 лютого 2024 року позивач, його представник, як безпосередньо до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, так і для проведення відеоконференції до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області не з`явилися, з`явлення [PERSON] для тримання пояснень та допиту не забезпечили. Представник позивача 19 лютого 2024 року, до закінчення повітряної тривоги на території України, надав клопотання про розгляд справи у його та позивача відсутність. Під час вирішення питання по суті позовних вимог, просив прийняти рішення з урахуванням діючого законодавства в сфері регулювання виниклих у позивача правовідносин, а також з урахуванням усіх встановлених обставин справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавала. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзиву, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, за відсутності заперечень позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи у підготовчі та судові судове засідання не з`явився, у заяві від 08 вересня 2023 року просив розглянути справу у відсутність представника, при розгляді справи поклався на розсуд суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, відповідно до обставин, установлених заочним рішенням, ухваленим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 31 липня 2008 року у справі № 2-3604/2008, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 березня 2005 року у виконавчому комітеті Васьківської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області за актовим записом № 02. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені з серпня 2007 року, проживають разом. Даним рішенням шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.10/. Рішення набрало законної сили 11 серпня 2008 року. Обставини щодо народження дитини сторін [PERSON] , [INFO] , також підтверджені наданою позивачем копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] /а.с.9/. 25 березня 2009 року сторонам видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] /а.с.11/. 05 серпня 2022 року [PERSON] отримав право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується наданою копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 568 /а.с.12/. Також з наданого акту про підтвердження проживання громадян від 25 листопада 2022 року, складеного інженером у присутності сусідів мешканців квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , вбачається, що в квартирі [ADDRESS] , квартиронаймача [PERSON] проживає без реєстрації з 2008 року [PERSON] /а.с.13/. Обставини щодо проживання в м. Шостка підтверджуються також наданою позивачем копією довідки від 24 квітня 2009 року, виданої завідувачем дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 12 «Росинка» Шосткинської міської ради Сумської області, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , відвідує вказаний заклад з 18 вересня 2008 року по 24 квітня 2009 року /а.с.19/. З копії довідки, наданої квартиронаймачеві [PERSON] ФОП [PERSON] вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований в [ADDRESS] з 01 жовтня 2019 року. У вказаній квартирі без реєстрації мешкає [PERSON] /а.с.14/. Заочним рішенням, ухваленим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 30 жовтня 2020 року у справі № 183/3890/20 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20 липня 2020 року і до досягнення донькою повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. 28 грудня 2020 року на виконання рішення суду видано виконавчий лист /а.с.15/. З копії роз`яснення державного виконавця Новомосковського відділу ДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09 березня 2023 року № 22989/у вбачається, що станом на 09 березня 2023 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 20 липня 2020 року по 09 березня 2023 року становить 75694,47 грн /а.с.16/. Вказане підтверджується також і долученим позивачем розрахунком у копії /а.с.17/. З копії довідки директора ШЗШ І-ІІІ ступеня ШМР Сумської області від 05 квітня 2023 року № 38 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається в 11 класі навчального закладу. Вихованням дитини займається батько, відвідує батьківські збори. Мати не цікавиться навчанням дитини, не бере участі у вихованні /а.с.20/. Вирішуючи позов суд виходить з такого. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як установлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. За ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, при вирішенні справи суд виходить з висновку щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 13 січня 2022 року у справі № 733/1295/19 (провадження № 61-15668св21), згідно з якими кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на особисте звернення до суду з відповідною заявою в порядку цивільного судочинства за захистом свого права чи інтересу, а також може особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають із відносин, у яких він (вона) особисто бере участь. Згідно зі статтею 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 686/16902/20 (провадження № 61-11412св21) зроблено висновок про те, що «на час розгляду справи судом [PERSON] досяг повноліття та втратив правовий статус дитини, а тому суди вважали відсутніми правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки особа може бути позбавлена батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років. Колегія суддів погоджується з висновком судів про відсутність безумовних правових підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] у контексті цієї справи. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 219/3759/2014-ц зроблено висновок про те, що на час розгляду справи судом першої інстанції, після скасування заочного рішення, дитині виповнилося 18 років, тому висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є обґрунтованим і відповідає вимогам матеріального права (стаття 164 СК України). У зв`язку з викладеними інші доводи касаційної скарги не мають правового значення і не впливають на законність, обґрунтованість та справедливість рішення про відмову в задоволенні позову». Підстави позбавлення батьківських прав, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, стосуються випадку ухилення батька чи матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. При цьому, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, що передбачено частиною 1 статті 6 СК України. Аналогічні норми закріплені також у статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. Таким чином, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Так, хоча позивачем і підтверджено суду проживання [PERSON] з ним за однією адресою, однак оскільки дитина, щодо якої позивач просить позбавити відповідача батьківських прав [PERSON] досягла повноліття, позивачем не надано висновок органу опіки та піклування щодо результатів розв`язання спору у період до досягнення дитиною повноліття, не залучено повнолітню доньку, яка досягла повноліття до участі у справі в якості співпозивача, не забезпечено явку доньки в судове засідання для надання пояснень суду та враховуючи те, що звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилався на ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд приходить висновку про відсутність правових підстав, передбачених СК України для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її повнолітньої доньки. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, покладає їх на позивача, якому відмовлено в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed