Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є її батьком, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2023 року вирішено стягувати аліменти на її користь в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно до 30 червня 2023 року, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Вказує, що 30 червня 2023 року стягнення аліментів на підставі вказаного вище рішення припинилось. Однак вона продовжує навчання на денній формі, тому не має змоги працювати, відповідно потребує одягу, харчування, лікування, зошити, підручники та інше канцелярське приладдя для навчання тощо. Тому, просить стягувати аліменти з відповідача на її користь в розмірі 1/4 частки із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до завершення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Позовна заява надійшла до суду 27.11.2023. Ухвалою суду від 21.12.2023 прийнято позовну заяву до провадження, відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Визначено строк та черговість подання заяв по суті справи. В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про проведення судового розгляду справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву, або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подав. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є дочкою відповідача [PERSON] (а.с.6), яка [INFO] досягла повноліття. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2023 року вирішено стягувати аліменти на користь позивачки в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно до 30 червня 2023 року,але не довше ніж до досягнення нею 23 років (а.с.9-10). Тобто 30 червня 2023 року виплата аліментів припинилась, однак позивачка продовжує навчання і відповідно досягне 23 річного віку [INFO] . Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно довідки Львівського національного університету імені Івана Франка №25рл від 07.09.2023 (а.с.7) позивач є студенткою 1 курсу (магістр) денного відділення факультету журналістики. Закінчує навчання 31.12.2024. Оскільки у зв`язку з навчанням позивач не працевлаштована, на думку суду потреба останньої в матеріальній допомозі існує. Доказів про те, що відповідач немає можливості сплачувати аліменти останній суду не подав. З огляду на такі обставини, а також враховуючи відсутність доказів про протилежне, суд приходить до висновку про наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу. Відповідно, у справі яка розглядається наявні усі чотири критерії, на яких наголошував Верховний Суд у згаданій вище постанові. Далі суд вирішить питання про розмір аліментів. Під час розгляду цивільної справи № 622/373/16 (постанова від 29.01.2018) Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що у визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, стан здоров`я позивача та потребу сина сторін в матеріальній допомозі, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, а також інші обставини, які мають значення для справи, зокрема ті, про які згадував Верховний Суд у справі № 622/373/16. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.11.2023 і до закінчення дочкою навчання або досягнення 23 років в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У зв`язку з досягненням повноліття позивачкою в силу вимог ч. 1 ст. 6 СК України втратив статус дитини, а відтак, правило про мінімальний гарантований розмір аліментів, які передбачені у ч. 2 ст. 182 СК України на дані правовідносини не поширюється. Відповідно, суд не буде обмежувати мінімальний розмір аліментів у виді 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1 073,60 грн., оскільки позивач в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved