Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та повідомила, що 01.07.2022 року відповідач позичив у неї 1\~270\~912,50 грн., що на день передачі грошей було еквівалентно 43\~450 доларів США, які зобов`язався повернути не пізніше 01 жовтня 2022 року, що підтверджується Договором позики грошей від 01.07.2022 року. Станом на момент звернення до суду відповідач не виконав свої зобов`язання, борг не повернув, тому позивач звернулася з даним позовом до суду та просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 43\~450 доларів США та штраф у розмірі 15\~600 доларів США, у сумі еквівалентній гривні України, згідно офіційного курсу Національного банку України на момент ухвалення судового рішення, а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2023 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Юрченко Т.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві; проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] ( [PERSON] ) у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи за останньою відомою адресою реєстрації ( [ADDRESS] ) та шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-порталі «Судова влада України», відзив на позов або заяву про розгляд справи у відсутності не подав, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України, оскільки представник позивача у судовому засіданні не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторони позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обгрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. \~ \~ Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти \~виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідено до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 01.07.2022 року відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 1\~270\~912,50 грн., що на день передачі грошей було еквівалентно 43\~450 доларів США (п.1), які зобов`язався повернути не пізніше 01 жовтня 2022 року (п.2), що підтверджується Договором позики грошей від 01.07.2022 року (далі Договір) (а.с. 17). У визначені строки та на день розгляду справи судом борг повернутий не був (доказів протилежного матеріали справи не містять). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір позики від 01.07.2022 року, який є оспорюваним правочином, у судовому порядку не оспорювався та недійсним не визнавався (доказів протилежного матеріали справи не містять). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому з огляду на зазначені вище обставини суд звертає увагу на такі висновки Верховного Суду. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника\~є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до умов Договору, гроші були позичені у валюті українській гривні (було лише зазначено їх еквівалент у доларах США), а тому і поверненню вони підлягають у цій самій валюті. Разом з тим, відповідно до п.п. в) п. 2 Договору, сума, що підлягає поверненню, на день розрахунку має відповідати сумі, еквівалентній 43\~450 доларів США за офіційним курсом НБУ на день розрахунку, що станом на день ухвалення рішення становить 1\~658 634,23 грн. (15.02.2024 року офіційний курс НБУ було встановлено - 38,1434 грн. за 1 долар США). Щодо стягнення штрафу. Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.\~Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 4 Договору, при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 01.10.2022 року) Позикодавець вправі буде вимагати сплати штрафу у розмірі 38\~025,00 грн., що на день розрахунку має відповідати сумі, еквівалентній 1300,00 доларів США за кожен місяць прострочення. \~ \~ \~ \~Штраф у фіксованій сумі не відповідає правовій природі штрафу, яким є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а тому штраф стягненню не підлягає. Таким чином,\~суд доходить\~до висновку,\~що слід\~стягнути з\~ [PERSON] на користь [PERSON] борг за Договором позики грошей від 01.07.2022 року у розмірі 1\~658 634,23 грн., що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 43\~450 доларів США, тобто про часткове задоволення позову. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 10\~333,40 грн. судового збору та 15 400 грн. витрат на професійну правничу допомогу, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 77%).

Outcome: partial