Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Представник позивача 27.12.2023 звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, те що 09.12.2021 у м. Монастирище по вул. Соборності сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «MERCEDES BENZ 124» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «FORD KUGA» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.12.2021 у справі про адміністративне правопорушення № 702/747/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що дорожньо - транспортна пригода відбулась через невідповідний технічний стан транспортного засобу «MERCEDES BENZ 124» державний реєстраційний номер [NUMBER] (відкручення металевого болта заднього лівого колеса), внаслідок чого був пошкоджений транспортний засіб автомобіля «FORD KUGA» державний реєстраційний номер [NUMBER] . На момент дорожньо - транспортної пригоди, цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «MERCEDES BENZ 124» державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПРАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АТ 610368. В свою чергу, на момент дорожньо - транспортної пригоди, майнові інтереси власника автомобіля «FORD KUGA» державний реєстраційний номер [NUMBER] були застраховані в ПРАТ «СК «ІНГО Україна» Генеральною угодою добровільного страхування засобів наземного транспорту № 250598470.14 від 25.12.2014. Власник пошкодженого автомобіля «FORD KUGA» державний реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до ПРАТ «СК «ІНГО Україна» із повідомленням про аварію та виплату страхового відшкодування, дана заява була розглянута, у зв`язку з чим на підставі: акту огляду транспортного засобу від 09.12.2021; рахунку № КМдС-0056427 від 09.12.2021; страхового акту № 4581191 від 06.01.2022; ПРАТ «СК «ІНГО Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «FORD KUGA» державний реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 30 318 грн 03 коп. Після сплати страхового відшкодування, ПРАТ «СК «ІНГО Україна» в порядку ст. 993 ЦК України звернулось до ПРАТ «СГ «ТАС» із претензією № 727 від 26.08.2022 про виплату страхового відшкодування за полісом № AT 610368. Дана заява була розглянута, вимоги визнані такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим ПРАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату суму страхового відшкодування на рахунок ПРАТ «СК «ІНГО Україна» в розмірі 28 818 грн 03 коп. Відповідно підпункту г) підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду якщо дорожньо - транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Факт невідповідності технічного стану транспортного засобу встановлено постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.12.2021 у справі про адміністративне правопорушення № 702/747/21. Просять стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 28 818 грн 03 коп та витрати сплаченого судового збору. На адресу суду через підсистему «Електронний суд» 30.01.2024 від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого підставою для задоволення регресного позову у даному випадку може бути встановлення судом підстав, зазначених у п. 38.1.1.г. Закону ст. 38 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" («дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам правил дорожнього руху»), тобто має бути встановлена сукупність таких обставин: 1) встановлено певну технічну несправність; 2) дана несправність не відповідає конкретним вимогам ПДРУ; 3) ДТП є безпосереднім наслідком такого невідповідного технічного стану, тобто саме такий технічний стан є безпосередньою причиною ДТП; 4) такий причинно-наслідковий зв`язок має бути визначений (встановлений) в установленому порядку. Позивач посилається на постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.12.2021, в якій встановлено, що водій а) не перевірив перед виїздом, б) не забезпечив технічно-справний стан транспортного засобу, в) допустив ДТП, а саме пошкодження транспортного засобу. При цьому технічний стан автомобіля відповідача не був предметом дослідження в даній справі та з даного питання суд жодних висновків не робив. Зазначення в постанові суду про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час руху не стежив за технічним станом автомобіля, в результаті допустив ДТП, а саме пошкодження транспортного засобу, не підтверджує знаходження автомобіля відповідача в технічно несправному стані. Зазначена постанова суду не містять конкретної інформації про конкретно наявну і встановлену невідповідність технічного стану транспортного засобу, які саме технічні несправності мав автомобіль та яким конкретним вимогам ПДРУ технічний стан автомобілю не відповідав. Крім того, відсутній висновок, що технічні несправності (якщо такі дійсно мали місце), безпосередньо привели до ДТП, а сам по собі той факт, що водій не перевірив перед виїздом технічний стан автомобіля (про що вказано у постанові) - не є достатнім як для встановлення наявності такої несправності, так і для встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між такою бездіяльністю і дорожньою подією. Вимоги до технічного стану та обладнання транспортного засобу передбачені п. 31 ПДР «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання», про порушення яких в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності безпосередньо не зазначено. Відповідно до п. 31.4.5.п.є Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортного засобу якщо відсутній болт (гайка) кріплення колеса, або є тріщина диска і ободів коліс. Однак дані порушення в діях відповідача не встановлені та не доведені позивачем. Також відповідач не притягувався до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу з технічними несправностями, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена (ч. 1 ст. 121 КУпАП). Позивачем не надано інших доказів того, що мала місце технічна невідповідність (несправність) транспортного засобу. Будь-яких технічних досліджень з цього приводу не проводилось. А при не встановленні (недоведеності) позивачем наявності обставин, зазначених у пп. 38.1.1.г Закону, відсутні підстави для визнання права позивача на пред`явлення даної регресної вимоги до свого страхувальника (та/або водія забезпеченого транспортного засобу). Крім того позивачем не надано експертного висновку щодо вартості ремонту пошкодженого авто. Вважає, що позивачем відповідно до принципу змагальності та обов`язку доказування, не надано суду достатніх доказів та не доведено факту існування в сукупності обставин визначених п. г) ч.1 ст. 38 Закону, а саме: визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. 31.01.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та додатково вказав, що дорожньо-транспортна пригода відбулась через невідповідний технічний стан транспортного засобу Мерседес Бенц, д.н.з. [NUMBER] , що було встановлено постановою суду та в силу вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Власник автомобіля звернувся до ПРАТ "СК "ІНГО «Україна» з повідомленням про аварію та виплату страхового відшкодування. Дана заява була розглянута на підставі акту огляду транспортного засобу від 09.12.2021, рахунку від 09.12.2021 та страхового акту № 4581191 від 06.01.2022 було виплачене страхове відшкодування. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 04.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання. У судовому засіданні представник позивача приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» Сечко С.В. позов підтримав повністю, з підстав зазначених у заявах по суті справи. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до постанови Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.12.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с. 4 - 5). Згідно зі змістом даної постанови [PERSON] 09.12.2021 о 08 год 00 хв, перед виїздом не перевіривши і не забезпечивши технічно справний стан і комплектність транспортного засобу (т/з) та в подальшому керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ 124 д.н.з. [NUMBER] в м. Монастирище по вул. Соборна Уманського району Черкаської області, не бувши уважним, не стеживши за дорожньою обстановкою та технічним станом т/з , при зустрічному роз`їзді, в результаті відкручування металевого болта заднього лівого колеса свого автомобіля допустив ДТП, а саме пошкодження автомобіля FORD KUGA д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим порушив вимоги п. 2.3 «а», «б» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «MERCEDES - BENZ 124», номерний знак [NUMBER] [PERSON] застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 610368 від 25.06.2021. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 130 000,00 грн, розмір безумовної франшизи, 1 500,00 грн. Строк дії договору з 26.06.2021 по 25.06.2022 (а.с.6 - 7). ТОВ «ОТП Лізинг» є власником транспортного засобу марки «Ford KUGA», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 01.06.2021 (а.с. 18 - 19). Цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «Ford KUGA», реєстраційний номер [NUMBER] ТОВ «ОТП Лізинг» застрахована в ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», згідно з генеральною угодою добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 250598470.14 від 25.12.2014. Ліміт відшкодування: 899 040,00 грн. Строк дії договору продовжено, зокрема, договором № 250527282.21 від 28.05.2021 (а.с. 8 - 17). Згідно з повідомленням про автоаварію страхувальник ТОВ «ОТП Лізинг» повідомило ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про ДТП, яка мала місце 09.12.2021 по вул. Соборна, 149 м. Монастирище, зокрема, за участі автомобіля «Ford KUGA», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 20 - 21). Відповідно до акту огляду транспортного засобу від 09.12.2021, застрахованого за полісом № 250527282.21, було оглянуто автомобіль марки «Ford KUGA», реєстраційний номер [NUMBER] та встановлено деталі, які не підлягають відновленню: скло вітрове, силіконові прокладки (а.с. 22 - 24). Згідно з рахунком № КмдС - 0056427 від 09.12.2021 ТОВ «ОТП Лізинг» сплатило ТОВ «ВіДі - Край Моторз» грошові кошти в сумі 30 318,03 грн за товари згідно рахунку № КмдС - 0056427 від 09.12.2021. Даний рахунок містить перелік товарів та послуг для автомобіля «Ford KUGA», реєстраційний номер [NUMBER] : скло вітрове, силіконова прокладка, клей для лобового скла, заміна лобового скла, мийка зовнішня після ремонту (а.с. 25). Відповідно до страхового акту № 4581191 ПрАТ «СК «Інго Україна» визнало подію, яка мала місце 09.12.2021, за участі автомобіля «Ford KUGA», реєстраційний номер [NUMBER] , страховою та визначило страхову суму яка підлягає до відшкодування у розмірі 30 318,03 грн (а.с. 26). Згідно з платіжним дорученням № 1275 від 20.01.2022 АТ «СК «Інго» сплатило ТОВ «ОТП «Лізинг» грошові кошти в сумі 30 318,03 грн - оплата страхове відшкодування а/м «Ford KUGA», договір 250527282.21 ОТП Лізинг ТОВ, без ПДВ (а.с. 27). АТ «СК «Інго» 26.08.2022 за № 727 (№ 4512516 від 25.08.2022) на адресу АТ «СГ «ТАС (приватне)» надіслало претензію на суму 30 318,03 грн, відповідно до якої запропоновано в досудовому порядку перерахувати кошти в розмірі 30 318,03 грн за регресною претензією № 4512516 від 25.08.2022 (а.с. 28). Відповідно до страхового акту № 20074/34/922 від 04.11.2022 ПрАТ «Страхова група «ТАС» визнало подію, яка мала місце 09.12.2021, за участі автомобіля MERCEDES-BENZ 124 д.н.з. [NUMBER] таавтомобіля «Ford KUGA», реєстраційний номер [NUMBER] , страховою та визначило страхову суму, яка підлягає до відшкодування у розмірі 28 818,03 грн, призначення платежу: страхове відшкодування по договору № АТ610368 від 25.06.2021, т/з «Ford KUGA», д/н [NUMBER] , за регресною претензією № 4512516 від 25.08.2022, без ПДВ (а.с. 29). Згідно з додатком 1 до страхового акту № 20074/34/922 від 04.11.2022, розрахунок страхового відшкодування, розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті становить 28 818,03 грн, франшиза становить 1 500,00 грн (а.с. 30). Відповідно до платіжної інструкції АТ «СГ «ТАС» (приватне) сплатило АТ «СК «Інго» грошові кошти в сумі 28 818,03 грн, призначення платежу: страх. Відш. По дог. № АТ610368 від 25.06.2021, т/з Ford Kuga, д/н [NUMBER] , за регресною претензією № 4512516 від 25.08.2022, без ПДВ (а.с. 31). Предметом спору у даній справі є стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, а, отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 (який був чинний на момент виникнення правовідносин) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно з ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (який діяв на момент виникнення правовідносин) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (який діяв на момент виникнення правовідносин) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з статтею 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» № 1909-IX від 18.11.2021 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 (який був чинний на момент виникнення правовідносин) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ст. 6 Закону України «Про страхування» № 1909-IX від 18.11.2021 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 (який був чинний на момент виникнення правовідносин) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого. Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (який діяв на момент виникнення правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п.п. г п. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо дорожньо - транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Таким чином, з аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що позивач після виплати страховій компанії потерпілої особи страхового відшкодування, може звернутися з відповідною вимогою про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, за наявності певних підстав. Представник позивача, як на підставу задоволення позову посилається на постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.12.2021, якою встановлено факт невідповідності технічного стану транспортного засобу, що в свою чергу надає право страховику на регресний позов. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що відповідач не заперечує свою вину щодо завдання шкоди майну строхувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.12.2021. Як було встановлено судом вище, постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.12.2021 відповідача визнано винним у порушенні ним п. 2.3.а, б ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно змісту постанови [PERSON] вину по протоколу ДПР 18 № 493088 від 09.12.2021 визнав повністю. Відповідно до п. 2.3. «а», «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій, зокрема, зобов`язаний: перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За обставин цієї справи ДТП виникло внаслідок недотримання відповідачем своїх обов`язків по забезпеченню належного технічного стану транспортного засобу, що встановлено постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області у справі № 702/747/21 від 28.12.2021, яка набрала законної сили, відтак, в силу вимог ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, що виплатив страхове відшкодування, отримав право зворотної вимоги (регресу) в розмірі виплаченого страхового відшкодування. Таким чином зі змісту вказаної постанови, яку відповідач у встановленому законом порядку не оскаржував, слідує висновок про наявність безпосереднього зв`язку між порушенням ПДР відповідачем у цій справі, що в результаті спричинило пошкодження автомобіля. У зв`язку з наведеним вище, помилковим є твердження представника відповідача про недоведеність позивачем того, що відповідач не перевірив і не забезпечив технічну справність транспортного засобу і його комплектність перед виїздом, оскільки вказані обставини, встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення та свідчать, що дорожньо-транспортна пригода є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та комплектності автомобіля марки MERCEDES-BENZ 124 д.н.з. [NUMBER] , існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 05.06.2019 у справі № 742/3364/17. Посилання представника відповідача, як на підставу для відмови позову те, що відповідач не притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки постановою суду від 28.12.2021 у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] судом встановлено, що таке правопорушення полягало у тому, що водій не перевірив та не забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, з чим [PERSON] при складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення погодився та заперечень не надав, також визнав вину і в судовому засіданні при розгляді даного протоколу. Крім цього, ст. 124 КУпАП за якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачає порушення водієм правил дорожнього руху, натомість ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом, що має технічну несправність, та за такою статтею відповідач до відповідальності не притягувався. У даному випадку має значення те, що збитки у позивача у справі виникли саме в результаті вчинення відповідачем адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення водієм правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, натомість ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування технічно несправним транспортним засобом, якщо це не призвело до негативних наслідків у виді пошкодження транспортних засобів учасників руху. Посилання представника відповідача на відсутність експертного висновку щодо вартості ремонту пошкодженого автомобіля суд відхиляє з урахуванням такого. За правилами статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом. Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 Закону). Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (пункт 36.6 статті 36 вказаного Закону). Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Таким чином, вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна може бути оцінена як самим страховиком так і шляхом проведення відповідної експертизи. З матеріалів справи вбачається, що акт огляду транспортного засобу від 09.12.2021 складений представником страхувальника АТ «СК «Інго» та відповідає характеру пошкоджень, зазначених у повідомленні про автоаварію. Заперечення щодо неправомірних дій представника страховика під час огляду автомобіля та визначення розміру страхового відшкодування в матеріалах справи відсутні. Позивачем та його представником клопотань про проведення експертизи щодо визначення вартості ремонту пошкодженого авто заявлено не було, висновку експерта з цих питань надано не було. Таким чином, на підставі викладеного вище суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими що підлягають до задоволення повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягає стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved