Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 21.12.2023 року засобами поштового зв`язку позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 15.12.2021 року між банком і відповідачем був укладений кредитний договір, на підставі якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість користуватись кредитними коштами в межах встановленого ліміту. Відповідач, в порушення умов договору, не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. У зв`язку з порушенням [PERSON] взятих на себе зобов`язань станом на 07.11.2023 року утворився загальний залишок заборгованості за наданим кредитом в сумі 15470,37 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь, а також судові витрати у розмірі 2684,00 грн. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою судді від 19.01.2024 року дану позовну заяву було залишено без руху. 23.01.2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засіданні не з`явився, одночасно з подачею позовної заяви подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 7). В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується змістом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, направленого за останнім відомим місцем його проживання (а.с.107). Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Крім того, на підставі положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України виклик відповідач в судове засідання здійснювався також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 106), з розміщенням якого відповідач вважається таким, що про час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що позивач скористався своїм правом і подав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в установлений строк відзив на позов не подав, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, на підставі ст. 259 ЦПК України складення повного тексту судового рішення відкладено до 10 днів. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. В статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першоїст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що 15.12.2021 року відповідач власноручно підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій погодився, що вона разом з Умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем за згенерованим номером, яка буде використовуватись для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором, для вчинення правочинів та платіжних операцій (а.с.66). Підписуючи Анкету-заяву відповідач просив відкрити поточний рахунок в АТ "Універсал Банк" у гривні на своє ім`я, встановити кредитний ліміт на суму, зазначену в мобільному додатку, погодився на розмір відсотків 3,1 на місяць з першого дня користування кредитом, які нараховуються у разі виходу з пільгового періоду, що становить 62 дні. Так, з наданих позивачем матеріалів судом встановлено, що з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів позивач ознайомлений. До Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів долучені Тарифи «Чорної картки monobank» та Паспорт споживчого кредиту «Чорної картки monobank», які підписані відповідачем електронним підписом (а.с. 79-96). Отже, на підставі ст.ст. 626, 627, 638, 639, 1054 ЦК України, положень Закону України "Про електронну комерцію", Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», суд дійшов висновку, що між сторонами в належній формі укладений кредитний договір, підписання умов якого здійснено в електронній формі шляхом накладення електронного цифрового підпису, який згенерований і зазначений в Анкеті-заяві, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі № 524/5556/19. Судом встановлено, що згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] (а.с. 74). Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідача встановлений кредитний ліміт на суму 15000,00 грн (а.с.75). З руху коштів по платіжній картці, яка відкрита на ім`я [PERSON] , вбачається, що станом на 07.11.2023 р. відповідач регулярно користувався кредитними коштами для зняття готівки, оплати товарів і послуг (а.с. 68-73). З даної виписки по рахунку вбачається, що відповідач повністю використав кредитний ліміт. Крім того, відповідно до змісту згаданої виписки, судом встановлено, що збільшення заборгованості за кредитом на 470,37 грн відбулось за рахунок збільшення тіла кредиту на суму списання відсотків та щомісячних платежів, що передбачено умовами договору, який підписав відповідач і з умовами якого він погодився. Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послугпередбачено, що у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, банк має право самостійно збільшувати кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта за договором та направити відповідні грошові кошти на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків за користування кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі. Долучена до позовної заяви виписка з рахунку свідчить про те, що [PERSON] , користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість, отже визнавав її. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, на підставі досліджених доказів, судом встановлено, що відповідач допустив неналежне виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого станом на 07.11.2023 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 15470,37 грн, на підтвердження розміру якої позивач надав суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 15.12.2021 року (а.с. 11-12), який суд вважає правильним та таким, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Матеріали справи не містять доказів на спростування розміру вказаної суми заборгованості, відповідач не скористався своїм правом і не подав до суду заперечень проти позову. На підставі викладеного вище, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими, оскільки наявність такої суми заборгованості підтверджена належними доказами, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. V. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved