Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Згідно\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.5 ч.2\~ст.7 Закону України «Про житлово комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до\~ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до\~ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що згідно довідки Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно відомостей Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, відповідачі [PERSON] з 25.05.1982, а [PERSON] з 13.09.1990, зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 367800118, квартира за адресою: [ADDRESS] належить: [PERSON] частка з 11.01.2007, [PERSON] частка з 11.01.2007, [PERSON] частка, [PERSON] частка. Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 367799691, [PERSON] належить частка квартири за адресою: [ADDRESS] , з 02.03.2017 на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане 02.03.2017 Другою краматорською державною нотаріальною конторою Донецької області. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з оборотно-сальдової відомості по особовому рахунку [NUMBER] на ім`я [PERSON] , заборгованість за період з 01.11.2007 року по 30.11.2021 року перед КВП «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради складає 78052,36 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.02.2018 у справі № 462/6393/15-ц. Відповідно до п.32,37,38,39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення затверджених Постановою КМУ від 05.07.2019 року вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається за обсягом спожитих послуг та встановленими відповідно до законодавства тарифами. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачка [PERSON] по справі зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на неї відкритий особливий рахунок № [NUMBER] . Разом з нею в квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] . Зазначене свідчить про те, що відповідачі разом користуються послугами, які надаються з боку позивача. Отже, суд вважає доведеним, що останнім надані вищезазначені послуги на вищезазначену суму, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю абонента за особовим рахунком № [NUMBER] , який закріплений за відповідачем [PERSON] . Стосовно заявленого клопотання відповідачів щодо пропущено позивачем строку позовної давності та його застосування, то з цього приводу судом враховується наступне. Так, відповідач посилалася не те, що позивач пропустив строк позовної давності, тому має право на стягнення заборгованості починаючи з грудня 2018 року по листопада 2021 року, суд зазначає наступне. Позовна давність - це строк для захисту права за позовом особи, право якої порушене. Іншими словами, це строк протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд. Сплив строку позовної давності є підставою для відмови в позові. Статтею 256 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) визначено поняття позовної давності, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, згідно з вимогами статті 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Так, з наявного в матеріалах справи оборотно-сальдової відомості абонента вбачається, що відповідачем проводилася оплата за надані послугу на рахунок позивача. В тому числі із оборотно-сальдової відомості абонента о/р [NUMBER] [PERSON] прослідковується часткова оплата заборгованості, а саме у серпні 2016 року в сумі 300,00 грн., у липні 2017 року в сумі 346,42 грн., у серпні 2017 року в сумі 300,00 грн., у червні 2018 року в сумі 300,00 грн., у липні 2020 року в сумі 424,89 грн., тоді як нарахування в ці періоди не проводилися. Тобто, відповідачі проводили часткову оплату, при цьому певною мірою погашаючи заборгованість за попередній період. Таким чином, суд вважає, що відповідачі визнавали заборгованість, шляхом часткової оплати послуг позивача. Отже, вказаними діями відповідачів по сплаті заборгованості, визнавався борг за послуги з теплопостачання та переривався строк позовної давності. Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після преривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. За таких обставин суд не вбачає можливості для задоволення клопотання відповідачів про застосування строків позовної давності. Наявна в матеріалах справи оборотно-сальдова відомість абонента відображає усі нарахування за вищевказаний період, які здійснені позивачем та відповідно і відображені сплати відповідачів. З боку відповідачів не було надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що позивачем не було враховано усіх оплат здійснених з боку останнього та відповідно не було спростовано і сам розрахунок позивача. З урахуванням викладеного задоволенню підлягає заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2007 по 30.11.2021 в розмірі 78052,36 грн., оскільки позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Відповідно до положень ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Таким чином, з відповідачів належить стягнути заборгованість перед позивачем у рівних частках. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідачів [PERSON] і [PERSON] необхідно стягнути відповідно до їх частки у праві спільної часткової власності на користь позивача заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2007 по 30.11.2021 в розмірі 78052,36 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 08.12.2021 року. Таким чином з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, а саме з [PERSON] у розмірі 1135 грн., з [PERSON] у розмірі 567,50 грн., який є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial