Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору оренди землі №206 від 24.09.2016 року її баба, [PERSON] , передала в оренду ТОВ «ВП ІМПУЛЬС-ПЛЮС»» в особі директора Овчаренка O.A. строком на сім років власну земельну ділянку площею 2,69 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Стецівської сільської ради кадастровий номер 7121287200:02:004:0579, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧP №010021. [INFO] її баба, [PERSON] , померла. Після смерті баби вона отримала право власності на земельну ділянку площею 2,69 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Стецівської сільської ради кадастровий номер 7121287200:02:004:0579 в порядку спадкування, про що повідомила орендаря і з цього часу отримувала орендну плату на своє ім`я. Так як вона не мала наміру продовжувати строк дії договору оренди землі, більш як за два місяці до його закінчення, 04.07.2023 року вона надіслала орендарю повідомлення, де вказала, що не маю наміру продовжувати дію договору оренди земельної ділянки, строк дії якого закінчується 24.09.2023 року. На її повідомлення, вона ніякої відповіді не отримала, після чого з метою досудового врегулювання спору звернулася через адвоката Кобринського В.О. до відповідача про повернення земельної ділянки шляхом складання акту прийому-передачі земельної ділянки, який був надісланий відповідачу 21.10.2023 року, але знову ні вона, ні адвокат не отримали ніякої відповіді, що і стало причиною звернення до суду про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 12.01.2024 року прийнято справу до провадження та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс-Плюс» за адресою вказаною в позовній заяві було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, яку вони отримали, що підтверджується поштовим повідомленням, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач був вчасно повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавав, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслав. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступні фактичні обставини справи. Відповідно до договору оренди землі №206 від 24.09.2016 року [PERSON] , передала в оренду ТОВ «ВП ІМПУЛЬС-ПЛЮС»» в особі директора Овчаренка O.A. строком на сім років власну земельну ділянку площею 2,69 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Стецівської сільської ради кадастровий номер 7121287200:02:004:0579, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 11-4P №010021, що стверджується вказаним договором. [INFO] [PERSON] , померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 лютого 2023 року [PERSON] , [INFO] є спадкоємицею [PERSON] , 1927 року народження. 04.07.2023 року [PERSON] надіслала ТОВ «ВП ІМПУЛЬС-ПЛЮС»» повідомлення, де вказала, що не має наміру продовжувати дію договору оренди земельної ділянки, строк дії якого закінчується 24.09.2023 року. Однак відповіді не отримала. 21.10.23 року адвокат Кобринський В.О., який діяв в інтересах [PERSON] , письмово звернувся до ТОВ «ВП ІМПУЛЬС-ПЛЮС»» про розірвання договору оренди землі № 206 від 24.09.2016 року. Однак відповідь не отримав. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Так, спірні правовідносини урегульовані нормами як цивільного, так і земельного законодавства. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з вимогами ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В силу ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». В силу вимог ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Положеннями ч.4 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 Земельного кодексу України). Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до статті 34 Закону у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Згідно п.п. 11, 21 договору оренди на орендаря покладено обов`язок своєчасно сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою та у разі припинення або розірвання договору оренди повернути орендодавцеві земельну ділянку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №387/970/17 зроблено висновок про те, що у тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Отже, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Аналогічний висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97). Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки. Судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки від 24.09.2016 року, позивачем не пролонгувався, а навпаки було надіслано повідомлення відповідачеві про відсутність наміру продовження договору та вимога про повернення земельної ділянки. На час постановлення рішення у справі земельна ділянка позивачу не повернута, що не заперечується учасниками справи. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з квитанцією №0.0.3343305493.1 від 07.12.2023 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривня. Відтак вказана сума підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved