Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

19 лютого 2024 року до Приморського районного суду міста Одеси через систему Електронний Суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває у шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), зареєстрованому 30 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що було складено відповідний актовий запис № 1996 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . За час подружнього життя сторони виявили, що мають різні погляди на життя та несумісність характерів, втратили почуття любові один до одного, сім`я розпалася та існує формально, сторони проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. У зв`язку з цим, позивач був змушений звернутись до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб з відповідачкою на підставі ст. 110 СК України. Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 26 лютого 2024 року. 23 лютого 2024 року до суду надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу з відповідачем, просила не надавати строк на примирення. Також зазначила, що спору щодо місця проживання дітей між сторонами не має. Справу просила розглядати за її відсутністю. Відповідач просила залишити за нею шлюбне прізвище « [PERSON] ». 26 лютого 2024 року представник позивача надала заяву, в якій просила проводити судове засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заява про розгляд за її відсутності. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. Статтею 13\~ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 30 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, про що було складено відповідний актовий запис № 1996 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У сторін спільне життя не склалось, вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 жовтня 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, про що 05 жовтня 2015 року було складено актовий запис № 10001, а також дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 березня 2019 року, виданого Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 28 березня 2019 року було складено актовий запис № 287. На даний час діти проживають разом із матір`ю [PERSON] . Спору щодо місця проживання дітей наразі немає. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред`явлені. Таким чином,\~примирення між\~позивачем та\~відповідачкою неможливе,\~спорів проподіл майна та місце проживання дітей між сторонами на час розгляду справи не існує. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст.\~24\~СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113\~СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved