Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

[INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] заповітів після своєї смерті не залишав. Крім позивача, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його племінниця [PERSON] , яка вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та [PERSON] , яка спадщину не прийняла і на неї не претендує. У встановлений законом шестимісячний термін позивач з об`єктивних причин, а саме через відсутність інформації про наявність у померлого нерухомого майна не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з цим, нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, тому звернувся до суду з даним позовом. Просив надати йому додатковий строк один місяць для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Ухвалою від 16 листопада 2023 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого засідання. 07.12.2023 до суду надійшов відзив від представника відповідача - адвоката Солоненка Б.М., разом із заявою про поновлення строку для подання відзиву (а.с.30-38). Ухвалою суду від 08.12.2023 поновлено пропущений строк на подання відзиву. У відзиві представник відповідача вказував, що зважаючи на причини, які призвели до пропуску [PERSON] строку прийняття спадщини після смерті його брата - [PERSON] , а саме: відсутність інформації про наявність у померлого нерухомого майна, - строк для прийняття спадщини був пропущений ним не з поважних причин. Доказів про існування будь-яких об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для спадкоємця, які б могли перешкодити своєчасному зверненню до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, [PERSON] до позовної заяви не надано, його твердження ґрунтуються виключно на особистих поясненнях. З огляду на це просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 18.12.2023 (а.с.44) підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. 10.01.2024 у справі було оголошено перерву для надання можливості учасникам процесу врегулювати спір в позасудовому порядку. 25.01.2024 судове засідання було відкладено через хворобу представника позивача -адвоката Майструк Н.Р. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, суду пояснив, що він здійснював догляд за своїм братом. Спадковий житловий будинок належав його батьку - [PERSON] , тому про те що у брата є майно, що може бути успадковане він дізнався коли отримав повістку до суду у справі [PERSON] . До цього часу він вважав, що є єдиним спадкоємцем за законом, після смерті батька, оскільки фактично прийняв спадщину, так як взяв на зберігання ощадну книжку та інші документи на ім`я спадкодавця. Крім того, влітку 2023 року, попередньо домовившись із [PERSON] про продаж будинку, він почав приводити документи у відповідність, замовив технічний паспорт на будинок, отримав витяг з реєстру будівельної діяльності та довідку начальника КП МБТІ. В подальшому звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини йому було роз`яснено, що він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не подав належних доказів фактичного прийняття спадщини, у зв`язку з цим нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду, так як спадщину після смерті батька - [PERSON] прийняв його брат [PERSON] . Вважає, що у нього були поважні причини, що він пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки похованням брата займався він, майна після смерті брата не залишилось, тому він і не звертався до нотаріальної контори. Представник позивача-адвокат Майструк Н.Р. позов свого довірителя підтримала за обставин викладених у ньому, при цьому зазначила, що нотаріусом було порушено вимоги ст.63 Закону України «Про нотаріат» та не повідомлено [PERSON] про відкриття спадщини, і це на її переконання свідчить про наявність об`єктивних та поважних причин несвоєчасного подання ним заяви про прийняття спадщини. Крім того, посилалася і на той факт, що позивач не подав заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки вважав, що діють норми Постанови КМУ від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо позову, посилаючись на те, що позивач знав про смерть брата, безпосередньо займався його похованням, користувався майном після його смерті, отримав допомогу на поховання брата. Ствердження, що будинок належить брату спростовує тими доказами, які подає в судове засідання. За таких обставин, вважає, що у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата, а тому відсутні правові підстави для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. У задоволенні позову просив відмовити за безпідставністю позовних вимог. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] слід відмовити в позові, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в смт Муровані Курилівці Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.5). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України), до складу якої входить, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с.9,11-14). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №74639163 від 07 листопада 2023 року (а.с.18) стверджується, що заповіту по своїй смерті [PERSON] не залишав. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч.2 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] (а.с. 7,8). Згідно з положеннями ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. З довідки Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області №819 від 14.07.2023 слідує, що спадкодавець [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . На день його смерті з ним ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.9). З спадкової справи №58/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , слідує, що 27.06.2023 року відповідач [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємець [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась подавши нотаріусу відповідну заяву. 07.11.2023 року державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори своєю постановою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата [PERSON] у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.15). Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який обчислюється з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Позивач, в обгрунтування позовних вимог, посилався на ту обставину, що після смерті брата він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки не знав про наявність у брата спадкового майна. Разом з тим, у постанові від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17 Верховний Суд вказав, що необізнаність особи про наявність спадкового майна не може бути визнано поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, позивач повинен був знати, що для реалізації свого права на спадкування у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця він як спадкоємець другої черги повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, незалежно від того, чи знав він про існування спадкової маси, чи ні. До того ж, вважаючи, що фактично прийняв спадщину і вчиняючи дії щодо оформлення спадкового будинку у серпні 2023 року (а.с.11-13) повинен був бути проінформованим про порядок оформлення спадкового майна. Більше того, зважаючи на те, що спадкодавець та спадкоємець були рідними братами, згідно даних наявних у матеріалах справи проживали по одній вулиці (Юності, 1; Юності, 12), відтак позивач не міг не знати, що спадщину після смерті батька фактично прийняв його брат - [PERSON] , спадкодавець у справі. При цьому, аргументи представника позивача про те, що нотаріус в порушення статті 63 Закону України «Про нотаріат» не повідомив позивача про відкриття спадщини, і це на її переконання свідчить про наявність об`єктивних та поважних причин несвоєчасного подання заяви про прийняття спадщини, є необґрунтованими, оскільки позивач знав про смерть брата, особисто займався його поховання, повинен був усвідомлювати, що є спадкоємцем за законом та має право на спадкування після його смерті, і здійснення ним права на спадкування (прийняття спадщини) шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не залежить від вчинення дій іншими особами, зокрема нотаріусом. Крім того, представник позивача наголошував, що позивачем пропущено строк, визначений статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини через істотні труднощі, викликані військовою агресією російської федерації проти України, коли було введено воєнний стан та неодноразово змінювалось законодавство щодо строку на прийняття спадщини. З цієї підстави суд зазначає наступне: Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Таким чином, з 29 червня 2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Разом з тим, 25 січня 2023 року Верховний Суд у справі № 676/47/21 зробив такий висновок: на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст.1270,1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини. Таким чином, пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. В подальшому, Постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» виключено пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Вказані зміни набули чинності з 19 червня 2023 року, а 31 липня 2023 року закінчився передбачений законом шестимісячний строк для подачі [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті брата. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена у справі (ВС/КЦС №681/203/17-ц від 17.10.2018) - лише незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути підставою для задоволення таких вимог, а в даному випадку такий часовий проміжок є значним, а саме: 3 місяці. Суд враховує, що спадкодавець помер [INFO] , вже після спливу 11 місяців від початку збройної агресії РФ на території України, на похованні померлого були як позивач так і відповідач, яким достеменно було відомо про склад спадкового майна, оскільки у добровільному порядку домовлялись розділити спадковий будинок. У Постанові Верховного суду від 20 вересня 2023 року у справі № 638/16540/20, провадження N61-6761св22 колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначила, що якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, необізнаність особи про склад спадкового майна, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Отже, самі по собі факти введення воєнного стану в Україні, та суперечливі положення закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися, не позбавили позивача можливості упродовж встановленого законом строку звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вони не є поважними, оскільки свідчать про явну обізнаність [PERSON] і про склад спадкового майна належного братові і склад спадкоємців. Позивач не навів обставин об`єктивного та непереборного характеру, які були б пов`язані з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з введенням воєнного стану, не довів наявності обставин, що становили реальні перешкоди подати у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, значно утруднили або унеможливили своєчасне її подання. Отже, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини та своєчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є необґрунтованими, не доведеними належними доказами, твердження позивача спростовані доводами представника відповідача та зібраними доказами по справі, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, понесені ним судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed