Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивач,\~через свого\~представника,\~звернулася\~до суду\~з\~позовом\~про визнання\~дійснимдоговору міни нерухомого майна № 94 від 05.05.1998, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] , діюча від свого імені та від імені своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] отримали у власність квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отримали у власність квартиру [ADDRESS] , укладеного на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт», зареєстрованого в ММБТІ 26.05.1998 за реєстровим № 18605. На теперішній час позивач не має можливості розпорядитись своїми правами як власник майна, оскільки даний договір не було посвідчений нотаріально. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.10.2023, позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрито підготовче провадження у справі та призначено справу до слухання у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, надіслали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явились по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Від представника відповідача - Миколаївської міської ради, надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи Біржи Нерухомості «Едвайс консульт» у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Квартира [ADDRESS] , на праві спільної власності належала [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1998 р., виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 20.04.1998 р. за № 18912. Квартира [ADDRESS] , належала [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1996 р., виданого Житлово-комунальним управлінням Державного підприємства Чорноморського суднобудівного заводу, зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 14.02.1996 р. за № 18605. 05 травня 1998 року між [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з одного\~бокута [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з іншого боку, на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт», укладено договір міни, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отримали у власність квартиру [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отримали у власність квартиру [ADDRESS] . Зазначений договір було зареєстровано в ММБТІ 26.05.1998 за реєстровим № 18605. Договір міни нерухомого майна підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявив, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло. На час укладання договору міни нерухомого майна, сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на теперішній час, визнання такого договору дійсним можливе лише у судовому порядку. Позивачка вказує на те, що після укладання договору міни нерухомого майна, сторонами були виконані всі умови договору. Крім того, позивачка зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Позивачка є донькою [PERSON] та на момент смерті батька була неповнолітньою особою, а тому відповідно до ст..1268 ЦПК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.10.2021. Оскільки на момент смерті матері, позивачка була зареєстрована разом з матір`ю, та є єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину фактично, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру про відсутність спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно постанови приватного нотаріуса Сірякової О.В. від 31 серпня 2023 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема, на частку квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки неможливо встановити склад спадкового майна, тому що квартира [ADDRESS] набута у спільну сумісну власність без визначення часток, а значить немає підстав вважати, що спадкодавцю належить 1/3 частка у праві власності на цю квартиру. Відповідно до довідки з комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 08.11.2023 за вих. № 1372, станом на 28.12.2012, право власності на квартиру [ADDRESS] за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору міни від 05.05.1998 р., на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» за №94, зареєстровано в ММБТІ 26.05.1998 р. за №18605. Відповідно\~\~до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відразу після укладання договору міни нерухомого майна між сторонами було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у липні 1999 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Приписами ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~241\~ЦК УРСР\~встановлено,\~що за\~договором міни\~між сторонами\~провадиться обмін\~одного майна\~на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. За статтею 242 цього Кодексу, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач, на теперішній час, не має можливості реалізувати свої права, як співвласник майна, оскільки договір міни нерухомого майна не було посвідчено нотаріально. Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). При цьому, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що передбачено.1218 ЦК України. Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, заявити вимогу про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності можливо одразу після відкриття спадщини. Відповідно до зазначеної Постанови, при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. На момент подання цієї позовної заяви не існує обставин, які б могли бути підставою для збільшення або зменшення часток співвласників квартири. Зі змісту ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із положеннями ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири), частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином, діючим законодавством встановлюється презумпція рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності. За життя спадкодавців між співвласниками не виникало спору щодо часток у праві спільної сумісної власності, а також не було укладено договору про встановлення часток, отже частки ніжного співвласника у спільній сумісній власності на квартиру слід вважати рівними та такими, що становлять по 1/3 частці. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується за загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За приписами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, у зв`язку з тим, що співвласники квартири померли, будь-якої домовленості між співвласниками за життя спадкодавців, щодо визначення розміру часток не було, враховуючи презумпцію рівності часток, та те, що частка учасника спільної сумісної власності може визначатися при відкритті після нього спадщини, зважаючи на ту обставину, що нотаріусом надано роз`яснення про неможливість оформлення спадщини, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимог щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи, покладаються на позивача.

Outcome: approved