Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

В грудні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що під час шлюбу з відповідачем у них народилися донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На теперішній час діти знаходяться на її повному забезпеченні. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріально дітей не забезпечує. На даний час позивач ніде не працює, оскільки донька [PERSON] не досягла трирічного віку. Відповідач є працездатною особою, тому на її думку може сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, щомісяця. Позивач в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває з 11.05.2019 у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який зареєстровано Торецьким міським відділом державної реєстраціїї актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Знаходячись у шлюбі, у сторін по справі народилися син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Статтею 75 СК України встановлено обов`язок дружини, чоловіка матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України та роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Із змісту позовної заяви вбачається, що ніким і нічим не спростовано, малолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю - позивачем по справі. Позивач на даний час ніде не працює, так як доглядає малолітню дитину, отримує державну допомогу у зв`язку із народженням дитини. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, батьків, дітей. Суд враховує, що позивач вимушено не працює, доглядає за дитиною, якій ще не виповнилося 3 років та не отримує матеріальної допомоги від чоловіка. Останній є працездатною особою, і спроможний платити аліменти на утримання дружини, до досягнення дитиною трьох років. Даних про те, що відповідач страждає якими-небудь хронічними захворюваннями, інформацію про інших утриманців в суді не встановлено. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.12.2023 і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved