Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей звернулась [PERSON] . В судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Рудика С.Ю. підтримали позов, просили позовні вимоги задоволити в повному обсязі, а саме стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 12 000 грн. на кожного, починаючи з дати звернення до суду і до повноліття сина. В судовому засіданні відповідач суду пояснив, що у зв`язку з тяжким матеріальним становищем він не може надавати позивачу у повній мірі допомоги на утримання їх неповнолітніх дітей, а заявлений позивачем розмір аліментів вважає завищеним, просить суд зменшити розмір до 15 000 грн. щомісячно в розмірі по 7 500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після запропонованої пропозиції відповідачем в судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Рудика С.Ю. не заперечили запропонованої пропозиції відповідачем. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2008 року, від якого [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11 травня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Рівне Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис №1103. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . В шлюбі в сторін по справі [INFO] народився син [PERSON] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02 жовтня 2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис №2029. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Спільне життя у сторін не склалось. На даний час в провадженні Рівненського міського суду Рівненської області знаходиться справа про розірвання шлюбу між ними. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, вид економічної діяльності «62.01 Комп`ютерне програмування». Даний факт підтверджується дослідженою в судовому засіданні випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Має щомісячні доходи до 2 000 доларів США. Тобто по курсу в гривнях це 75 000- 80 000 грн. Між сторонами не існує ніякої домовленості про добровільне матеріальне утримання малолітніх дітей. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими. Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також те, що позивач та її представник не надали суду письмових підтверджуючих доказів того, що відповідач отримує заробітну плату та спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному позивачем, тому до стягнення з відповідача підлягають аліменти у твердій грошовій сумі 7 500,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved