Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він разом зі своєю сім`єю, на підставі ордера №027 від 22.05.2001 року виданого Полянською сільською радою вселився до квартири за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що звернувшись до сільської ради із приводу приватизації квартири, виявилося, що в ордері допущена помилка в адресі - замість [ADDRESS] . Ордер на вселення дійсний протягом 30 днів тому видати свідоцтво на право власності сільська рад на має можливості. Вказує, що він разом з сім`єю постійно роблять поточні та капітальні ремонти за власні кошти та утримують квартиру в порядку. Облаштували квартиру новими дверима та вікнами - тобто продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше ніж 10 років. Сторони у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник Полянської сільської ради щодо задоволення позову не заперечив, зазначив, що при видачі ордеру допущена технічна помилка, а саме невірно вказано назву вулиці. Треті особи не заперечили щодо задоволення позову (а.с.29, 31-33, 40). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до ордера на житлове приміщення [PERSON] разом з сім`єю має право на проживання в квартирі за адресою [ADDRESS] (а.с.20). З повідомлення представника Полянської сільської ради вбачається, що під час заповнення вищевказаного ордеру допущена технічна помилка, а саме невірно вказано назву вулиці (а.с.40). Згідно довідки Полянської сільської ради від 26.04.2023 року № 344, право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] на паперових носіях до 01.01.2013 року не зареєстровано (а.с.18). На квартиру за адресою [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт, інвентаризаційна справа № 95/2023. Її вартість, згідно довідки ФОП [PERSON] від 12.04.2023 року, становить 69650,00 грн. (а.с.14-17, 21). За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 згаданого Кодексу визначено право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема, визнання права. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 року № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України\~- правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~визначено - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», - при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Відповідно до пункту 14 Постанови ВССУ виходячи зі змісту частини першої ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Враховуючи те, що позивач добросовісно заволодів, відкрито та безперервно користується спірною квартирою більше десяти років, що підтверджується встановленими під час судового розгляду обставинами, беручи до уваги відсутність заперечень від відповідача щодо реєстрації права власності на таку за [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Outcome: approved