Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , як законного представника неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] про перерозподіл спадкового майна, стягнення витрат на поховання. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер чоловік позивача, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді частини будинку [ADDRESS] . На день смерті разом зі спадкодавцем проживала лише його дружина [PERSON] , заповіт не посвідчувався, тобто спадкування відбувається за законом. [PERSON] вчасно звернулася до нотаріальної контори та подала заяву про прийняття спадщини: спадкова справа у спадковому реєстрі № 68899871, номер у нотаріуса 110/2021, що підтверджується Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі №67903991 від 22.12.2021 року. Після спливу встановленого законом строку [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для отримання спадщини та дізналася, що окрім неї заяви про прийняття спадщини подали: донька померлого [PERSON] та в інтересах неповнолітньої онуки померлого [PERSON] , [INFO] , її мати [PERSON] , тому на думку нотаріуса спадкове майно буде розподілятися між всіма заявниками. [PERSON] вважає такий розподіл спадщини не справедливий за таких обставин. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували свій шлюб 07.03.2019 року, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 07.03.2019 року. До цього вони проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 1998 року, що встановлено рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 14 січня 2019 року в справі №384/782/18. [PERSON] є спадкоємцем першої черги разом з донькою спадкодавця [PERSON] .. Згідно з положеннями ч.1 ст.1266 ЦК, мають право на спадщину за правом представлення внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. За таких обставин онука померлого [PERSON] не має права на спадщину, так як її батько [PERSON] , син спадкодавця, помер [INFO] , тобто до відкриття спадщини. Похорони свого чоловіка [PERSON] проводила самостійно. Ні дочка померлого, ні дружина його сина ніяким чином в цьому не приймали участь. Тому за таких обставин [PERSON] вважає, що має право на захист своїх прав та подання позову до [PERSON] та [PERSON] в особі її законного представника [PERSON] , з вимогами про відшкодування витрат на поховання та про перерозподіл спадкового майна. Щодо позовних вимог про відшкодування витрат на поховання. [PERSON] на поховання батька були здійснені витрати у розмірі 34000 грн., а саме: 30000 грн. (вартість труни, вінків, поминальний обід), поминальний обід на суму 4000 грн., товарний чек від 26.12.2022року. Тому [PERSON] має право на відшкодування половини цієї суми від інших спадкоємців в рівних частинах, а саме по 8500 грн. з кожного. Щодо поділу і перерозподілу спадщини: [PERSON] проживала разом зі [PERSON] з 1998 року, вели спільне господарство, доглядали за будинком придбавали предмети домашнього вжитку, інші члени родини ніякої участі в цьому не приймали. Вони також разом проводили поховання сина [PERSON] та його дружина ніякої участі в цьому не приймала. Включення до кола спадкоємців онуки спадкодавця протирічить чинному законодавству і ч.1 ст.1266 ЦК України такого спадкування не передбачає. За [PERSON] на підставі постанови у справі №384/530/18, виданої Кропивницьким апеляційним судом, приватним нотаріусом Ткачовою Ю.О. було зареєстровано у власність лише 1/6 частину будинку з надвірними будівлями. Тому [PERSON] вважає такі дії нотаріуса дивними, тобто такими, що не відповідають нормам чинного законодавства і тому необхідно вирішити в судовому порядку питання про справедливий розподіл спадщини, так як вважає, що за законом їй належить 1/4 частина спадкового майна. Позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] , як законного представника неповнолітньої [PERSON] , солідарно витрати на поховання в розмірі 17000 грн.. Визнати за [PERSON] право власності на житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. 21.04.2023 року до Вільшанського районного суду Кіровоградської області від представника відповідача адвоката Гусарова С.Д. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 01.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , як законного представника неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] про перерозподіл спадкового майна, стягнення витрат на поховання. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вільшанського районного суду Кіровоградської області. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 16.02.2024 року прийнято відмову позивача по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , як законного представника неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] про перерозподіл спадкового майна, стягнення витрат на поховання, в частині стягнення із відповідачів солідарно витрат на поховання в розмірі 17000 грн.. Провадження у цивільній справі в частині позовної вимоги стягнення із відповідачів солідарно витрат на поховання в розмірі 17000 грн., закрито у зв`язку з відмовою представника позивача від позовної вимоги. Позивач та представник позивача адвокат Задорожнюк О.Б. в судовому засіданні позовну вимогу про перерозподіл спадкового майна підтримали повністю, просять її задовольнити. Відповідач [PERSON] , як законний представник неповнолітньої [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності. Позов не визнає повністю, вважає його не обґрунтованим та безпідставним, а тому просить суд відмовити в позові повністю. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Гусаров С.Д. в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовної заяви, просять відмовити у її задоволенні та стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Вільшанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 18.08.2022 року, [PERSON] помер [INFO] в смт. Вільшанка Голованівський район Кіровоградська область (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] повторно виданого Вільшанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 07.03.2019 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 07.03.2019 року. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини [PERSON] (а.с.9). Згідно рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2019 року, справа №384/782/18, встановлено факт проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1998 року (а.с.10-11). Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого на підставі рішення Вільшанської селищної ради №28 від 24.04.1987 року, житловий будинок розташований в [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] (а.с.20). Відповідно до постанови Кропивницького апеляційного суду від 12.11.2018 року, у справі № 384/530/17, визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] по частині за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] (27-30). Спадкоємцями [PERSON] , які прийняли спадщину є: його дружина, [PERSON] , [INFO] ; його дочка, [PERSON] , [INFO] ; його внучка, [PERSON] , [INFO] (а.с. 92). Інших доказів суду не надано. У позовній заяві позивач, посилаючись на положення ч. 1 ст. 1266 ЦК України зазначила, що: «...онука померлого [PERSON] , [INFO] , не має права на спадщину, так - як її батько [PERSON] , син спадкодавця, помер [INFO] , тобто до відкриття спадщини» а також, що: «Включення до кола спадкоємців онуки спадкодавця протирічить чинному законодавству і ч. 1 ст. 1266 ЦК України такого спадкування не передбачає». Таке твердження позивача є помилковим, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Крім того, Верховний Суд України у своїй постанові від 07.06.2017 року у справі №523/8165/15-ц зазначив: «Спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем». Таким чином, оскільки син спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , право на спадкування у порядку представлення набула дочка останнього - внучка спадкодавця [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи викладене, твердження позивача є безпідставним та не ґрунтується на законі, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Що стосується розподілу судових витрат пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає таке. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3 ст. 27 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача [PERSON] просить провести розподіл судових витрат по справі за наслідками її розгляду, відповідно до наданих доказів, витрати на оплату правничої допомоги у сумі 3000 грн.. На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи, зокрема, долучено копії таких документів: квитанція до прибуткового касового ордеру №3 від 13.04.2023 року на суму 3000 грн. (а.с. 186). Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30 січня 2023 року № 910/7032/17). Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з позивача на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved