Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів, у якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0802 га, кадастровий № 4623684900:05:000:0576, цільове призначення якої для ведення садівництва, яка розташована на території Оброшинської сільської ради Пустомитівського (Львівського) району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] . Мотивувала свої позовні вимоги тим, що її батько [PERSON] за час свого життя набув право власності на вказане майно. [INFO] він помер, внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої увійшла згадана земельна ділянка. На час смерті останнього діяли норми ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року. Повідомила, що на випадок своєї смерті [PERSON] майном не розпорядився, заповіту не залишив. Зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем, оскільки її матір [PERSON] померла [INFO] , а сестра [PERSON] на спадщину не претендує та відмовилась від такої на її користь. Вказала, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки проживала з [PERSON] до дня його смерті та займалась похованням. Зауважила, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ № 002628 був втрачений. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 01 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків описаних у такій. 24 листопада 2023 року від позивача надійшло клопотання, яким виконано вимоги ухвали від 01 листопада 2023 року та усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою від 27 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання 31 січня 2024 року сторони та їх представники не з`явилися, хоча про дату час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак 07 грудня 2023 року представником відповідача Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області Загорським Б.О. подано заяву про розгляд справи за його відсутності. 04 січня 2024 року від позивача надійшла заява, згідно мотивів якої просила позовні вимоги задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. 04 січня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшла заява у якій вона позовні вимоги визнала, оскільки на спадкове майно не претендує, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Ухвалою від 31 січня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судове засідання 28 лютого 2024 року сторони та їх представники не з`явилися, хоча про дату час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотань про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи не подали. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 січня 1971 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26 травня 2017 року стверджується, що [PERSON] 05 жовтня 1991 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] ». З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 травня 1966 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06 березня 1986 року стверджується, що [PERSON] 06 березня 1986 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛВ № 002628, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0802 га, цільове призначення якої для ведення садівництва, яка розташована на території Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Витягом НВ-4609482142019 від 19 квітня 2019 року встановлено, що земельній ділянці площею 0,0802 га, цільове призначення якої для ведення садівництва, яка розташована на території Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, присвоєно кадастровий № 4623684900:05:000:0576. Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що [PERSON] 05 серпня 1965 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , внаслідок чого остання змінила прізвище на « [PERSON] ». З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 січня 2001 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, яка діяла на момент смерті [PERSON] , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. За ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 січня 2004 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . У будинковій книзі для прописки громадян зазначено, що [PERSON] проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Таким чином, в матеріалах справи відсутні відомості щодо прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті її чоловіка [PERSON] . Стаття 527 ЦК Української РСР передбачає, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Довідкою садового товариства «Колос» стверджується те, що [PERSON] є членом вказаного садового товариства та користується садовою ділянкою площею 0,0802 га, яка розташована по [ADDRESS] , на території Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. У поданій заяві відповідача [PERSON] остання визнала позовні вимоги в повному обсязі, на спадкове майно не претендує, оскільки позивач проживала разом з батьками на момент їх смерті, вела з ними спільне господарство, займалась похованням, а після смерті [PERSON] користується земельною ділянкою, яка розташована у садовому товаристві в с. Оброшине Львівського району Львівської області. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті її батька [PERSON] , оскільки вступила в управління спадковим майном. При цьому, суд враховує заяву відповідача [PERSON] про те, що вона визнає позовні вимоги та не претендує на спадкове майно. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли свої підтвердження під час судового розгляду і підлягають до задоволення, оскільки втрачено оригінал державного акту на земельну ділянку та не існує іншого способу оформлення спадкових прав, як і виготовлення дубліката правовстановлюючого документа. Відтак, за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0802 га, кадастровий № 4623684900:05:000:0576, цільове призначення якої для ведення садівництва, яка розташована на території Оброшинської сільської ради Пустомитівського (Львівського) району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її батька [PERSON] . За ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі» до судового розгляду визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що позовні вимоги визнав лише один відповідач, а саме [PERSON] , наслідки визнання позову щодо розподілу судових витрат, передбачені ст. 142 ЦПК України, застосуванню не підлягають. За ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2735 грн. 60 коп., а саме по 1367 грн. 80 коп. з кожного.

Outcome: approved