Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

15.01.2024 [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Обгрунтовано позов тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у вказаному житловому приміщенні, однак ніколи не проживав в ньому, у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. 04.01.2024 подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності та одночасно повідомив про визнання позову в повному обсязі, зазначивши, що в добровільному порядку знятися з реєстрації не має можливості. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 05.01.2024 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] , загальною площею 93,7 кв.м. (а.с. 7, 8). У відповідності до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 236 від 12.01.2024 вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані 3 особи: позивач, [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Як убачається зі змісту позовної заяви відповідач в квартирі був зареєстрований як знайомий колишнього власника квартири [PERSON] у зв`язку з необхідністю йому реєстрації в м. Чернігові, проте, він ніколи в даній квартирі не проживав. На момент пред`явлення позову відповідач лишається зареєстрованим у належній позивачу квартирі. Втім, всі витрати, пов`язані з утриманням майна, несе позивач, зокрема, оплачує за відповідача комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції. Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). У поданій суду заяві відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved