Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

28.08.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує, тим, що після смерті своєї матері, позивач набув право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Маючи захворювання опорно-рухового апарату, [PERSON] потребував сторонньої допомоги. Відповідачка та її син [PERSON] , які прошивали в цьому ж будинку, запропонували свої послуги у вирішенні деяких побутових питань. Не маючи змоги самостійно пересуватися, позивач попросив відповідачку домовитися із нотаріусом для складання заповіту на користь свого сина. Однак, як виявилося згодом, в результаті омани, 03.11.2011 позивачем був підписаний договір дарування квартири на ім`я [PERSON] - сина відповідачки. Наразі розглядається справа в Оболонському районному суді м. Києва щодо визнання недійсним договору дарування квартири та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру та витребування квартири із чужого незаконного володіння справа №756/548/22. Зазначає, що [PERSON] , яку її син [PERSON] зареєстрував в квартирі [ADDRESS] , чинить позивачу перешкоди у користуванні його квартирою, постійно погрожує йому. Представниця позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутністю відповідача. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Договору дарування квартири від 03.11.2011 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рябикіною А.А. (а.с.11). Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. [PERSON] на день звернення до суду зареєстрований та проживає в спірній квартирі, однак квартира на праві власності належить іншій особі. Договір дарування квартири [ADDRESS] від 03.11.2011 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рябикіною А.А. в судовому порядку не визнаний не дійсним. Враховуючи те, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] , він як власник має право використовувати належне майно, для проживання себе та членів своєї сім`ї, суд вважає, що підстави для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням відсутні, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed