Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернувся до снятинського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 21.04.2023р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21.04.2023-100003344. Позивач зазначав, що відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн. строком на 70 днів зі сплатою процентів. Відповідач станом на 29.06.2023р. свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 17 264,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000 грн., комісії в розмірі 1200 грн. та процентів в розмірі 8064 грн. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 17 264,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Снятинського районного суду від 22.12.2023р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження. Представник позивача в позовній заяві просив справу розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнала, просила розстрочити їй суму заборгованості на рівні частини, по 8000 грн., оскільки не має змоги оплатити суму одним платежем, так як є безробітною. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. 21.04.2023р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21.04.2023-100003344. Дослідженими в справі доказами встановлено, що сторони договору передбачили суму кредиту в розмірі 8000 грн, строк кредиту 70 днів (п. 3.3.2, 3.3.4 кредитного договору). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надало кредит в сумі 8000 грн. У порушення умов кредитного договору свої зобов`язання [PERSON] за кредитним договором від 21.04.2023р. своєчасно не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 29.06.2023р. становить 17264,00 грн. Такий розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Тому позовні вимоги є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» суму заборгованості в розмірі 17264,00 грн, з них: 8000 грн - тіло кредиту, 1200 грн. - комісія та 8064 грн. - проценти. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення 2 147 грн., понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору. Що стосується клопотання відповідачки про розстрочку виконання рішення суду, з тих підстав, що не має змоги оплатити суму одним платежем, так як є безробітною, свуд виходить з наступного. Згідно ч. 1ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Відповідно до п.2 ч.4ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан. Відповідно до ч.3 ст.435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом. Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження. Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку. Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому. Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням; суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до вимог ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду сплати загальної суми боргу частинами. На думку суду, відповідачкою не обґрунтована необхідність розстрочки виконання рішення суду, конкретно не зазначено, яким чином відповідачка за розстрочений термін зможе сплатити всю боргову суму. Вирішуючи вказане в заяві питання про розстрочку виконання рішення, суд враховує, що відповідачкою не обгрунтовано підстави для розстрочення виконання рішення, не підтверджено відповідними доказами щодо матеріального становища відповідачки, зокрема, відомостями з центру зайнятості, згідно з якими [PERSON] перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна та отримує допомогу по безробіттю. З вказаних підстав, суд вважає, що в задоволенні заяви відповідачки про розстрочку виконання рішення суду слід відмовити за необгрунтованістю. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що відповідно до ст. 435 ЦПК України вона має право після ухвалення рішення звернутися до суду із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved