Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

До Самарського районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою звернувся [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] ,\~про стягнення коштів. Позовна заява мотивована тим, що 04 червня 2020 року близько 22:00 год. на території гаражного кооперативу «Восход», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Автопаркова, 8, [PERSON] , 1998 г.н., у стані алкогольного сп`яніння, не маючи водійського посвідчення, керуючи автомобілем ВАЗ 2102, (державний реєстраційний номер [NUMBER] ), отриманим від [PERSON] , допустив зіткнення з нерухомим автомобілем Міцубісі Л300 (державний реєстраційний номер [NUMBER] ), який не є учасником дорожнього руху та знаходиться на збереженні за вищевказаною адресою і перебуває у власності [PERSON] . Тілесних пошкоджень у даному інциденті [PERSON] не зазнав, інших осіб в автомобілях-учасниках інциденту не знаходилося. Автомобіль Міцубісі Л300, що належить [PERSON] , зазнав механічних пошкоджень. Даних про страхування своєї цивільної відповідальності [PERSON] не було надано. Вину у скоєнні зіткнення з нерухомим автомобілем на збереженні Міцубісі Л300 [PERSON] визнав у присутності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Стаття 22 ЦКУ встановлює правила відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди 1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст. 1166 Цивільного Кодексу України «…шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала». Згідно зі ст. 1186 Цивільного Кодексу України «…Якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах». Відповідно ст. 1187 Цивільного Кодексу України визначено: 1. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 3. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. 4. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1192 Цивільного Кодексу України зазначено, що: «Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі». Автомобіль Міцубісі Л300, що належить [PERSON] , зазнав пошкоджень передньої лівої двері, задньої лівої двері, центральної зовнішньої лівої стойки автомобіля, центральної внутрішньої лівої стойки, лючка паливної горловини, став непридатним до експлуатації, що призвело до необхідності визначення матеріальних збитків . Сторонами постраждалим [PERSON] та винуватцем аварії [PERSON] , у присутності вищезгаданих осіб відповідно до п. 3 ст. 22 ЦКУ було узгоджено оцінку розміру збитків у сумі двадцять сім тисяч гривень (27000,00 грн.). [PERSON] (як особа, що надала [PERSON] автомобіль ВАЗ 2102 державний реєстраційний номер [NUMBER] ) заперечень щодо оцінки не висував. [PERSON] при свідках запропонував у разі незгоди з узгодженою оцінкою розміру збитків у сумі двадцять сім тисяч гривень (27000,00 грн) оцінити розмір шкоди шляхом проведення фахової експертизи. Однак [PERSON] та [PERSON] жодних дій у цьому напрямку не намагалися проводити. На момент подання позовної заяви вищевказаний автомобіль позивача невідремонтований і сторона позивача ніколи не заперечувала проти проведення фахової експертизи коштом [PERSON] або [PERSON] у розумні строки, за умови надання стороні позивача повного доступу до результатів експертизи, хоча відповідно до статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» експертна оцінка у цьому випадку не є обов`язковою. Оскільки на той час [PERSON] (за його словами) не мав змоги відшкодувати збитки, враховуючи його матеріальний стан та сімейні обставини, на які він посилався (хвора мати), було узгоджено відтермінування відшкодування збитків у строк до 05 (п`ятого) липня 2020 р. Для оформлення зобов`язання відшкодування збитків, з ініціативи [PERSON] була складена розписка, яку [PERSON] написав власноруч у присутності свідків, які теж поставили свої підписи (розписка додається Додаток 1). У розписці [PERSON] описав події, визнав вину у пошкодженні автомобіля позивача, також було зафіксовано встановлення оцінки розміру збитків за згодою сторін. За даною розпискою [PERSON] повинен був відшкодувати збитки шляхом виплати двадцяти семи тисяч гривень (27000,00 грн) в строк до 05 (п`ятого) липня 2020 р. Хотілося б зазначити, що на такий варіант позивач пішов тільки зважаючи на те, що [PERSON] (батька якого знали і позивач, і [PERSON] , і [PERSON] ) обіцяв прослідкувати за виконанням зобов`язань, узятих на себе [PERSON] . На цей час, незважаючи на неодноразові телефонні нагадування, [PERSON] не виявив ані бажання добровільно виконати узяті на себе зобов`язання, ані розкаяння у здійсненому ним правопорушенні, виявляючи неприховану агресію. У рамках досудового врегулювання [PERSON] було направлено лист (Додаток 2) (на адресу реєстрації та адресу фактичного проживання), в якому нагадано про необхідність відшкодування завданої шкоди та ще раз надані контакти представника позивача [PERSON] , лист [PERSON] отримано за адресою фактичного проживання, але відповіді [PERSON] не надав. [PERSON] , незважаючи на неодноразові звернення позивача (останні у березні 2023 р.) щодо врегулювання даного інциденту, жодних дій не вчинив. Відповідно до статті 11 ЦК України. 1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; Стаття 509 ЦКУ наголошує. 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно статті 599 ЦКУ Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦКУ, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦКУ передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Стаття 625 ЦКУ встановлює наступну відповідальність за порушення грошового зобов`язання - 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-ЦК України факт завдання шкоди майну особи, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). У Постановах Великої Палати Верховного Суду також вказується, що застосування ст. 625 не обмежується тільки договірними грошовими зобов`язаннями, а й поширюється на деліктні грошові зобов`язання. Починаючи з 05.07.2020 р. починається відлік часу прострочення та відповідно до п.2 ст. 625 ЦКУ починають діяти санкції за прострочення боргу (розрахунок на дату подання позовної заяви міститься у додатку 3). Загальна ціна позову на дату подання позовної заяви складає 42322,5 грн. На даний час сума судових витрат позивача дорівнює сумі судового збору. Очікувані судові витрати залежать від поведінки відповідачів. У разі визнання відповідачами позову жодних додаткових витрат не передбачається, в іншому разі буде задіяна професійна правнича допомога відповідно до діючих на той час тарифів. Жодних інших позовів до [PERSON] і [PERSON] позивачем не подано. Сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, якщо відповідачі не подадуть відзив та(або) не з`являться в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просила стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача двадцять сім тисяч гривень (27000,00 грн) завданих збитків у частках, які визначаються за рішенням суду. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача вартість судового збору одну тисячу сімдесят три гривні (1073,60 грн.). Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача суму штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання починаючи з 05.07.2020 р. закінчуючи датою виконання зобов`язань (розрахунок на дату подання позовної заяви міститься у додатку). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Просила стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача двадцять сім тисяч гривень (27000,00 грн) завданих збитків у частках, які визначаються за рішенням суду та суму штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання станом на 05.02.2024 року. У судові засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на адресу суду не направляли. Оголошення про виклик відповідачів до судового засідання було розміщено на веб-сайті судової влади України. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності відповідачів, в порядку, передбаченому ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Небажання відповідачів надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, а саме: копією розписки, копією повідомлення, розрахунком суми штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, поясненнями свідка. Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 04 червня 2020 року близько 22:00 год. на території гаражного кооперативу «Восход», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Автопаркова, 8, [PERSON] , 1998 р.н., у стані алкогольного сп`яніння, не маючи водійського посвідчення, керуючи автомобілем ВАЗ 2102, (державний реєстраційний номер [NUMBER] ), отриманим від [PERSON] , допустив зіткнення з нерухомим автомобілем Міцубісі Л300 (державний реєстраційний номер [NUMBER] ), який не є учасником дорожнього руху та знаходиться на збереженні за вищевказаною адресою і перебуває у власності [PERSON] . [PERSON] при свідках запропонував у разі незгоди з узгодженою оцінкою розміру збитків у сумі двадцять сім тисяч гривень (27000,00 грн) оцінити розмір шкоди шляхом проведення фахової експертизи. Однак [PERSON] та [PERSON] жодних дій у цьому напрямку не намагалися проводити. На момент подання позовної заяви вищевказаний автомобіль позивача невідремонтований. Оскільки на той час [PERSON] , зі слів останнього, не мав змоги відшкодувати збитки, враховуючи його матеріальний стан та сімейні обставини, на які він посилався, а саме, хвороба маері, було узгоджено відтермінування відшкодування збитків у строк до 05 (п`ятого) липня 2020 року. Для оформлення зобов`язання відшкодування збитків, з ініціативи [PERSON] була складена розписка, яку [PERSON] написав власноруч у присутності свідків, які теж поставили свої підписи (а.с.98). Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що 04.06.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] та [PERSON] .. Свідок [PERSON] прибув на місце ДТП через пів години, зазначив, що на момент прибуття його [PERSON] та [PERSON] були в стані сп`яніння та дуже агресивно себе поводили, потім вони вгомонилися та почали перемовини. [PERSON] погодився на добровільне відшкодування йому завданих збитків [PERSON] , який взяв автомобіль без дозволу [PERSON] , погодився на написання розписки щодо відшкодування шкоди. Разом з тим зазначив, що [PERSON] керував автомобілем, та дорожньо-транспортна пригода сталася саме за його участю. Станом на\~05.07.2020\~року грошові\~кошти,\~відповідно до\~розписки від\~04.06.2020\~року відповідачем\~ [PERSON] ,\~позивачу не\~повернуті,\~та і\~станом на\~15.02.2024\~відповідачем грошові\~кошти не\~повернуті. Починаючи з 05.07.2020 р. починається відлік часу прострочення та відповідно до п.2 ст. 625 ЦКУ починають діяти санкції за прострочення боргу, відповідно до наданого розрахунку на дату подання позовної заяви, що наданий до позовної заяви, складає суму, у розмірі 15322,50 гривень. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 2 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1186 ЦК України якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково, а саме, стягнути з [PERSON] суму завданих збитків у розмірі 27000, 00 грн., сплачений судовий збір та суму штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, починаючи з 05.07.2020 і закінчуючи датою виконання зобов`язань у розмірі 15322,50 грн.. Щодо наданого представником позивача у судовому засіданні, яке відбулося 15.02.2024 розрахунку суми штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України станом на 05.02.2024 у розмірі 16970 грн. суд вважає за необхідне відмовити в цій частині, оскільки відповідно до п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Натомість, представником позивача до початку першого судового засідання позовні вимоги збільшені не були. Щодо стягнення суми завданих збитків з відповідача [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити в цій частині, оскільки до матеріалів справи позивачем не долучено жодного доказу, який би підтверджував факт керування останнім транспортного засобу, або постанову, рішення суду яким [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.06.2020. Також матеріали справи не містять будь-якої розписки написаної власноручно [PERSON] про зобов`язання сплатити позивачу грошові кошти за нанесені матеріальні збитки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial