Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Адвокат Ієговська А.О. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, та просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи у розмірі 180 800 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 03.01.2017 року на автодорозі «Одеса-Білгород-Дністровський» № Р70, Овідіопольського району Одеської області,водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем «Audi А6», д.н.з. [NUMBER] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , 1981 року народження. Внаслідок ДТП [PERSON] був доставлений в лікарню з тілесними ушкодженнями, де останній помер. За фактом настання даної ДТП було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017160380000022 та розпочате досудове розслідування. 31.07.2018 року слідчим СУ ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Ніколовим В.М. винесено постанову про закриття кримінального провадження №12017160380000022 від 03.01.2017 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Внаслідок смерті [PERSON] , в результаті вищевказаної ДТП, матері загиблого [PERSON] було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, смерть потерпілого [PERSON] настала одразу після доставляння в лікарню та була прямим причинним наслідком цієї пригоди. Протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 03.01.2017 року зазначено, що дорожньо-транспортна пригода мала місце в світлий час доби, за межами м. Одеси на автодорозі «Одеса-Балгород-Дністровський» №Р70. Пішохідний перехід в наявності згідно схеми ДТП. Як вбачається з висновку експерта №22-96/17 від 03.02.2017 року, зміст якого міститься в постанові про закриття кримінального провадження №12017160380000022, смерть [PERSON] знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманою в результаті ДТП поєднаною травмою голови, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, поясів обох верхніх кінцівок у вигляді множинних двосторонніх переломів ребер, вогнищів забоїв легенів, вільного скупчення повітря і крові в лівій плевральній порожнині, надривів селезінки з крововиливом у черевну порожнину, закритого багато осколкового перелому лівої лопатки, закритого лінійного перелому правої ключиці та закритого багато осколкового перелому лівої лопатки, закритого лінійного перелому правої ключиці та закритого перелому лівої ліктьової кістки. Безпосередньою причиною смерті з`явився шок. Відповідно до судової авто-технічної експертизи №17-89 від 14.02.2017 року, рульове керування, гальмова система, ходова частина та система освітлення автомобіля «Audi А6», д.н.з. [NUMBER] , на момент огляду знаходились у працездатному стані і дозволяли водію автомобіля змінювати напрямок та характер руху залежно від ситуації, що складається на дорозі. Згідно висновку судової транспортно - трасологічної експертизи № 17-88 від 14.02.2017 року, відповідно до якого на поверхні правого борту попереду автомобіля «Audi А6», д.н.з. [NUMBER] , зафіксовані сліди, утворені в результаті контактування з об`єктом, що не має рівно міцних металу слідоутворюючих крайок, що мають в своєму складі предмети з тканини, які за своїм виглядом характерні для контакту з тілом пішохода. Підставою для закриття кримінального провадження були ті обставини, що порушення пішоходом [PERSON] ПДР України призвели до тяжких наслідків у вигляді наїзду на пішохода вантажним автопоїздом та смерті пішохода. В діях відповідача відсутній склад кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування не встановлено порушень ним вимог ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку з ДТП, що призвели до смерті потерпілого. Проте, відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Внаслідок загибелі [PERSON] - сина [PERSON] , останній було завдано значну та непоправну шкоду, яка виявилась у тому, що мати втратила сильного, доброго, коханого сина, який завжди був опорою і підтримкою в її житті, надією на майбутню старість. Також, син підтримував її як морально, так і матеріально, до дня його смерті. Загиблий син був надійною та справедливою людиною, на яку завжди можна було покластись. Позивачці до нині не вдається повернутись до звичного способу життя, і таке повернення більше не є можливим, а нормалізація життя потребує та потребуватиме надзвичайно великих зусиль позивачки, часу та грошей, оскільки остання спільно проживала із загиблим сином. Незважаючи на те, що пройшов вже час, позивачка постійно думає про померлого сина, та не може змиритися з тим, що його вже немає. Покійний син часто сниться позивачці, через що остання втратила нормальний, спокійний сон, часто просинається вночі, внаслідок чого її стан здоров`я все погіршується. Крім цього, [PERSON] мала спільний побут із загиблим сином, часто згадує померлого у розмові з рідними про те, який він був, як їй важко тепер без нього, і що тепер ніколи не почує його голосу, його прохання, не почує його досягнення, успіхи та плани на майбутнє, не пожаліється йому на важкості, які її спіткають. [PERSON] проживав разом з [PERSON] . Після смерті [PERSON] значно погіршився і матеріальний стан позивачки, адже загиблий фінансово підтримував та допомагав матері, оплачував комунальні послуги, постійно купляв продукти харчування та необхідні ліки, що в результаті тримає у депресивному стані. Пенсія в розмірі 1831,55 грн., яку отримує мати загиблого, є мінімальною та її вистачає тільки на придбання частини необхідних продуктів харчування та ліків. Незважаючи на те, що загиблий син офіційно працевлаштований не був, але мав постійний та стабільний заробіток, так як працював неофіційно на ринку, тому мав змогу допомагати матері як матеріально, так і фізично, в побуті та у домашньому господарстві. Загиблий не тільки морально підтримував [PERSON] , а й забезпечував її необхідними ліками та всіма потребами. Раз в тиждень, іноді два рази на тиждень мати з загиблим сином їздили відпочивати на рибалку, любили ходити по гриби, постійно проводили разом час. [PERSON] міг крани чинити і каналізацію пробити, і лампочку замінити, і розетки чинив. Для своє матері, загиблий робив все необхідне в побуті, обіцяв зробити ремонт, проте не встиг через передчасну смерть. Позивач є інвалідом II групи, що підтверджує її потребу у постійному сторонньому догляді та допомоги, яку саме загиблий син надавав їй. Однак, у зв`язку із його загибеллю позивач позбавлена такої допомоги та догляду у майбутньому. Таким чином, смерть сина не лише позбавила позивача підтримки, а й незворотньо позбавила можливості отримувати таку підтримку в майбутньому. [PERSON] змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, враховуючи, що з віком в людини зменшується можливість самостійно забезпечувати своє існування, позивачці доведеться з часом докладати все більше зусиль для організації свого життя. Повернення до звичного ритму життя, вже більше не є можливим, а нормалізація життя позивача потребує надзвичайно великих зусиль, часу та грошей. Зокрема, сам факт втрати мамою сина є вкрай неприйнятним та вніс непоправимі зміни в її подальше життя, що відобразиться у душевних стражданнях, та погіршенні її здоров`я. Загиблий син був опорою в житті та надією на допомогу в старості. Все це призводить до великих страждань, які не закінчаться ніколи, оскільки життєві ситуації, які трапляються в житті кожних батьків, так чи інакше пов`язані із потребою присутності дітей. Втрата сина є однозначно передчасною, оскільки на момент смерті йому було лише 35 років і будь-яких передумов до його смерті не було. Враховуючи те, що мати позбавлена підтримки і допомоги від загиблого, а також те, що смерть сина повністю змінила її життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, мати оцінює розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди лише у 200 000 гривень. Такий розмір є розумним, справедливим і необхідним для часткового відновлення попереднього стану та зможе допомогти в організації життя після тяжкої втрати. Отже, з урахуванням викладеного, глибини вже перенесених позивачем моральних страждань та тих нескінченних страждань, що будуть переслідувати її довготривалий час, перенесених нею моральних переживань, які продовжують тривати по даний час і ніколи не закінчаться та пов`язаних з цим істотними вимушеними змінами у її життєвих стосунках, часу та зусиль, які можливо хоч частково відновлять стан її психологічного здоров`я, величину моральної шкоди позивач оцінює у 200 000 грн. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Audi А6», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно договору №АЕ6318467 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно в ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», було подано заяву про виплату страхового відшкодування пов`язане із заподіяною моральною шкодою - 38400,00 грн. 12.03.2019 року Страховик повідомив представника позивача про виплату страхового відшкодування по вищевказаному страховому випадку в частині моральної шкоди у розмірі 19 200 грн. Проте, на думку позивача, розмір страхового відшкодування моральної шкоди не є співрозмірним із фактичним розміром заподіяної моральної шкоди, яку завдано внаслідок смерті [PERSON] , а тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Враховуючи частку моральної шкоди, яка відшкодована за рахунок ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» (19 200,00 грн.), то решта суми моральної шкоди завданої позивачці внаслідок смерті [PERSON] в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, становить 180 800 грн. 07.09.2021 між позивачем та АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» укладено Договір про надання професійної правничої допомоги № 305, предметом якого сторони визначили, що АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати Клієнту (в даному випадку позивачу) правничу допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених Договором, по стягненню грошової компенсації за спричинену шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.01.2017 року внаслідок якої [PERSON] загинув. Як вбачається зі змісту позовної заяви, заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним як складності справи так і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). До цього ж, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги було визначено за домовленістю сторін з урахуванням значення цієї справи для позивача. Відповідно до пункту 2 Замовлення до Договору про надання професійної правничої допомоги: «2. Вартість правничої допомоги Адвокатського об`єднання, вказаної у пункті 1 цього Замовлення, визначається шляхом множення кількості затрачених Адвокатським об`єднанням годин на вартість однієї нормо-години роботи, яка становить 2 000 грн.». Пунктом 3 Замовлення Сторони погодили, що: «Клієнт зобов`язаний здійснити оплату послуг Адвокатського об`єднання, визначених пунктом 1 цього Замовлення, у розмірі вказаному у пункті 2 цього Замовлення, протягом трьох місяців після вступу рішення суду в законну силу». Таким чином, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції, яку позивач очікує понести, становить 10 000 грн. У зв`язку з викладеним, представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, але адвокат Ієговська А.О. до позовної заяви долучила клопотання, в якому просила справу розглянути за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надав. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що постановою слідчого СУ ГУНП в Одеській області В.М. Ніколова від 31.07.2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017160380000022 від 03.01.2017 року закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діях водія [PERSON] , [INFO] , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. У постанові вказано, що 03.01.2017 року о 11:00 годині за межами населеного пункту в Овідіопольскому районі Одеської області по автодорозі Одеса - Білгород-Дністровський № Р70, з боку м. Одеса в напрямку м. Овідіополь здійснював руху легковий автомобіль «Ауді А6», р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який напроти ТЦ «Епіцентр», не маючи технічної можливості уникнути ДТП, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , 1981 року зародження, який перетинав дорогу у невстановленому для цього місці. Внаслідок ДТП пішохода [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень доставлено до лікарні з тілесними ушкодженнями, де останній після доставлення в лікарню помер. Аналізуючи зібрані докази встановлено, що причиною ДТП, яка призвела до тяжких наслідків, явилися порушення самим пішоходом [PERSON] , 1981 року народження, вимог пунктів 4.7. 4.14. «а», «г», «д» ПДР України. Порушення виразилися у тому, що пішохід [PERSON] , будучи у стані алкогольного сп`яніння (вміст етилового спирту в крові 2,19 %) вийшов на проїжджу частину автодороги «Одеса - Білгород-Днісіровський» № Р70, у невстановленому для цього місці, не переконався у власній безпеці, та почав перетинати проїзну частину, тим самим поставивши себе у небезпечний стан, що призвело до тяжких наслідків у вигляді і наїзду на пішохода вантажним автопоїздом та смерті пішохода. Таким чином в діях водія [PERSON] відсутні порушення ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку з ДТП, що призвело до смерті потерпілого, а отже, в діях водія [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 69 та довідки про причину смерті від 04.01.2017 року Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи, [PERSON] помер в лікарні [INFO] . Причиною смерті вказано: пішохід, травмований при зіткненні з легковим автомобілем, вантажним автомобілем типу «пікап» чи автофургоном. В архіві Суворовського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області не зберігається актовий запис про шлюб [PERSON] та актовий запис про народження дітей [PERSON] , що підтверджується листом № 782/5019 від 01.02.2019 року, адресованим [PERSON] [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції. [PERSON] , 1981 року народження, проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , по день смерті - [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] , що підтверджується довідкою № 3782 від 10.05.2018 року. Розмір доходу [PERSON] у 2016 році складав 1831,55 грн. (пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання, інвалід ІІ групи), щомісяця, що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 5110 від 10.05.2018 року. [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 746768, виданою 17.12.2014 року безстроково. [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи загального захворювання, отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , виданим Пенсійним фондом України 12.01.2015 року, довічно. 07.09.2021 року між [PERSON] та АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 305. 14.10.2020 року між АО «Автопоміч» та [PERSON] (представник [PERSON] ) було підписано додаток № 7 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 07.09.2021 року, відповідно до якого, плата за надані адвокатом послуги на виконання Договору про надання правової допомоги становить 3000 грн. за 1 год. роботи; клієнт зобов`язаний здійснити розрахунок за надану правову допомогу протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 23.1 ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам, дітям, а також іншим особам, які проживали з нею однією сім`єю. У Пленумі Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 вказаної постанови Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed