Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Старостинського округу с. Бабин Веренчанської об`єднаної територіальної громади в особі Веренчанької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. За життя [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким усе своє майно заповіла своєму внуку [PERSON] , який спадщину не прийняв, з померлою на час смерті не проживав, до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину не звертався. Позивач посилається на те, що\~\~він є\~\~спадкоємцем\~\~І черги за законом після смерті матері [PERSON] .\~\~З метою оформлення своїх спадкових прав він звернувся до державного нотаріуса із завою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом,\~\~проте у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено, оскільки він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки будучи законним спадкоємцем покійної та маючи на руках правовстановлюючі документи на майно померлої, він вважав, що будь коли може оформити спадщину після смерті матері. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві її представниця адвокат Козловська Ю.П. клопотала про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача - Старостинського округу с. Бабин Веренчанської об`єднаної територіальної громади в особі Веренчанької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до приписів ч.2 ст.\~247\~ЦПК України не здійснювалося. Відповідно до приписів ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за доцільне ухвалити рішення в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. Судом встановлено, що за життя\~ [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким усе своє майно заповіла своєму внуку [PERSON] , сину позивача, який спадщину не прийняв, з померлою на час смерті не проживав та до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину не звертався. Наведене вбачається із матеріалів спадкової справи № 165/2023 від 08.01.2006, заведеної щодо майна померлого\~\~ [PERSON] . Відповідно ч.ч. 1,3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Одночасно, судом встановлено, що спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом І черги на час відкриття спадщини був її син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки на момент відкриття спадщини спадкоємець першої черги позивач [PERSON] з спадкодавицею [PERSON] не проживав, то з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно 05.07.2023 звернувся до нотаріуса, проте у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено, оскільки він пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, що вбачається із копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №73081827 від 05.07.2023 та постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №173/02/31 від 12.12.2023. Родинний зв`язок позивача [PERSON] та померлої [PERSON] , як між сином і матір`ю, підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.01.1967, а також копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.01.2006. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з положеннями ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці Європейського суду з прав людини, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. З урахуванням наведених правових положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса після закінчення встановленого законом шестимісячного строку, будучи єдиним спадкоємцем І черги за законом, маючи на руках правовстановлюючі документи на спадкове майно, мав "законні сподівання" на отримання "активу", а саме на можливість в будь-який час належним чином оформити право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , що призвело до пропуску строку на прийняття спадщини. Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилається позивач, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту невизнаних прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої.

Outcome: approved