Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд та просить стягнути з відповідача 65105,25грн. заборгованості за кредитними договорами та судові витрати. Свої вимоги мотивує наступним. 09.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інеструм» (далі - ТОВ «ФК «Інвеструм») та [PERSON] було укладено кредитний договір №07044-12/2021, який підписано цифровим підписом позичальника та надісланий на номер телефону відповідача. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті. 21.09.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТЗОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21092022 відповідно до умов якого останній набув права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35400,00грн., з яких 12000,00грн. - сума заборгованості за основним боргом; 23400,00грн. - заборгованість за відсотками. Більше того 10.12.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі ТОВ «Інфінанс») та [PERSON] було укладено кредитний договір №0930356887, який підписано Акцептом оферти. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті. 24.11.2022р. між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №24/11-22, відповідно до якого останній приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 20080,25грн., з яких 3100,00грн. - сума заборгованості за основним боргом; 16980,25грн. - заборгованість за відсотками. Окрім того, 17.12.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (надалі ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група») та [PERSON] було укладено кредитний договір №3565403931/758356, який підписано електронним цифровим підписом позичальника та надісланий на номер телефону відповідача. Сторони погодили, що позивач надає кредит на умовах строковості, зворотності, платності а клієнт зобов1язується повернути кошти та проценти за користування в порядку та на умовах визначених договором. Підписуючи цей договір відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті. 12.08.2022р. між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №12082022, відповідно до якого останній приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 9625,00грн., з яких 3500,00грн. - сума заборгованості за основним боргом; 6125,00грн. - заборгованість за відсотками. Посилаючись на те, що відповідач не виконав свого обов`язку за договорами позики, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості в судовому порядку а також понесені ним судові витрати. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 16.05.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (виклику) сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 09.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №07044-12/2021, відповідно до умов якого відповідач отримав позику в сумі 12000,00грн. строком на 30 днів місяців зі сплатою 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу, що підтверджується копією вказаного договору та паспортом кредиту(а.с.8-11). 21.09.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТЗОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21092022 відповідно до умов якого останній набув права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників в межах суми заборгованості за кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №07044-12/2021 від 09.12.2021р. наданої позивачем вбачається, що за період з 21.09.2022р. по 31.03.2023р., після набуття права грошової вимоги за вказаним кредитним договором, відповідачем не було сплачено жодних платежів, а сума заборгованості [PERSON] складає 35400,00грн. 10.12.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0930356887, відповідно до умов якого відповідач отримав позику в сумі 3100,00грн. строком на 30 днів місяців зі сплатою 638,75% річних від суми кредиту в розрахунку 1,75% за день користування кредитом, що підтверджується копією вказаного договору та паспортом кредиту(а.с.22-26). Повідомлення про відступлення права вимоги було надано позивальнику для ознайомлення 24.11.2022р. 24.11.2022р. між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №24/11-22, відповідно до якого останній приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема і до [PERSON] . Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 20080,25грн., яка складається з 3100,00грн. - сума основного боргу; 16980,25грн. - заборгованість за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №0930356887 наданої позивачем вбачається, що за період з 24.11.2022 року по 31.03.2023 року, після набуття права грошової вимоги за вказаним кредитним договором, відповідачем не було сплачено жодних платежів . Окрім того, 17.12.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3565403931/758356, який підписано електронним цифровим підписом позичальника та надісланий на номер телефону відповідача. Відповідно до умов даного договору відповідач отримав позику в сумі 3500,00грн. строком на 30 днів місяців зі сплатою 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% за добу користування кредитом, що підтверджується копією вказаного договору кредиту(а.с.38-41). 12.08.2022р. між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №12082022, відповідно до якого останній приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема і до [PERSON] . Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 9625,00грн., яка складається з 3500,00грн. - сума основного боргу; 6125,00грн. - заборгованість за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №3565403931/758356 наданої позивачем вбачається, що за період з 12.08.2022 року по 31.03.2023 року, після набуття права грошової вимоги за вказаним кредитним договором, відповідачем не було сплачено жодних платежів. За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права нового кредитора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти його вимог. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 та постанові Верховного Суду від 18.06.2020 року у справі № 681/44/15-ц. Крім того, суд враховує, що за положеннями статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин першої, другої ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частинами 1 і 2 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються фінансовою компанією, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим фінансова компанія має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідач своїм підписом у заяві погодився, що заявах разом з Умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» складають між ним та фінансовими компаніями договори про надання кредитних послуг. Також, відповідачем підтверджено зобов`язання дотримуватись вимог Умов отримання кредитів та інших послуг та також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті кредитних установ. Таким чином, відповідач зобов`язався здійснювати оплату послуг згідно тарифів позивача у строки, передбачені вказаними умовами. ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» виконали свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, позивач стверджує, що відповідачем не належним чином виконано свої обов`язки перед ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», внаслідок чого виникла вищезазначена заборгованість. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За таких підстав, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Разом з тим, позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив стягнути заборгованість, яка складається з тіла кредиту та відсотками і щомісячними процентами. У постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Як вже зазначалось, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач посилався на Умови отримання кредитів та інших послуг ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група». Разом з цим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Тобто, надані позивачем Умови отримання кредитів та інших послуг ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Більше того, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Враховуючи наведене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, позивачі дотрималися вимог, передбачених ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» в частині повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погодилась із тим, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких підстав, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за фактично отриману суму кредитних коштів, яка відповідає заборгованості за тілом кредиту. Решта позовних вимог не знайшли свого підтвердження та задоволенню не підлягають. Крім того відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Та згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача. В судовому засіданні досліджено платіжне доручення за сплату судового збору №36555 від 21.04.2023р. в розмірі 2684,00грн, що є судовими витратами. Однак беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог приходжу до висновку про часткове стягнення судового розміру в користь позивача у процентному співвідношенні сумі задоволених вимог.

Outcome: partial