Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Благоустрій», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилався не те, що відповідно до рішення Кам`янської міської ради від 24.09.2021 № 24.09.2021 №15-10/VIII «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.12.2019 №1710-39/VII «Про затвердження положення про відділ розподілу житлової площі Кам`янської міської ради» відділ розподілу житлової площі Кам`янської міської ради в інтересах Кам`янської міської територіальної громади має право подавати позовні заяви про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Рішенням міської ради від 23.12.2022 року №№756-27/VIII «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність Кам`янської міської територіальної громади об`єктів житлового фонду та комунальної інфраструктури» гуртожиток за адресою: [ADDRESS] переданий у комунальну власність від Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат». На підставі рішення міської ради від 16.06.2023 №1110-VIII «Про включення до фонду житла для тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб гуртожитку за адресою: [ADDRESS] » вказаний гуртожиток було включено до фонду житла для тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб. Підставою для заселення до житлового приміщення є ордер, виданий відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради, який дійсний протягом 30 днів. З метою виявлення кількості проживаючих місцевих мешканців у зазначеному гуртожитку, було проведено відповідну інвентаризацію та складено акти про проживання/не проживання осіб. Під час проведення ознайомлення із наявними в мешканців документами з`ясовано, що ордери на заселення не надавались та реєстрація місця проживання у гуртожитку здійснювалась без зазначення номеру кімнати, що є суттєвим порушенням прав громадян. Без визначення номеру кімнати неможливо скористатись всіма правами обов`язками відповідно та до законодавства. Так наприклад правом приватизації, правом зареєструвати місце проживання члена сім`ї або виконати обов`язок зі сплати комунальних платежів за користування житлово-комунальними послугами. Актом від 14.12.2023 року зафіксовано, що громадянка [PERSON] , [INFO] не мешкає у вказаній будівлі з моменту передачі гуртожитку у власність Кам`янської міської територіальної громади, а саме з 23.12.2022 року тобто більше шести місяців. Окрім того, протягом 2023 року відділом розподілу житлової площі проводилась постійна роз`яснювальна робота із мешканцями гуртожитку та поступове відселення до інших гуртожитків Кам`янської міської територіальної громади, однак відповідач [PERSON] до відділу не з`явилась. Відділом було направлено листа від 10.11.2023 року на ім`я відповідача за місцем реєстрації проживання з метою до судового урегулювання питання користування житловим приміщенням у будівлі по [ADDRESS] , однак відповідач поданою пропозицією не скористався. Зазначені дії відповідача свідчать про незацікавленість у користуванні житловою площею в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідач не незацікавлений у користуванні житловою площею в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , позивач просить суд з урахуванням уточнених позовних вимог визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття з реєстраційного обліку. Представник позивача в судове засідання не з`явився надала заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутністю представника, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про слухання справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Благоустрій» в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Кам`янської міської ради від 24.09.2021 № 24.09.2021 №15-10/VIII «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.12.2019 №1710-39/VII «Про затвердження положення про відділ розподілу житлової площі Кам`янської міської ради» відділ розподілу житлової площі Кам`янської міської ради в інтересах Кам`янської міської територіальної громади має право подавати позовні заяви про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Рішенням міської ради від 23.12.2022 року №№756-27/VIII «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність Кам`янської міської територіальної громади об`єктів житлового фонду та комунальної інфраструктури» гуртожиток за адресою: [ADDRESS] переданий у комунальну власність від Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат». На підставі рішення міської ради від 16.06.2023 №1110-VIII «Про включення до фонду житла для тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб гуртожитку за адресою: [ADDRESS] » вказаний гуртожиток було включено до фонду житла для тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб. Підставою для заселення до житлового приміщення є ордер, виданий відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради, який дійсний протягом 30 днів. З метою виявлення кількості проживаючих місцевих мешканців у зазначеному гуртожитку, було проведено відповідну інвентаризацію та складено акти про проживання/не проживання осіб. Під час проведення ознайомлення із наявними в мешканців документами з`ясовано, що ордери на заселення не надавались та реєстрація місця проживання у гуртожитку здійснювалась без зазначення номеру кімнати, що є суттєвим порушенням прав громадян. Без визначення номеру кімнати неможливо скористатись всіма правами обов`язками відповідно та до законодавства. Так наприклад правом приватизації, правом зареєструвати місце проживання члена сім`ї або виконати обов`язок зі сплати комунальних платежів за користування житлово-комунальними послугами. Актом від 14.12.2023 року зафіксовано, що громадянка [PERSON] , [INFO] не мешкає у вказаній будівлі з моменту передачі гуртожитку у власність Кам`янської міської територіальної громади, а саме з 23.12.2022 року тобто більше шести місяців. Окрім того, протягом 2023 року відділом розподілу житлової площі проводилась постійна роз`яснювальна робота із мешканцями гуртожитку та поступове відселення до інших гуртожитків Кам`янської міської територіальної громади, однак відповідач [PERSON] до відділу не з`явилась. Відділом направлено листа від 10.11.2023 року на ім`я відповідача за місцем реєстрації проживання з метою до судового врегулювання питання користування житловим приміщенням у будівлі по [ADDRESS] , однак відповідач поданою з пропозицією не скористувався. Відповідач не проживає у вказаній кімнаті більше 6 місяців без поважних причин про що складено Акти обстеження та перевірки фактичного місця проживання осіб, місце проживання яких зареєстровано у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , складеного 14.12.2023 року. Отже, відповідач не проживає в кімнаті за адресою: [ADDRESS] , більше 6 місяців, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей чи меблів у кімнаті не має і взагалі нею не цікавиться. Фактичне місце проживання відповідача не відоме, перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинилося. Таким чином, факт реєстрації відповідача порушує право позивача на володіння і користування майном. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав. Як передбачено ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 ЖК УРСР). Отже, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» встановлюється, що наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд

Outcome: approved