Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності. Вимоги позивача мотивовано тим, що сторонам на праві спільної часткової власності належить домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , у якому частка позивача становить 242/300 частини, частка відповідача - 58/300 частин. Відповідач є донькою позивача, з 1983 року проживає у Російській Федерації. Відповідач участі в утриманні спільного домоволодіння не бере, позивач утримує домоволодіння самостійно та постійно проживає в ньому. Відповідач неодноразово повідомляла позивачу, що їй це майно не потрібне і вона не буде вчиняти жодних дій ні щодо його утримання, ні щодо відчуження. Так як відповідач є громадянкою РФ, то вона не має не тільки бажання а й можливості приїжджати в Україну. Позивач вважає, що право відповідача на її частку у спірному домоволодінні може бути припинено в судовому порядку зі сплатою компенсації і це не завдасть істотної шкоди відповідачу, оскільки вона багато років не проживає в Україні, її частка є незначною, будучи громадянкою РФ, вона позбавлена можливості користуватися цим майном. Позивач внесла на депозитний рахунок суду вартість належних відповідачу 58/300 частин домоволодіння у розмірі 23\~026,00 грн. З огляду на викладене позивач просить припинити право власності відповідача на 58/300 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та визнати за позивачем право власності на цю частку домоволодіння. Ухвалою суду відкрито провадження в справі, розгляд цивільної справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання учасники були повідомленні належним чином. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися,подавши заяву про здійснення розгляду справи у їх відсутність, на задоволенні позову наполягали. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, у судове засідання не з`явилася. При цьому на електронну пошту суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , у якій вказано, що вона просить здійснювати розгляд у її відсутність, позовні вимоги визнає. Ураховуючи наявність заяви відповідача про визнання позову суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи та ухвалювати рішення в підготовчому судовому засіданні за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного народного суду Черкаської області від 20.10.1983 у цивільній справі №2-353 1983 року про поділ колгоспного двору виділено у володіння, користування та розпорядження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приміщення №1, №3, №5, прибудову "а", сарай "Б", прибудову "В," погріб , всього майна на суму 3543 крб. 48 коп., що буде складати 58/100 ідеальних долей. Залишено у володінні, користуванні та розпорядженні [PERSON] та [PERSON] приміщення №2,1", №6, прибудову "а", прибудову до сараю "Г", всього майна на суму 2557крб. 52 коп., що буде складати 42/100 ідеальних долей. На підставі указаного рішення суду Корсунь-Шевченківським БТІ зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності на 58/100 частин будинковолодіння [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2001, виданого Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою, позивач [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] належну йому 61/100 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що розташований в [ADDRESS] . Зазначено, що ця 61/100 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд належали померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.1995 та рішення Корсунь-Шевченківського районного народного суду від 20.10.1983 (а.с. 11). Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 19.02.2007 серії ЯЕ №126319 [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2392 га, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно з даними технічної інвентаризації, підтвердженими технічним паспортом на житловий будинок садибного типу, виданим 23.10.2023 КП "ЧООБТІ", за адресою: вул. Благовісна, 73, м. Корсунь-Шевченківський, розташований житловий будинок А-1, загальною площею 85,1 кв.м, житловою - 49,50 кв.м, прибудова а1, прибудова а2, прибудова а3, літня кухня Б, прибудова б1, гараж Б, сарай Ж, погріб Д, вбиральня З, літній душ І, огорожа №1, хвіртка №2, ворота №3, свердловина №4 (а.с. 13-20). За відомостями КП "ЧООБТІ", викладеними в листі від 06.12.2023 № 1267, станом на 01.01.2013 право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано в КП "ЧООБТІ" за позивачем [PERSON] - на 61/100 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.11.2002 та на 59/300 частин - на підставі рішення суду від 20.10.1983; а за відповідачем [PERSON] - на 58/300 частин на підставі рішення суду від 20.10.1983 (а.с.21). Згідно з висновком про вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Центр нерухомості України" ринкова вартість указаного будинку з надвірними спорудами станом на 09.11.2023 становить 119 100,00 грн (а.с. 23). Позивач внесла на депозитний рахунок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області 23\~026,00 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки 1 від 26.01.2024 (а.с. 6). З відомостей будинкової книги вбачається, що номер будинку « [ADDRESS] був виправлений на номер «73». Відповідно до даних будинкової книги місце проживання позивача зареєстровано у вказаному будинку. На даний час відсутні інші зареєстровані за цією адресою особи (а.с.24). Родинні відносини позивача та відповідача підтверджуються свідоцтвом про народження відповідача від 03.06.1962, відповідно до якого матір`ю [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] (а.с. 29). Зміна дошлюбного прізвища відповідача " [PERSON] " на шлюбне " [PERSON] " підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого 06.06.1983 Корсунь-Шевченківським райвідділом ЗАГС Черкаської області (а.с. 32). Згідно з паспортом відповідача № [NUMBER] від 11.05.2007 вона є громадянкою Російської Федерації (а.с. 30). Громадянство РФ\~відповідача зумовлює\~наявність іноземного\~елемента у\~спірних правовідносинах,\~а тому\~першочергово мають\~застосовуватися положення\~закону України«Про міжнародне приватне право». За змістом п. 2 ч. 1 ст.1 закону України «Про міжнародне\~приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою. Згідно із ч. 1 ст. 38 закону України «Про міжнародне приватне право" право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України (ч. 1 ст. 39 закону України "Про міжнародне приватне право"). Право, яке застосовується до виникнення та припинення права власності та інших речових прав, що є предметом правочину, визначається відповідно до частини першої цієї статті, якщо інше не встановлено за згодою сторін. Вибір права сторонами правочину не зачіпає прав третіх осіб (ч. 2 ст. 39 закону України "Про міжнародне приватне право"). Право власності та інші речові права, відомості про які підлягають внесенню до державних реєстрів, визначаються правом держави, у якій це майно зареєстровано (ч. 1 ст. 40 закону України "Про міжнародне приватне право"). Оскільки спірне нерухоме майно розташоване на території України та зареєстровано в Україні, до спірних правовідносин має застосовуватися законодавство України. Щодо підсудності, то дана справа підсудна судам України в силу положення п. 1 ч. 1 ст. 77 закону України "Про міжнародне приватне право", відповідно до якого підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів, укладених в рамках державно-приватного партнерства, зокрема концесійних договорів, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, зокрема об`єктом концесії, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт. У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно зі статтею 365\~ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі № 6-68цс12, від 24.02.2016 № 6-2784цс15, така судова практика є незмінною. Аналіз положень статті 365\~ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Згідно зі статтею 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що позивач є власником 242/300 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS] . Власником 58/300 частин цього домоволодіння (будинку з відповідною частиною надвірних споруд) є відповідач. Будинок має житлову площу 49,5 кв.м, загальну - 85,1 кв.м. Позивач використовує вказаний будинок для постійного проживання, відповідач з 1983 року проживає в Російській Федерації та є громадянкою РФ, спірним будинком не користується, участі в його утриманні не бере. Висновком оцінювача від 09.11.2023 була визначена ринкова вартість указаного житлового будинку з надвірними спорудами, яка становить 119\~100,00 грн, вартість належної відповідачу частки домоволодіння (58/300) становить 23\~026,00 грн. Позивач внесла на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 23\~026,00 грн з метою сплати відповідачу матеріальної компенсації за її частку та визнання за позивачем права власності на спірну частку домоволодіння. Ураховуючи вищевказані норми матеріального права, беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд виснує, що припинення права власності відповідача на її частку спірного будинковолодіння не завдасть їй істотної шкоди та не порушить принцип рівності прав співвласників, оскільки частка відповідача є незначною, відповідач тривалий час не користується цим будинком, не бере ніякої участі в його утриманні, проживає з 1983 року у Російській Федерації та є громадянкою РФ. З огляду на викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Суд присуджує відповідачу компенсацію в розмірі 23\~026,00 грн за її 58/300 часток у спірному будинковолодіння. При цьому суд враховує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, установлено мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах. Таким чином відповідач не зможе отримати присуджену їй компенсацію у розмірі 23\~026,00 грн до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

Outcome: approved