Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернулося до суду із позовом до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (надалі - АТ «ПУМБ»), яким просила відновити залишок коштів в розмірі 35224, 00 грн. на належному їй рахунку. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 23.02.2022 відносно неї було вчинено шахрайські дії, в результаті яких з відкритого на її ім`я рахунку було незаконно знято кошти: 9999, 00 грн., 1000, 00 грн. Виявивши вказані факти, позивач цього ж дня о 14 год. 46 хв. телефоном звернулася до АТ «ПУМБ» з проханням про блокування рахунку. Проте, вже після блокування рахунку о 15 год. 01 хв., з нього о 15 год. 16 хв. було знято грошові кошти в сумі 79232, 00 російських рублів, що за курсом валют станом на 25.02.2023, тобто на момент списання коштів з рахунку, складало 35224, 00 грн., які вона і просить відновити на своєму рахунку, відкритому в АТ «ПУМБ». Позивач вважає, що грошові кошти списано з вини банку, адже вона не сприяла своїми діями незаконному використанню сторонніми особами інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції на вказану суму, та вчасно повідомила банківську установу з метою припинення незаконних дій з її рахунком. Ухвалою від 11.04.2023 року вказана позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження. Також встановлено строки для подання учасниками справи заяв по суті справи. Від відповідача до суду надійшов відзив, яким він заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] , будучи клієнтом АТ «ПУМБ», в порушення умов договору комплексного банківського обслуговування повідомила засобами телефонного зв`язку свої персональні дані, що дозволило третій особі отримати доступ до системи «Інтернет-банкінг» та коди підтвердження транзакцій на 9999, 00 та 1000, 00 грн., а також 79232, 00 рублі. 25.05.2023 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, якою підтримано позовні вимоги, а також додатково зазначено про безпідставність твердження відповідача щодо відсутності його вини при списанні коштів в сумі 35224, 00 грн. Вважає, що оскільки фактичне списання вказаних коштів відбулося 25.02.2022, тобто через два дні після транзакції та блокування операцій по кредитній картці, банківська установа мала би заблокувати зазначені кошти на рахунку позивача. В поданих до суду письмових поясненнях представник АТ «ПУМБ» неодноразово наголошувала на тому, що спірна сума коштів з рахунку позивача була списана з вини останньої, а звернення [PERSON] до банку про блокування операцій на її рахунку відбулося вже після проведення оплати товару на суму 79232, 00 рублі в російському інтернет-магазині. Під час підготовчого провадження судом задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою від 17.11.2023 судом закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Вказала, що хоча [PERSON] і передала третій особі пароль для проведення транзакції на спірну суму, проте банківська установа мала скасувати перерахування цих коштів за кордон, адже позивач повідомила АТ «ПУМБ» про незаконні дії третьої особи. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила, вказуючи на правомірність дій банківської установи по перерахуванню коштів позивача, яке вона схвалила, надавши код третій особі, адже міжнародна платіжна система та діюче законодавство України не передбачає скасування платіжної операції за заявою платника, остаточно нею схваленої. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Так, ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Документом на переказ є електронний або паперовий документ, що використовується суб`єктами переказу, їх клієнтами, кліринговими, еквайринговими установами або іншими установами - учасниками платіжної системи для передачі доручень на переказ коштів. Засіб дистанційної комунікації - засіб комунікації, що використовується у процесі укладання правочинів щодо надання платіжних послуг (у тому числі для надсилання та отримання всіх необхідних для цього документів та відомостей) та/або ініціювання платіжних операцій без фізичної присутності надавача платіжних послуг та користувача. Еквайрингова установа (еквайр) - юридична особа, яка здійснює еквайрінг. Еквайрингом в свою чергу є послуга технологічного, інформаційного обслуговування розрахунків за операціями, що здійснюються з використанням електронних платіжних засобів у платіжній системі; Емітентом електронних платіжних засобів вважається банк, що є учасником платіжної системи та здійснює емісію електронних платіжних засобів; Платіжна система - платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система. Внутрішньодержавна платіжна система - платіжна система, в якій платіжна організація є резидентом та яка здійснює свою діяльність і забезпечує проведення переказу коштів виключно в межах України. Міжнародна платіжна система - платіжна система, в якій платіжна організація може бути як резидентом, так і нерезидентом і яка здійснює свою діяльність на території двох і більше країн та забезпечує проведення переказу коштів у межах цієї платіжної системи, у тому числі з однієї країни в іншу. Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Згідно із пунктом 14.16 статті 14 вказаного Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення. Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705 (далі - Положення) (чинному на момент списання грошових коштів). Так, пунктами 5, 6, 8, 7, 9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження №61-1396св18) вказано, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Як встановлено судом при розгляді даної справи, 08.02.2021 [PERSON] підписала заяву №2001810593701 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, якою також просила відкрити рахунок з видачею кредитної картки та встановленням кредитного ліміту в сумі 20000, 00 грн. Також у даній заяві [PERSON] вказано номер оператора стільникового зв`язку [NUMBER] для здійснення обслуговування в рамках ДКБО, в тому числі для відправлення повідомлень (паролів, кодів тощо) та/або послуги по користуванню Системою «Інтернет-банкінг». Як свідчить виписка з рахунку, [PERSON] з часу підписання заяви №2001810593701 користувалася кредитними коштами. Довідка про збільшення кредитного ліміту, долучена до відзиву, засвідчує, що з 19.05.2021 кредитний ліміт позивачу був збільшений до 50000,00 грн. Інформація з виписки по кредитному рахунку за період з 08.02.2021 по 15.10.2023 та виписки по направленим СМС повідомленням за період 02.02.2022 по 28.02.2022 свідчить, що на вказаний [PERSON] для здійснення банківського обслуговування номер телефону [NUMBER] 23.02.2022 о 13 год. 50 хв. надійшов пароль для реєстрації в ПУМБ-онлайн. О 13 год. 54 хв. надійшов тимчасовий цифровий пароль в ПУМБ - онлайн та зареєстровано вхід пристрою SM-A127F. Пізніше, о 13 год. 55 хв. та о 14 год. 00 хв. надійшли коди для здійснення переказу 9999, 00 грн. О 14 год. 02 хв. вказані кошти були списані з кредитного рахунку позивача. Надалі, в цей же час надійшов новий цифровий код для підтвердження перерахування на іншу картку 1000, 00 грн., які були списані з рахунку о 14 год. 03 хв. Цього ж дня, о 14 год. 09 хв. на мобільний телефон з номером [NUMBER] , зазначений [PERSON] в заяві про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, надійшов цифровий пароль для підтвердження перерахування коштів в сумі 85990,00 російських рублів отримувачу [NUMBER], але була отримана відмова через недостатність коштів на рахунку. О 14 год. 14 хв. на мобільний номер телефону [PERSON] повторно надійшов пароль для підтвердження операції по перерахуванню з кредитної картки позивача на рахунок [NUMBER] , 00 російських рублів, які о 14 год. 16 хв. були зарезервовані на рахунку в валюті України в сумі 30552, 19 грн. (за курсом 0,39). 23.02.2022 о 14 год. 43 хв. та 15 год. 01 хв. на мобільний телефон позивача надійшло повідомлення від обслуговуючого банку, яким підтверджується отримання її звернення та повідомляється про блокування картки. 25.02.2022 АТ «ПУМБ» було придбано 79232, 00 рублів за курсом 0,44, на що було списано з картки [PERSON] 35224 , 00 грн. Відповідно до змісту повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення від 23.02.2022 та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні №12022244060000155 за заявою [PERSON] було внесено відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України. Також 23.02.2022 з 15 год. 25 хв. по 15 год. 40 хв. позивача було допитано в якості потерпілої. Під час допиту вона повідомила, що на її номер телефону [NUMBER] зателефонував невідомий чоловік, який проінформував, що з її картки намагаються перерахувати грошові кошти на рахунки в Росії та придбати товар. В подальшому на телефон [PERSON] надходили СМС повідомлення з кодами для підтвердження операцій, які вона повідомляла чоловіку, що зателефонував. В результаті з банківської карти позивача було знято грошові кошти в загальній сумі 41000, 00 грн. Позивач вважає, що 35224, 00 грн. (еквівалент 79232,00 рублів) списані з її рахунку відповідачем безпідставно, адже ще до їх резервування на рахунку рух коштів на ньому було заблоковано за її заявою. Виходячи з приписів законодавства та судової практики, саме банківська установа в даній справі має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності зазначених обставин необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні спірних грошових коштів. Зміст виписки по кредитному рахунку за період з 08.02.2021 по 15.10.2023 та виписки по направленим позивачу СМС повідомленням за період 02.02.2022 по 28.02.2022 свідчить, що на вказаний [PERSON] для здійснення банківського обслуговування засіб дистанційної комунікації надходили паролі для здійснення перерахування коштів на рахунок в банку на території Україні в сумі 9999, 00 грн. та 1000, 00 грн., а також на підтвердження операції з оплати 79232, 00 російських рублів на рахунок [NUMBER] на території РФ. Позивач такі паролі в порушення вимог в п. 2.4. розділу ІІ укладеного між нею та відповідачем договору комплексного банківського обслуговування передала третій особі, що надало останній можливість провести вказані операції. Лише після цього [PERSON] звернулась до банку про блокування операцій на її рахунку, що підтверджується зазначеними у виписці даті та часу надходження повідомлень на мобільний номер телефону, належний позивачу. Тобто [PERSON] своїми діями, які полягали в передачі цифрового паролю, введення якого дає можливість здійснювати платіжні операції з кредитними коштами, сприяла незаконному користуванню третьою особою її рахунком в банківській установі. Твердження позивача про те, що ініціювання переказу спірної суми відбулося вже після блокування операцій на рахунку, крім зазначеного, спростовується також її поясненнями, наданими органу досудового розслідування через 1 год. 10 хв. після підтвердження спірної операції, в яких вона стверджує, що повідомляла всі коди невідомому для неї чоловікові, після чого з її рахунку було списано саме 41000, 00 грн. (що приблизно відповідає сумі трьох операцій, проведених на її рахунку 23.02.2022), а не лише 10999, 00 грн. (9999,00 + 1000,00), щодо яких спір між сторонами відсутній. Що стосується твердження позивача про проведення операції з підтвердження оплати 79232, 00 російських рублів на рахунок [NUMBER] о 15 год. 16 хв., то з виписки про надіслані СМС повідомлення (арк.справи 69, 218, 219 тому 1) судом встановлено, що час здійснення вказаної операцій та надходження повідомлень на мобільний телефон позивача зафіксовано в першій колонці «Відправлено» та відповідає 14 год. 16 хв., тобто до блокування операцій на рахунку. В той же час, зазначений час 15 год. 16 хв. в цьому ж рядку в колонці «Текст» відповідає реальному часу еквайрингової установи, що обслуговувала отримувача цих коштів [NUMBER], та відповідає різниці часу в зимовий період між Києвом та Москвою. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 41 Закону України «Про платіжні послуги» ініціатором платіжної операції може бути платник (у тому числі через надавача платіжних послуг з ініціювання платіжної операції). Ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; Ініціювання платіжної операції є завершеним з моменту прийняття платіжної інструкції до виконання надавачем платіжних послуг платника. Пунктом 21 статті 1 вказаного Закону передбачено, що ініціатором є особа, яка на законних підставах ініціює платіжну операцію шляхом формування та/або подання відповідної платіжної інструкції, у тому числі із застосуванням платіжного інструменту. До ініціаторів належать платник, отримувач, стягувач, обтяжував. Частинами 6, 7 статті 42 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що згода на виконання платіжної операції (пов`язаних між собою платіжних операцій) може бути надана платником надавачу платіжних послуг платника особисто, через надавача платіжних послуг з ініціювання платіжної операції або через отримувача. Згода на виконання платіжної операції (пов`язаних між собою платіжних операцій) може бути відкликана платником у будь-який час, але не пізніше настання моменту безвідкличності платіжної інструкції відповідно до цього Закону. Частинами 1, 9 статті 45 вказаного Закону передбачено, що платіжна інструкція може бути відкликана платником - під час дебетового або кредитового переказу до моменту списання коштів з рахунку платника, за умови погодження з надавачем платіжних послуг платника, а в разі ініціювання дебетового переказу - додатково, за умови погодження з отримувачем. Якщо платіжна операція ініціюється через надавача платіжних послуг з ініціювання платіжної операції, платник не має права відкликати платіжну інструкцію після надання надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції. За визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг з ініціювання платіжної операції - це юридична особа, яка в установленому цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України порядку отримала право на надання послуг з ініціювання платіжної операції. Таким чином, [PERSON] , передавши пароль третій особі, надала згоду іноземній банківський установі - надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції на ініціювання операції з перерахування коштів в сумі 79232, 00 російських рублі на рахунок [NUMBER] . Тобто, позивач після цієї події була позбавлена права відкликати вказану платіжну операцію навіть не зважаючи на той факт, що вказані кошти з рахунку [PERSON] не були списані, а лише зарезервовані, що спростовує позицію позивача про бездіяльність відповідача з повернення коштів після блокування рахунку. Крім того, відповідно до п. 3.2.4. договору комплексного банківського обслуговування (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до умов якого [PERSON] приєдналася 08.02.2021, підписавши заяву №2001810593701, при здійсненні Платіжних операцій з використанням Картки та/або її реквізитів може застосовуватися технологія 3-D Secure або її аналог, при якій для завершення Платіжної операції з використанням Картки та/або її реквізитів, Клієнт зобов`язаний ввести оригінальний числовий пароль, що надходить на Номер мобільного телефону Клієнта у вигляді SMS-повідомлення, і в такому випадку всі операції, підтверджені таким чином, вважаються проведеними безпосередньо Клієнтом та не можуть бути оскаржені як несанкціоновані Клієнтом. Що стосується різниці в розмірі заблокованої та списаної суми коштів з рахунку позивача, на що звертає увагу її представник, то дане питання врегулювано договором комплексного банківського обслуговування. Так, відповідно до пунктів 3.2.1, 3.2.2. договору, при здійсненні видаткової Платіжної операції з використанням Картки та/або її реквізитів на Картковому рахунку на строк до 30 календарних днів блокуються: сума видаткової Платіжної операції у розмірі відповідно до інформації, отриманої Банком від МПС/іншого учасника МПС та сума комісії Банку, безпосередньо пов`язаної з видатковою Платіжною операцією, у розмірі відповідно до Тарифів (за наявності). Платіжний ліміт на Картковому рахунку зменшується на суму блокування. Списання суми видаткової Платіжної операції та суми комісії Банку, безпосередньо пов`язаної з видатковою Платіжною операцією, з Карткового рахунку Клієнта здійснюється після отримання Банком від МПС/іншого учасника МПС інформації про необхідність списання суми видаткової Платіжної операції та інформації про суму до списання за такою видатковою Платіжною операцією. Враховуючи особливості функціонування МПС, сума видаткової Платіжної операції, заблокована на Картковому рахунку, може відрізнятись від суми видаткової Платіжної операції, списаної з Карткового рахунку (в тому числі, але не виключно, у зв`язку з: виникненням курсової різниці (п. 3.8 Розділу ІІ цього Договору); використанням технології МПС DCC (п. 3.18 Розділу ІІ цього Договору)), а також не співпадати у часі блокування та списання коштів. Банк не несе відповідальності та не відшкодовує Клієнту різницю між заблокованою та списаною сумами за Платіжною операцією. Пунктом 3.8. договору встановлено, що при здійсненні операції в іноземній валюті з використанням Картки або її реквізитів поза мережею платіжних терміналів, банкоматів або інших платіжних пристроїв Банку списання коштів з Карткового рахунку, який відкрито в національній валюті, здійснюється за курсом, встановленим Банком по операціях, здійснених з використанням Картки поза мережею платіжних терміналів, банкоматів або інших платіжних пристроїв Банку, на дату обробки фінансової операції. Таким чином, враховуючи, що дата блокування коштів та їх списання не співпадали та різниця між ними не перевищувала 30 днів, а на момент списання коштів з рахунку позивача курс рубля змінився, з її рахунку було списано 35224, 00 грн. (при курсі 0,44) замість заблокованих 30552, 19 грн. (за курсом 0,39), тобто виникла курсова різниця, що відповідає умовам укладеного між сторонами договору. Відповідно до частин 1, 2 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). Таким чином, враховуючи, що належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у справі доведено наявність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями сприяла незаконному використанню третьою особою інформації, яка надала змогу ініціювати платіжні операції з кредитним рахунком позивача, у задоволенні позову слід відмовити. Зважаючи на те, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, то понесенні [PERSON] витрати в зв`язку із розглядом справи в суді не підлягають стягненню на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed