Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.09.2021 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом з позивачем. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02.05.2018 в справі № 642/4304/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , 2006 року народження, та на утримання сина [PERSON] , 2011 року народження, у розмірі по 2000 грн на кожну дитину до повноліття. Позивач вказувала, що судове рішення пред`явлено на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби, відповідач свої зобов`язання зі сплати аліментів не виконує, аліменти не сплачує, наявна заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.08.2021 на утримання сина [PERSON] , 2006 року народження, в розмірі 73656,87 грн, на утримання сина [PERSON] , 2011 року народження. в розмірі 37587,31 грн. В позовній заяві [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , 2006 року народження, у розмірі 73041,37 грн, на утримання сина [PERSON] , 2011 року народження, в розмірі 60932,09 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17.09.2021 в даній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05.05.2023 справа прийнята до провадження суду, призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Відповідач [PERSON] 01.02.2024 подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що заборгованість по аліментам відповідачем була повністю погашена 23.03.2023 та відсутня станом на час вирішення справи судом. Відповідач вказував, що не погоджується з розміром пені, про стягнення якої заявлено позивачем позовну вимогу, з тим підстав, що такий розмір перевищує 100 відсотків заборгованості зі плати аліментів, вважає розрахунок невірним. В задоволенні позовних вимог просив суд відмовити у повному обсязі. 13.02.2024 [PERSON] подано відповідь на відзив, де позивач не заперечувала той факт, що заборгованість по аліментам станом на 31.01.2024 відсутня, але вказувала, що пеня відповідачем сплачена не була. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на вкладні в ній обставини. Відповідач в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 12.11.2005 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Також встановлено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова в справі № 642/4304/17, яке вступило в законну силу, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2000 грн на кожну дитину до досягнення повноліття. Як встановлено судом, судове рішення за заявою позивача [PERSON] було пред`явлене на примусове виконання до органів Державної виконавчої служби України, постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Носовою В.С. від 04.10.2018 було відкрите виконавче провадження № 57335374 з примусового виконання зазначеного судового рішення в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , 2006 року народження, а постановою державного виконавця Лисакова Є.С. від 05.10.2018 відкрито виконавче провадження № 57335937 в частині вимог про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , 2011 року народження. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до частини першої\~статті 196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем». Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач [PERSON] на виконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в період з жовтня 2018 року, коли було відкрито виконавчі провадження, сплачував кошти в рахунок аліментів різними сумами та з різною періодичністю, в тому числі і понад суму, яка підлягала сплаті за місяць (а.с. 16-17, 26-27). За розрахунком державного виконавця за період з 28.08.2017 по 31.08.2021, що знаходиться в межах заявлених позовних вимог, заборгованість відповідача [PERSON] ,. зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , 2006 року народження, складала 73656,87 грн, а на утримання сина [PERSON] , 2011 року народження, - 37587,31 грн. Статтею 196 СК України передбачено, що розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Позивач [PERSON] в поданій заяві просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , 2006 року народження, у розмірі 73041,37 грн, на утримання сина [PERSON] , 2011 року народження, в розмірі 60932,09 грн. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень відповідача про те, що заявлений позивачем розмір пені перевищує 100 відсотків наявної заборгованості. В силу норм ст. 196 СК України однією з умов стягнення пені за прострочення сплати аліментів є наявність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти. Дослідженими в справі доказами не встановлено наявності вини відповідача [PERSON] у виникненні прострочення сплати аліментів. Жодні обставини, які б свідчили про наявність такої вини відповідача не зазначені позивачем в подані до суду позовній заяві та відсутні посилання на докази. Встановлено, що станом на час вирішення даної справи судом за розрахунком державного виконавця заборгованість зі сплати аліментів на кожну дитину відсутня. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача, яка існувала станом на 30.08.2021 виникла за наявності вини відповідача. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених нормами ст. 196 СК України для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за відповідний період, а позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів є безпідставними та не підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] при зверненні до суду судовий збір не сплачувала, тому суд приходить до висновку, що судовий збір за розгляд справи судом слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed