Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

23 січня 2024 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.08.2018 року між ним та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований у Івано-Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №1750. За час перебування в шлюбі в них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З часом їхнє подружнє життя з відповідачкою виявилось невдалим через несумісність характерів, часто виникали сварки, так як вони мають зовсім протилежні погляди та бачення спільного життя і сім`ю. У зв`язку з чим вони втратили повагу один до одного, почуття один до одного, в тому числі і любові. Кожен з них живе окремим життям та власними інтересами. Враховуючи всі вищевказані обставини він вважає, що сім`я розпалась остаточно, носить формальний характер і примирення між ними неможливе. З огляду на викладене, просить позов задовольнити, шлюб між ним та [PERSON] розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності та відсутність його представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Про причини неявки [PERSON] суд не поінформувала, своїм правом на подання відзиву не скористалася, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від неї не надходило. З огляду на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приймаючи до уваги існуючі між сторонами відносини, причини розлучення, небажання [PERSON] зберігати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечитиме інтересам позивача та їхньої з відповідачем дітей. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17 серпня 2018 року Івано-Франківськом відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] та [PERSON] з 17.08.2018 року перебувають в шлюбі, який було зареєстровано у Івано-Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №1750 (а.с.4). Після реєстрацію шлюбу подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтво про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. З огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та інтересам дітей, що має істотне значення, суд вважає, що позов може бути задоволено. Таким чином судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно припинити, шляхом його розірвання. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Стосунки, які існують між подружжям виключають можливість збереження сім`ї, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею, документально підтверджені, судові витрати. На підставі викладеного, ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved