Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Обласне комунальне виробниче підприємства «Дніпро-Кіровоград» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення вказуючи на те, що 01.03.2022 року ОКВП «Дніпро-Кіровоград», у зв`язку зі змінами у чинному законодавстві, переукладено договір приєднання, відповідно до індивідуального публічного договору розміщеного на веб сайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» за формою визначеною Постановою КМУ №690 від 05.07.2019 року за особовим рахунком № [NUMBER] з боржником [PERSON] про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення по [ADDRESS] . В подальшому 04.04.2023 року відповідач продав квартиру, проте заборгованість за водопостачання та водовідведення не сплатив, в наслідок позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за водопостачання та водовідведення за період з 01.10.2020 року по 04.04.2023 рік в розмірі 62413,27 грн., інфляційні витрати 7281,40 грн., 3% річних 1531,13 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 29.11.2023 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , який, в період до 04.04.2023 року мешкав за адресою: [ADDRESS] мав у Обласному комунальному виробничому підприємстві «Дніпро-Кіровоград» відкритий особовий рахунок № [NUMBER] та був споживачем послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення. Відповідач в період з 01.10.2020 року по 04.04.2023 рік споживав послуги Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» з централізованого водопостачання та водовідведення, проте за спожиті послуги не сплачував, у зв`язку з чим станом на 04.04.2023 рік має перед позивачем заборгованість в сумі 62413,24 грн. 04.04.2023 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Згідно п.6 вищезазначеного договору продавець зазначив, що в нього відсутня заборгованість за комунальні послуги. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1, 3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України, - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач був у період з 01.10.2020 року по 04.04.2023 рік споживачем послуг позивача з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] , проте за спожиті послуги сплачував не у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 62413,27 грн. Також, суду надано розрахунок 3% річних та індексу інфляції, які складають - інфляційні витрати 7281,40 грн., 3% річних 1531,13 грн. (розрахунок перевірено судом). Таким чином, відповідач, як споживач послуг, свої зобов`язання щодо своєчасності оплати за фактично отримані послуги належним чином не виконував, у зв`язку з чим має перед позивачем заборгованість, яку слід стягнути з відповідача на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград». Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved