Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.09.2021 року звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що вона 13.09.2021 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.02.2015 року їх шлюб розірваною. Під час перебування в шлюбі ними придбано наступне майно- квартира [ADDRESS] та автомобіль ВАЗ 21104. Вартість майна всього складає 558 000 грн. Просила суд визнати на нею право власності на частину квартири [ADDRESS] в порядку поділу майна подружжя. Стягнути з [PERSON] на її користь вартість частини автомобіля ВАЗ 21104 , 2005 року випуску у розмірі 27 000 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.09.2021 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.02.2022 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22.05.2023 року дану справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 13.09.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.03.2021 року, сторонами 28.05.2016 року придбано квартиру [ADDRESS] , яка була зареєстрована за [PERSON] . Згідно звіту про оцінку майна від 28.05.2021 року вартість даної квартири становить 504 000 грн. Також судом встановлено, що 06.09.2019 року сторонами придбано автомобіль ВАЗ 21104 1598, 2005 року випуску та зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Згідно звіту про оцінку майна від 27.07.2021 року вартість автомобіля ВАЗ 21104 1598, 2005 року випуску становить 54 000 грн. Частиною 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст. 60 Сімейного кодексу України, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права їх спільної сумісної власності. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені ст.71 СК України. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Судом встановлено, що спірна квартира та спірний автомобіль придбані в період перебування сторін в шлюбі та є об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи вищевикладені обставини,суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на частину квартири [ADDRESS] . Крім того, в своєму позові позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь вартість частини автомобіля ВАЗ 21104 , 2005 року випуску у розмірі 27 000 грн. Згідно ч.ч.4, 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Приймаючи до уваги вищевказані норми права, стягнення з відповідача компенсації половини вартості транспортного засобу на користь позивача можливе лише за згоди відповідача на таких розподіл майна. У своїй правовій позиції ВСУ у справі № 6-2565цс16 вказував про те, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4-5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Позивач в своєму позові не просить суд виділити їй частину в автомобілі, а отже суд позбавлений можливості вирішувати питання про такий поділ, що узгоджується з вимогами ст. 13 ЦПК України, про те, що суд розглядає справи за зверненням особи в межах заявлених вимог на підставі наданих доказів. Отже, вимоги щодо стягнення компенсації з відповідача вартості частини автомобіля не ґрунтуються на законі, тому не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції від 27.07.2021 року [PERSON] сплачено 2 790 гривень судового збору. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення 1 395 грн. судового збору.

Outcome: partial