Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та просить стягнути на її користь суму у розмірі 76347,90\~грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачкою. Рішенням Ленінського районного суду м.\~Запоріжжя від 14.03.2018 на користь [PERSON] із [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2017 та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не виконує дане рішення суду належним чином, не бажає своєчасно та регулярно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні у Запорізькому відділі державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), виконавче провадження № 55643039. Станом на 31.10.2023 заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання дитини складає 76347,90 грн. Позивачка зазначає, що відповідач не виходить на зв`язок, дитиною не цікавиться, аліменти на її утримання не сплачує, уникає спілкування. Через те, що самостійно матеріально утримувати дитину складно, позивачка вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 06.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, у заяві від 12.12.2023 просила задовольнити позов та розглянути справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 20.10.2009 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Ленінського районного суду м.\~Запоріжжя від 14.03.2018 по справі №\~334/1349/17 із [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2017 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-6). Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного головним державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса) Штепою К.Д., станом на 31.10.2023 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 76347,90 грн. (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч. 4 ст. 155 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.11.2021 у справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25.04.2018 у справі №\~572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження №\~14-616цс18)». Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватись за формулою: p = (A1 х Q1 х 1%) + (A2 х Q2 х 1%) + … (An х Qn х 1%), де: p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення про стягнення з нього аліментів, свої зобов`язання належним чином не виконував. Відповідно до належним чином виконаного розрахунку позивачки пеня за несвоєчасну (щомісячну) несплату аліментів за період з травня 2022 року по 22.11.2023 включно складає 181515,72\~грн. (а.с. 8). Разом із тим, визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, позивачка вказувала на необхідність застосування положень ч. 1 ст. 196 СК України та визначила розмір пені у сумі 76347,90 грн., який відповідає розміру заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом станом на 31.10.2023. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів до суду не подано, відтак неустойка (пеня) у розмірі 76347,90 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ст.\~141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved