Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 13.01.2015 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , актовий запис №16. Через сварки, які часто відбувалися в сім`ї з різних причин шлюбно-сімейних відносин, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та наявністю різних поглядів на життя подружні відносини між сторонами припинені, подружжям втрачено почуття любові та взаємної поваги, тому позивачка просить шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. У судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву у якій заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що у шлюбі з позивачкою не перебуває, на підтвердження чого надає відповідь Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Одеса), що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про шлюб на гр. [PERSON] , [INFO] - відсутній (а.с. 43). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 13 січня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Барановичского виконкому Брестської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюбу, актовий запис №16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15, 16). Відповідь Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Одеса), надану відповідачем, суд не бере до уваги, оскільки шлюб між позивачкою та відповідачем укладений за межами України відповідно до права іноземної держави. Сторони від шлюбу спільних дітей не мають. Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України "Про міжнародне приватне право" особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України "Про міжнародне приватне право" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ст. 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Як убачається з матеріалів справи та досліджених судом документів, позивачка та відповідач є громадянами України, мають на території України зареєстроване місце проживання (а. с. 11, 22). За таких обставин суд вбачає підстави для застосування законодавства України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони спільних дітей не мають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спору щодо поділу майна на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через сварки, які часто відбувалися в сім`ї з різних причин шлюбно-сімейних відносин, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та наявністю різних поглядів на життя, що призвело до відчуження, втрати подружжям почуття любові та взаємної поваги. Спільне господарство та сімейний бюджет сторони не ведуть, майновий спір на даний час відсутній. Суд вважає, що за таких обставинах сім`ю зберегти неможливо, а шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, проте, така вимога позивачем не заявлена, відтак суд вважає, понесені судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. який був сплачений позивачкою при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved