Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

У червні 2023 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, в якому просили позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , визнати її недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши опікуном [PERSON] . В обґрунтування зазначили, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] . 25 листопада 2019 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] і з цього часу батько припинив спілкування з донькою, належним чином не приймав та не приймає участі у її догляді та вихованні, при цьому дитина є інвалідом. [INFO] мати дитини померла. Відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини протягом трьох років, не сплачує аліменти, не виявляє батьківського піклування та жодним чином не приймає участі у матеріальних витратах, пов`язаних з доглядом за дитиною, у зв`язку із чим усі труднощі та матеріальні витрати покладені на позивачів - бабусю [PERSON] та вітчима [PERSON] . Представник відповідача скористалась правом надання відзиву на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з грудня 2012 року по листопад 2019 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 24 вересня 2022 року [PERSON] одружилась з [PERSON] , а [INFO] померла. Після розірвання шлюбу, [PERSON] обмежила спілкування з дитиною, відносини батьківства зводились зі сторони матері до вирішення фінансових витрат, на які відповідач реагував та надавав матеріальну допомогу у рамках своїх можливих доходів. 13 червня 2019 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу видано судовий наказ про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходів на користь [PERSON] для утримання малолітньої дитини [PERSON] . Починаючи з 2019 року відповідач не мав стабільного заробітку і постійного місця роботи. В 2020 році розпочався карантин з приводу запобігання розповсюдження короновірусної хвороби по території України, на підприємствах розпочалися простої, скорочення робітників. Також, 09 листопада 2021 року відповідач тяжко захворів короновірусною хворобою з пневмонією двобічною абсцедуючої формою та перебував у стаціонарі з 09.11.2021 року по 30.12.2021 року у важкому стані. Після стаціонарного лікування йому призначено подальше амбулаторне лікування, яке він продовжує по цей час, оскільки наслідки короновірусної хвороби вплинули на його фізичний стан, він втратив вагу, став слабким та непрацездатним. До одруження і після одруження відповідач був обмежений у спілкуванні з дитиною, але спілкувався з дитиною, надавав грошові кошти, а після смерті [PERSON] донька проживала з бабусею [PERSON] , яка умисно з неприязливих стосунків також обмежувала спілкування дитини з батьком та відмовила відповідачу передати дитину для проживання разом із ним. Для запобігання конфліктів та збереження позитивного психологічного стану дитини, відповідач не вступав у сварки з [PERSON] та [PERSON] щодо місцезнаходження та відвідування малолітньої [PERSON] . Спілкувався при відвідуванні школи, у дворі. Відповідач любить свою доньку, фінансово підтримував, це єдина його рідна дитина і в подальшому бажає приймати участь у її вихованні та утриманні. Відповідач має житло, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . та проживає за цією адресою постійно з 2004 року. Також, він працевлаштувався з березня 2023 року та має на цей час місце роботи. На сьогоднішній день, відповідач відновлюється у своєму фізичному стані здоров?я, має місце роботи, не має наміру відмовлятися від виконання своїх батьківських обов?язків і бажає виховувати, проживати і піклуватися за донькою, а отже не має підстав позбавлення його батьківських прав. Позовні вимоги в частині визнання [PERSON] , недієздатною та призначення їй опікуна також не визнають, оскільки ЦК України чітко визначені підстави для визнання особи недієзданою. Ухвалою суду від 26 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 20 липня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року закрито провадження в частині позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 12 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Горбенко І.В. про поновлення процесуального строку на подання доказів, письмові докази, подані представником відповідача - залишено без розгляду. Ухвалою суду від 12 лютого 2024 року клопотання представника відповідача - адвоката Горбенко І.В. про виклик свідка залишено без розгляду. У судовому засіданні позивачі позовну заяву підтримали, просили задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки, вказуючи, що дитина є інвалідом дитинства, потребує особливого догляду та значних матеріальних затрат на постійне лікування і реабілітацію, має постійно носити ортопедичне взуття вдома і на вулиці. Два роки потому дитині проведено операцію з ортопедичних показань, вставлені пластини, батько в цьому участі не приймав, не допомагав. Відповідач після розлучення взагалі не приймав участі у вихованні дитини, не допомагав в її утриманні ні добровільно, ні після стягнення аліментів судом. Навчання, виховання та розвиток дитини проходять без участі батька. Після смерті матері, від батька не було жодного дзвінка або відвідування, не було жодного запитання, як дитина переживає втрату матері, який у неї емоційний стан. За останні 9 місяців ситуація не змінилась, що показує повну байдужість батька до життя дитини. Представник відповідача у судовому засідання позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву, також вказуючи, що відповідач працює за межами міста, часто хворіє, потребує лікування, при цьому бажає виховувати дитину, але позивачі створюють йому в цьому перешкоди, проте в силу свого м`якого характеру відповідач не бажає втручання у це питання поліції чи інших органів. Аліменти за рішенням суду він не міг сплачувати через свій стан здоров`я та відсутність роботи під час коронавірусу. Вважає, що для виплати аліментів, після смерті матері дитини, відсутні підстави, оскільки стягувач помер і виконавче провадження закрито. Добровільно з власної ініціативи відповідач матеріальну допомогу дитині не надавав, оскільки позивачі до нього за такою допомогою після смерті матері дитини, не звертались. У відповідача є мати, яка є бабусею дитини і намагалась неодноразово спілкуватись з дитиною та позивачкою, але позивач чинить перешкоди в цьому. Представник Виконкому Покровської районної у місті Ради Бондуровська М.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважала доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] . Додатково вказала, що відповідача вона особисто неодноразово телефоном запрошувала на засідання комісії з прав дитини, просила повідомити контакти його адвоката, або передати адвокату її номер телефону. Проте відповідач на засідання комісії не з`являвся, у зв`язку з чим представниками служби у справах дітей було здійснено вихід до місця його проживання, але до квартири їм доступ надано не було. Наступного дня під час повторного виходу за адресою проживання відповідача до квартири вони також не потрапили, а відповідач надав свої пояснення у під`їзді будинку. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини. Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року). Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»). Дотримуючись вищенаведених вимог діючого законодавства, з метою дотримання основоположних прав дитини, а також визначення якнайкращих її інтересів, судом безпосередньо у судовому засіданні заслухано також саму дитину за її бажанням - [PERSON] у присутності її класного керівника, педагога [PERSON] та представника органу опіки та піклування Бондуровської М.В. за відсутності інших учасників справи з метою уникнення будь-якого стороннього впливу на думку дитини. Так, малолітня [PERSON] суду пояснила, що їй 10 років, вона навчається у 4 класі гімназії № 4, проживає разом з бабусею, дідусем та вітчимом. Вдома у неї є своя кімната, шведська стінка, робочий стіл, іграшки. Бабуся їй допомагає роботи уроки, готує їй смаколики, годує її. Коли в школі проходять уроки офлайн, до школи її возить на машині дідусь, або бабуся чи вітчим. Вони купують їй шкільне приладдя, гуляють з нею, возять до лікарів. Вона знає про свою хворобу, з самого дитинства вона ходить за допомогою милиць, тому що їй важко ходити, її ноги хворі і не можуть її тримати. Свого батька вона бачила давно, коли їй було десь шість років, майже його не пам`ятає. З мамою та вітчимом вони почали мешкати приблизно три роки назад, за цей час її батько декілька разів хотів та обіцяв приїхати до неї, але не приходив. Вона знає, що її батько мешкає недалеко від неї. У школу батько ніколи не приходив, її також до школи ніколи не приводив та не забирав. Коли вона хворіє, батько до неї не приходить, він ніколи її не лікував. Останній раз вона з батьком разом була на прогулянці десь чотири роки назад. Після початку війни батько їй не дзвонив, допомогу не пропонував, гроші також не давав. З останнім днем народження батько її привітав по телефону, але подарунка не дарував і не передавав. Після смерті мами, батько їй не телефонував, ніяк не підтримував, не намагався забрати її жити до себе. Вона мешкає з бабусею по матері, дідусем та вітчимом, інколи з нею спілкувалась також бабуся по батьку, але сам батько не телефонує і не спілкується з нею, останній раз батько телефонував десь рік назад, спитав як справи. Бабуся казала їй декілька разів, що батько завтра до неї прийде, вона його завжди чекала, але він кожного разу не приходив. На новий рік батько також нічого їй не дарував, ніяких смаколиків не купував і не передавав. Вона не бажає з ним спілкуватись, також вона не бажає мешкати разом з ним, бо вона свого батька не знає. Присутній у судовому засіданні під час допиту дитини педагог [PERSON] суду пояснив, що дитина за своїм віком, рівнем розвитку та морально- психологічним станом повністю усвідомлює поставлені питання, відповіді надавала добровільно без примусу. Він є вчителем [PERSON] , вона добре навчається, але за станом здоров`я потребує постійної сторонньої допомоги у пересуванні. У межах класу вона здатна пересуватись самостійно за допомогою милиць, діти їй допомагають, але поза класом, до туалету або під час повітряних тривог, коли діти йдуть в укриття, їй завжди допомагають вчителі, оскільки з милицям спуститись у сховище сходами самостійно дитина не може. Батька дитини у школі ніколи не бачили, нічого про нього не знають. Вероніку завжди до школи супроводжує бабуся, дідусь або вітчим. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 22 грудня 2012 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане 22 грудня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 963 (а.с.11). [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане 23 квітня 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 492 (а.с.12). Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 20 лютого 2020 року (а.с.15-17). Постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 19 червня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59380507 з примусового виконання судового наказу № 2-н/212/563/19, виданого 13 червня 2019 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі частини його заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON] (а.с.20-21). Згідно довідки Покровського відділу державної виконачої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Вих.№ 79 від 03 лютого 2022 року, [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] за період з 19 червня 2019 року по 06 січня 2022 року за судовим наказом № 2-н/212/563/19 від 13 червня 2019 року (а.с.23). 24 вересня 2022 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане 24 вересня 2022 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 698. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.13). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане 29 травня 2023 року Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, актовий запис № 1125 (а.с.14). Згідно індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 904 від 18.02.2022 року, складеної КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» ДОР, [PERSON] . [INFO] є інвалідом з дитинства, а саме з 13.11.2014 року (протягом 7 років 2 місяців) з основним клінко-функціональним діагнозом, який не підлягає розголошенню відповідно до законодавства, а також має супутні захворювання: спастичний церебральний параліч, плоскостопість. На 2022 - 2023 року потребує медичної реабілітації, медичного спостереження інфекціоніста, ортопеда та невролога, потребує індивідуальної форми навчання, лікувального масажу, лікувальної фізкультури, ортопедичного взуття з метою часткового покращення обмеженої життєдіяльності (а.с.79-80). Згідно наданих виписок та чеків, дитина [PERSON] також має порушення зору, у зв`язку з чим має призначення до постійного носіння окулярів (а.с.81-83). Згідно характеристики сім`ї [PERSON] , 2013 року народження, наданої до Органу опіки та піклування Криворізькою гімназією № 4, вихованням та розвитком [PERSON] займається бабуся - [PERSON] , дідусь - [PERSON] , вітчим - [PERSON] , які приділяють достатньо уваги дитині, постійно підтримують зв`язок з класним керівником. У дитини є все необхідне: книжки, іграшки, шкільне приладдя, засоби гігієни, окреме ліжко, дитяча кімната прибрана та чиста. Рідний батько дитини [PERSON] до закладу жодного разу не з`являвся (а.с.117). Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 165726, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Криворізька міська лікарня № 16» ДОР з 09.11.2021 року по 30.12.2021 року з діагнозом: коронавірусна хвороба, пневмонія двобічна абсцедуюча, атепічна форма. Виписаний на доліковування за місцем мешкання (а.с.90). Згідно характеристики з місця проживання відповідача, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 2004 року. За період проживання скарг від сусідів на нього не надходило. [PERSON] проживає у квартирі з матір?ю, за свідченням сусідів [PERSON] працьовитий, товариський і ввічливий, в побуті доброзичливий, чуйний, бере активну участь у громадському житті будинку (а.с.93). Згідно Наказу № 10 ТОВ "Трисс" від 14 вересня 2023 року, укладено договір цивільно-правового характеру - про надання послуг з [PERSON] з 14 вересня 2023 року по 14 жовтня 2023 року для виконання висадки пекінської капусти та забезпечення всіх агротехнічних заходів по її вирощуванню (а.с.92 зворотній бік). Згідно характеристики ТОВ "Трисс" [PERSON] працює в ТОВ "Трисс" в якості робітника теплиці з березня 2023 року і по теперішній час. За цей період показав себе вдумливим фахівцем, ініціативним працівником, успішно справлявся зі своїми посадовими обов?язками. У спілкуванні з колегами рівний, доброзичливий і привітний, з партнерами і клієнтами фірми - ввічливий і чемний, у скрутних ситуаціях завжди націлений на знаходження компромісних рішень. За характером витриманий, миролюбний, сторониться конфліктних ситуацій (а.с.94). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено судом і не заперечувалось сторонами по справі, після смерті матері, неповнолітня дитина [PERSON] залишилась проживати в сім`ї позивачів, при цьому позивач [PERSON] є її рідною бабусею по матері, а позивач [PERSON] є чоловіком її матері, тобто вітчимом дитини, а отже у позивачів наявні правові підстави для звернення до суду із вимогами про позбавлення батьківських прав відповідача, як батька дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Так, згідно зі ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Відповідно до пункту 15 вищезазначеної Постанови, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи питання про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , суд також враховує, що особливістю даного спору є те, що він стосується інтересів дитини - інваліда від народження з особливими потребами, яка має вроджений невиліковний діагноз, що не підлягає розголошенню і потребує регулярної та постійної медикаментозної підтримки. Крім того, супутній вроджений діагноз дитини, а саме спастичний церебральний параліч, наслідком якого є парапарез нижніх кінцівок, позбавляє дитину можливості самостійного пересування і в свою чергу також потребує постійної медичної реабілітації та контролю. Під час спілкування з дитиною безпосередньо у судовому засіданні, судом візуально встановлено, що [PERSON] у віці 10 років внаслідок інвалідності не може самостійно пересуватись без сторонньої допомоги, або повільно пересувається самостійно лише за допомогою двох милиць з чотирма точками опори. Крім того, дитина має порушення зору та носить окуляри. Отже, дитина має особливі потреби з огляду на свій стан здоров`я, які мають забезпечуватись шляхом постійного медичного контролю, лікування та реабілітації, а також потребує постійної сторонньої допомоги в обсязі істотно більшому, ніж здорові діти аналогічного віку. Як встановлено судом, підтверджено самим відповідачем у поясненнях до органу опіки, а також дитиною у судовому засіданні, відповідач не проживає з дитиною протягом останніх 5 років, при цьому аліменти, стягнуті з відповідача за судовим рішенням ним не сплачувались з 19.06.2019 року по 06.01.2022 року, про що свідчить відповідна довідка виконавчої служби. Твердження представника відповідача про відсутність у відповідача роботи та доходу через запроваджений карантин, а також тяжкий стан здоров`я, тривале лікування та реабілітацію, суд відхиляє як такі, що не є підставою для звільнення батька від виплати аліментів на утримання дитини. При цьому, з моменту стягнення з відповідача аліментів та відкриття виконавчого провадження 19.06.2019 року, відповідачем не було вчинено жодних дій задля зменшення визначеного судом розміру аліментів через погіршення його здоров`я та/або матеріального стану чи звільнення від їх сплати. Посилання у відзиві на добровільне надання коштів відповідачем на утримання дитини, суд також відхиляє як такі, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. З пояснень самої дитини судом також встановлено, що батько протягом останніх п`яти років не проявляв до неї особистої уваги, не спілкувався з нею, не дарував подарунки, не гуляв, не проводив разом час, не лікував її, не відводив і не забирав зі школи, не підтримав і не допоміг пережити смерть матері, не поцікавився її душевним станом чи іншими потребами. Таким чином, будучи достеменно обізнаним про інвалідність дитини, її рідний батько [PERSON] протягом тривалого часу не вчиняв жодних дій, які б свідчили про належне виконання ним своїх батьківських обов`язків, а також дій задля забезпечення належного рівня життя своєї рідної доньки з особливими потребами, а також не надав душевної підтримки та турботи дитині, яка втратила рідну матір у віці 10 років. Крім того, судом встановлено і не спростовано відповідачем, що після смерті матері дитини - [INFO] і до моменту ухвалення рішення по даній справі, тобто впродовж дев`яти місяців поспіль, відповідач як батько дитини жодним чином не проявив батьківської турботи та уваги, не спілкувався з дитиною, не забезпечив необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не піклувався про її фізичний і духовний розвиток та навчання. Матеріалами справи підтверджено, що представником відповідача 05 вересня 2023 року отримано копію позовної заяви з додатками (а.с. 47), проте відповідач, будучи належним чином та заздалегідь повідомленим про дати та час призначених судових засідань, не з`явився в жодне судове засідання під різними приводами, в тому числі через постійну зайнятість на роботі. При цьому, посилаючись у відзиві на наявність роботи та надаючи характеристики з місця роботи, батько так і не надав дитині жодної матеріальної підтримки. Суд відхиляє посилання представника відповідача на відсутність підстав для виплати аліментів після закриття виконавчого провадження через смерть матері дитини як стягувача, оскільки такі обставини не звільняють батька від обов`язку щодо утримання дитини, а також не є перешкодою для добровільного надання матеріальної допомоги своїй дитині з особливими потребами, яка залишилась без матері. Згідно ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК України). З наданого до суду Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради за № 657 від 18 жовтня 2023 року, вбачається, що під час телефонної бесіди з [PERSON] встановлено, що за адресою: [ADDRESS] він не мешкає та своє місцезнаходження не повідомив. Згідно з інформацією управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради від 06 вересня 2023 року № 11-08/4687 [PERSON] на обліку не перебуває, ніяких виплат не отримує. [PERSON] не перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян № 16 (сервісного центру) Пенсійного фонду України. Відповідно до інформації Криворізького міського центру соціальних служб від 28 вересня 2023 року № 01-08/500/3 спеціалістами центру був встановлений телефонний зв?язок з [PERSON] . Зі слів батька було з?ясовано, що він заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої доньки, від зустрічі з фахівцем центру відмовився, мотивуючи тим, що знаходиться за межами міста. Сім?я [PERSON] не є отримувачем соціальних Криворізького міського центру соціальних служб. У телефонному режимі [PERSON] було запрошено до служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради з метою з?ясування його думки щодо позбавлення батьківських прав. До служби у справах дітей [PERSON] не з?явився. 10 жовтня 2023 року спеціалістом служби у справах дітей було здійснено виїзд за адресою проживання [PERSON] на [ADDRESS] . Двері відчинила жінка та повідомила, що [PERSON] спить. До оселі доступу не надала та пообіцяла, що [PERSON] обов?язково з?явиться до служби у справах дітей 10 жовтня 2023 року та надасть письмові пояснення щодо справи про позбавлення його батьківських прав. Пізніше в телефонному режимі [PERSON] повідомив, що не зможе прийти до виконкому Покровської районної в місті ради через хворобу. У письмовому поясненні [PERSON] зазначив, що має малолітню дитину [PERSON] . Разом з донькою не проживає приблизно 5 років, не згоден з позбавленням його батьківських прав стосовно доньки. Спеціалістами служби у справах дітей з малолітньою [PERSON] була проведена відповідна профілактична бесіда. У письмовому поясненні малолітня [PERSON] зазначила, що проживає разом з бабусею [PERSON] , яка піклується про неї, купує все необхідне. Батько з днем народження не вітає, нічого не дарує, проживати з батьком вона не бажає. [PERSON] з 01 вересня 2023 року навчається в Криворізькій гімназії № 4 Криворізької міської ради. Бабуся, дідусь та вітчим приділяють достатньо уваги вихованню дитини, цікавляться успіхами у навчанні [PERSON] , постійно підтримують зв?язок з класним керівником. Рідний батько [PERSON] до закладу жодного разу не з?являвся. Враховуючи, що батько [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов?язки, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, не створює належних умов для проживання дитини, не готує її до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, в інтересах малолітньої дитини виконком Покровської районної в місті ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.86). Оцінюючи наданий органом опіки та піклування висновок, суд погоджується з ним і вважає його достатньою мірою обґрунтованим та таким, що відповідає якнайкращим інтересам дитини, з огляду на встановлені судом обставини свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому суд також враховує, що відповідач на неодноразові запрошення до органу опіки та піклування також не з`явився, не надав доступу до свого місця мешкання задля обстеження умов проживання, не підтвердив наявність у нього доходу та стабільного заробітку, обмежившись лише формальними запереченнями щодо позбавлення його батьківських прав. Таким чином, оскільки мати дитини померла, при цьому батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не вчинивши жодних дій задля забезпечення повноцінного догляду, утримання, лікування та виховання своєї дитини, фактично неповнолітня дитина-інвалід [PERSON] залишилась без батьківського піклування, а отже позивачі як особи, з якими залишилась проживати дитина потребують юридичного визначення своїх прав як представників законних інтересів дитини, з можливістю оформлення відповідних державних соціальних виплат для дитини інваліда, а також належного представництва інтересів дитини у всіх органах та установах. Суд також не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позивачем [PERSON] створюються перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. При цьому, мати відповідача, яка є рідною бабусею [PERSON] не позбавлена права на вирішення питання щодо порядку спілкування з онукою у встановленому законом порядку за наявності для цього перешкод. Оцінюючи заперечення відповідача щодо позбавлення його батьківських прав, суд вважає їх формальними та такими, що не мають дійсного бажання та наміру виконувати свої батьківськи обов`язки, оскільки за наслідками розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] як батько неповнолітньої дитини - інваліда [PERSON] , всупереч вимог закону, свідомо та умисно не виконує свої батьківські обов`язки, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що з огляду на стан здоров`я дитини, негативно впливає на її фізичний розвиток. Крім того, батько не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Виходячи з якнайкращих інтересів дитини, враховуючи висловлену думку самої дитини, яка за своїм віком та розумовим розвитком повною мірою здатна оцінити негативну поведінку свого батька та не бажає підтримувати з ним стосунки, а також задля забезпечення розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, з метою забезпечення гарантованого законом права дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки [PERSON] . При цьому суд звертає увагу, що відповідач не позбавляється права на побачення з дитиною, відповідно до вимог ст.168 СК України, а також права на поновлення себе у батьківських правах за умови доведеності зміни обставин, що стали підставами для такого позбавлення, відповідно до вимог ст.169 СК України. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення спору, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів в рівних частинах, сплачена ними сума судового збору у розмірі 1073,60 грн., тобто по 536 гривень 80 копійок на користь кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved