Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. Позов мотивований тим, між Товариства зобмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» та [PERSON] існують договірні відносини, передбачені ЗУ «Про ринок електричної енергії». [PERSON] (якому здійснюється постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , приєднався до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та оплати рахунків, виставлених ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за спожиту електричну енергію за вказаною адресою, що підтверджується копією абонентської книжки за особовим рахунком № [NUMBER] . Споживачем [PERSON] відмови від приєднання до такого договору подано не було, а відтак, сторони взяли на себе певні права та обов`язки, в тому числі й щодо постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.2.1. Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Відповідно до п.6.2. Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору, а Постачальник в свою чергу згідно п.п.1 п. 7.1. Договору має право отримувати від Споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього Договору. Як вбачається із абонентської книжки особового рахунку вказаний особовий рахунок № [NUMBER] заведено на [PERSON] , останній ТОВ «Закарпаттяенергозбут» забезпечує постачання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться а адресою: [ADDRESS] . Внаслідок неналежного виконання вищезазначених вимог законодавства та взятих на себе зобов`язань, у [PERSON] перед Товариством утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 15120 грн. 70 коп. за період з 01.02.2019 року по 26.12.2023 року, оплату якої боржник у порядку та строки, визначені договором в добровільному порядку не здійснив, підтверджується загальною карткою споживання за особовим рахунком № [NUMBER] . Відтак внаслідок неналежного виконання передбачених договором обов`язків за період з 01.02.2019 року по 26.12.2023 року у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 15120 грн. 70 коп., яку просить стягнути з відповідача, а також судові витрати та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 гривень. Ухвалою Виноградівського районного суду від 18.01.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належними чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк не подав, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно з вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що між Товариства зобмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» та [PERSON] існують договірні відносини, передбачені ЗУ «Про ринок електричної енергії». [PERSON] (якому здійснюється постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , приєднався до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та оплати рахунків, виставлених ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за спожиту електричну енергію за вказаною адресою, що підтверджується копією абонентської книжки за особовим рахунком № [NUMBER] . Споживачем [PERSON] відмови від приєднання до такого договору подано не було, а відтак, сторони взяли на себе певні права та обов`язки, в тому числі й щодо постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.2.1. Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Відповідно до п.6.2. Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору, а Постачальник в свою чергу згідно п.п.1 п. 7.1. Договору має право отримувати від Споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього Договору. Як вбачається із абонентської книжки особового рахунку вказаний особовий рахунок № [NUMBER] заведено на [PERSON] , останній ТОВ «Закарпаттяенергозбут» забезпечує постачання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться а адресою: [ADDRESS] . Внаслідок неналежного виконання вищезазначених вимог законодавства та взятих на себе зобов`язань, у [PERSON] перед Товариством утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 15120 грн. 70 коп. за період з 01.02.2019 року по 26.12.2023 року, оплату якої боржник у порядку та строки, визначені договором в добровільному порядку не здійснив, підтверджується загальною карткою споживання за особовим рахунком № [NUMBER] . За приписом ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.13 та ч. 1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року за №312. Згідно з ч. 1ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідач, якому здійснюється постачання електричної енергії, приєднався до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг,шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за вищевказаною адресою та оплатою рахунків,виставлених ТОВ "Закарпаттяенергозбут", за спожиту електричну енергію за вказаною адресою, що підтверджується абонентською книжкою особового рахунку. Таким чином ТОВ "Закарпаттяенергозбут", як постачальник електричної енергії, свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання електроенергії. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань та не сплачує вартість спожитої електричної енергії вчасно, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦПК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1ст. 77 Закону України "Про ринок електричної енергії"учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. З огляду на зазначене вище із врахуванням обов`язку відповідача сплачувати за спожиту електричну енергію, приймаючи до уваги те, що відповідач доказів щодо погашення заборгованості за спожиту електричну енергію не надав, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості, суд вважає, що позов слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ "Закарпаттяенергозбут" заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 15120 грн. 70 коп. за період з 01.02.2019 року по 26.12.2023 року. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача 2 147 грн.20 коп. сплаченого судового збору. Щодо стягнення з відповідачів судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 (провадження№ 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В цілому, зміст наведених стороною позивача послуг адвоката відповідає предмету спору, а тому визнається судом обґрунтованим. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, те, що позов задоволено, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, а також, враховує принцип розумності та справедливості. Враховуючи наведене, а також положення ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає вимоги позивача щодо розподілу судових витрат такими, що підлягають до задоволення, а тому слід стягнути\~ з відповідача в користь позивача 7 000 грн. витрат за надання правничої допомоги. На підставі наведеного та

Outcome: approved