Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

У жовтні 2023 року до ТДВ «Експрес Страхування» звернулося з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Експрес Страхування» відшкодування 9569,40 грн; понесені судові витрати в тому числі судовий збір у сумі 2684,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що 30 червня 2021 року між ТДВ «Експрес Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 209.21.2614923 за умовами якого було застраховано транспортний засіб «Kia Sportage», державний номерний знак [NUMBER] . 05 липня 2022 року о 15.40 год. в м. Києві на бульв. Дружби Народів (елктроопора № 186), за участю забезпеченого транспортного засобу сталася дорожньо-транспортна пригода з автомобілем марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Kia Sportage», державний номерний знак [NUMBER] заподіяні механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] ТДВ «Експрес Страхування», виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, перерахувало на рахунок СТО Філія «Автомобільний центр Київ» суму страхового відшкодування у розмірі 30802,15 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] станом на дату ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Ван Клік» на підставі полісу ЕР/206160547, позивачем було подано до ПрАТ «СК «Ван Клік» заяву про відшкодування шкоди. 30 вересня 2022 року ПрАТ «СК «Ван Клік» здійснено виплату страхового відшкодування за полісом ЕР/206160547 у розмірі 21232,75 грн. Позивач, на підставі ст. 1194 ЦК України, просив стягнути з відповідача [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодування, в сумі 9569,40 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2023 року справу направлено за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. 24 листопада 2023 року справа надійшла на адресу Оболонського районного суду м. Києва. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2023 року справу передано судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду від 30 листопада 2023 року відкрито спрощене провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 24 січня 2024 року. 24 січня 2024 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача, до 22 лютого 2024 року. В судове засідання 22 лютого 2024 року представник позивача не з?явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судові засідання 24 січня 2024 року та 22 лютого 2024 року не з?явився, повідомлявся судом про розгляд справи, шляхом надсилання судової повістки на адресу місця проживання: [ADDRESS] . Конверти повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТДВ «Експрес Страхування», виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Судом встановлено, що 30 червня 2021 року між ТДВ «Експрес Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 209.21.2614923 за умовами якого було застраховано транспортний засіб «Kia Sportage», державний номерний знак [NUMBER] . Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року, 05 липня 2022 року о 15.40 год. у м. Києві на бул. Дружби Народів [PERSON] керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , порушив вимоги п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: не дотримався безпечної дистанції , у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Kia Sportage», державний номерний знак [NUMBER] . У результаті дорожньо-транспортної події автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у вчиненні ДТП за ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Отже, вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Як вбачається з матеріалів справи, 06 липня 2022 року страхувальник [PERSON] , звернулася до ТДВ «Експрес Страхування» зі заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування на рахунок СТО «Автомобільний центр Київ» (а.с.19-20, 21). Ураховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Kia Sportage», державний номерний знак [NUMBER] , спричинено механічних пошкоджень, страховиком за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 30 червня 2021 року № 209.21.2614923 складено страховий акт від 21 липня 2022 року № 3.22.02778-1, яким цей випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату страхувальнику [PERSON] страхового відшкодування у сумі 30802,15 грн (а. с. 26). 28 липня 2022 року ТДВ «Експрес Страхування» сплатило СТО Філія «Автомобільний центр Київ» страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту від 30 червня 2021 року № 209.21.2614923 у сумі 30802,15 грн (а. с. 31). Оскільки цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] станом на дату ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Ван Клік» на підставі полісу ЕР/206160547, позивачем було подано до ПрАТ «СК «Ван Клік» заяву про відшкодування шкоди. Полісом ЕР/206160547 передбачено ліміт відшкодування за шкоду заподіяну майну 130 000, 00 грн., франшиза 2600, 00 грн. 30 вересня 2022 року ПрАТ «СК «Ван Клік» здійснено виплату страхового відшкодування за полісом ЕР/206160547 з урахуванням коефіцієнту зносу змінених складових у розмірі 21232,75 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № ЗНО0085379. Згідно ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «ОСЦПВВНТЗ») «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи». Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно п. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 993, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, за заявою позивача, страхова компанія відповідача ПрАТ «СК «Ван Клік» виплатила відшкодування матеріального збитку позивачу у розмірі 21232,75 грн. Відповідно до статті 1194 ЦК, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичними розміром страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. У зв`язку із зазначеним, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилось виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 21.02.2018р. по справі 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211 св 18). Як встановлено вище, страхова компанія відповідача виплатила відшкодування матеріального збитку позивачу лише у розмірі 21232,75 грн. Таким чином, виходячи із вищенаведеного різниця між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням (отриманим від страховика відповідача) покладається саме на винуватця ДТП [PERSON] у розмірі 9569,40 грн (30802,15 - 21232,75 ). Згідно п. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з [PERSON] на користь ТДВ «Експерес Страхування» різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в порядку ст. 1194 ЦК України, в сумі 9569,40 грн. На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність ТДВ «Експерес Страхування» заявлених позовних вимог до [PERSON] , тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved