Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що з 04 вересня 2020 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду від 30 січня 2023 року шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі [INFO] у сторін народився сина [PERSON] . Кожного місяця позивачка несе витрати на належне утримання сина, харчування, купівлю одягу, відвідування дитячого садочка, розмір яких становить більш як 2000 гривень. На цей час позивачка не працює. Наявних у неї коштів не вистачає для належного забезпечення дитини усім необхідним. За таких умов, позивачка не має можливості самостійно належним чином, без участі батька утримувати сина. На момент звернення до суду з позовом, між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати сина. Відповідач [PERSON] є фізично здоровою та працездатною особою, має можливості для отримання стабільного й достатнього доходу для забезпечення належного утримання дитини. Інших дітей на утриманні відповідач не має. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду й до досягнення дитиною повноліття. У відзиві на позов відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1500 гривень. Зазначив, що з моменту розірвання шлюбу він приймає участь у придбанні необхідних речей для дитини, а також надає фінансову допомогу. Також зазначає, що розмір щомісячних витрат на утримання дитини позивачка вказала в сумі 2000 гривень, а просить стягувати з нього 2500 гривень, тобто покладає обов`язок утримувати дитину повністю на батька. Щодо обов`язку утримувати дитину, то не заперечує та виконує його по мірі можливостей, оскільки не має постійного місця роботи та не може виїхати на сезонні роботи. Просить позов задовольнити частково, стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1500 грн, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, однак не заперечує щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1500 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що постійної роботи не має, підробляє випадковими заробітками. Згідний сплачувати аліменти в розмірі 1500 гривень. Заслухавши пояснення сторін, представника позивачки, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). З рішення Камінь-Каширського районного суду по справі №157/1679/22 від 30 січня 2023 року встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2020 року по 30 січня 2023 року (а.с. 8-9). Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що встановлено з довідки Хотешівського старостинського округу №15 Камінь-Каширської міської ради від 02 жовтня 2023 року (а.с. 13). З наданих у судовому засіданні пояснень позивачки встановлено, що джерелом її доходів є пенсія, розмір якої складає 2300 грн, та соціальна допомога в розмірі 2900 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини нарівні з позивачкою. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи обраний позивачкою спосіб стягнення аліментів, суд на підставі ст. 183 СК України приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд керується вимогами статті 182 СК України та бере до уваги, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Таким чином, враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров`я відповідача, про його скрутне матеріальне становище, наявність інших утриманців, суд з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», визначає аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 гривень щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позовні вимоги, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі, що дорівнює мінімальному розміру судового збору за вимогу майнового характеру.

Outcome: partial