Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

08.06.2023 року позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання разом із сином на дату його смерті. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] , помер її син - [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація його смерті відбулася відділом реєстрації актів цивільного стану «Правобережний» управління реєстрації актів цивільного стану Дніпровської міської ради, актовий запис про смерть № 04 від 19.05.2022 року. Після смерті сина відкрилася спадщина, у вигляді рухомого та нерухомого майна, в тому числі - житловий будинок з земельною ділянкою розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить спадкодавцю. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлого сина яка фактично прийняла спадщину, колишній чоловік позивача, батько померлого [PERSON] після розлучення в 1998 році виїхав на постійне місце проживання до Республіки Крим з того часу зв`язку із сином не підтримував, заяв про прийняття спадщини не подавав. Позивач фактично, постійно з 1998 року по дату смерті проживала із сином, вела спільне господарство, з 2021 року по дату смерті сина від онкологічної хвороби доглядала його та здійснювала лікування, за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] . Станом на дату смерті, спадкодавець був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але вказаний житловий будинок непридатний для проживання, відсутнє газопостачання, електропостачання, водопостачання, тому спадкодавець фактично проживав разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Факт спільного проживання позивача з сином, ведення спільного господарства, з 1998 року по дату смерті, підтверджується актом від 24.05.2023 року. Заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у шестимісячний строк, після смерті сина, позивач не подавала, спадкоємство відбулося фактично, внаслідок постійного проживання та ведення спільного господарства, тому вона вважала, що цього достатньо для оформлення спадкових прав. Інших спадкоємців немає, заяв у шестимісячний строк з дати смерті сина до нотаріуса ніхто не подавав, спадкових справ не заводилось. На своєчасне подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса вплинули початок воєнних дій в Донецькій області, які фактично розпочалися із дати початку збройної агресії РФ, щодо Держави Україна, Слов`янська громада з 24.02.2022 року та до даного часу в зоні активних бойових дій, було відсутнє електропостачання, газопостачання, водопостачання, транспортне сполучення, постійні обстріли та реальна загроза життю та здоров`ю, у вказаній ситуації опинилося і м. Слов`янськ, де до початку бойових дій були розташовані нотаріуси Краматорського районного округу. Приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу А.О. Зубковою від 30.03.2023 року 379/01-16, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав не прийняття спадщини у встановлений законом строк та відсутності документа який підтверджує факт родинних відносин позивача та спадкоємця враховуючі, що свідоцтво про народження спадкодавця видане за часів СРСР втрачено, повторно видане в РФ, а вказані документи до уваги нотаріусами України не приймаються відповідно до ЗУ № 2783-IX «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини спадкоємцю необхідне для оформлення спадкових прав в органах нотаріату та отримання свідоцтва про право на спадщину. Тому, просить суд встановити факт родинних відносин померлого [INFO] [PERSON] з [PERSON] , а саме те, що вони є сином та матір`ю, відповідно, а також факт постійного проживання померлого [PERSON] з матір`ю [PERSON] , на дату відкриття спадщини [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача - адвокат Бондаренко Д.В. підтримав позовні вимоги та наполягав на задоволені позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю його представника, просив винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. В судовому засідання свідок [PERSON] , пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . З позивачем проживають в одному селі. [PERSON] проживала зі своїм сином [PERSON] з нею в одному селі за адресою: [ADDRESS] . Проживали весь час, більше 30 років. На момент смерті син також проживали разом, мати доглядала сина, оскільки він був онкохворий. [PERSON] мати та син, [PERSON] називав її матір`ю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, пояснив, що він проживає за адресою: [ADDRESS] та є сусідом позивача. [PERSON] знає приблизно 10 років. З її сином [PERSON] був знайомий, вони проживали за адресою: [ADDRESS] . Вели спільне господарство. Вони є сином та матір`ю, знаю це, оскільки жив по сусідству. Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із сином на дату його смерті підлягають задоволенню. [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 27.07.2019 року №00023513441 та Свідоцтвом про народження повторно видане 05.12.2022 року [NUMBER] , видане відділом РАЦС Черемисиновського району Курської області РФ. Зі Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] видане ВРАЦС «Правобережний» управління реєстрації актів цивільного стану Дніпровської міської ради, актовий запис № 04 від 19.05.2022 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Факт спільного проживання позивача із сином та ведення спільного господарства, з 1998 року по дату смерті, підтверджується Актом від 24.05.2023 року, який підписано свідками: [PERSON] та [PERSON] . З метою оформлення спадкових прав позивач звернулась до приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу А.О. Зубкової, із відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак, приватний нотаріус відмовив їй у здійсненні наведеної нотаріальної дії, про що від 30.03.2023 року 379/01-16 р. виніс відповідну постанову. Відповідно до вказаної постанови, заявникові відмовлено у здійсненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку пропуском шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця. Згідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладених у заяві по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Відповідно п. 2 Постанови Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно із роз`ясненнями які містяться у п. 7 вказаної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. За приписами статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однієї сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сім`ї, тощо. Встановлення факту постійного проживання позивача разом з сином [PERSON] на дату відкриття спадщини, є фактом, що має юридичне значення для [PERSON] , оскільки від його встановлення залежить виникнення у позивача права на оформлення спадщини після смерті [PERSON] як за спадкоємцем першої черги за законом. У суду відсутні відомості про наявність інших спадкоємців після [PERSON] крім [PERSON] які б виявили бажання прийняти, чи не прийняти спадщину після його смерті. Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку, що [PERSON] та [PERSON] дійсно постійно проживали разом. За наведених обставин вимоги [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із сином на дату його смерті підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved