Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

В провадженні суду знаходилась вказана вище цивільна справа. 13.02.2024 судом ухвалено рішення, яким частково задоволено позовні вимоги немайнового характеру. 20.02.2024 до суду надійшло клопотання представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явились. Про час та місце проведення судового розгляду повідомлялись завчасно та належним чином шляхом надсилання судових повісток до електронних кабінетів системи «Електронний суд». Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши зміст заяви про ухвалення додаткового рішення, матеріали справи та зміст рішення суду від 13.02.2024 суд, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки питання про судові витрати відповідача вирішено не було під час ухвалення рішення у справі, однак про такі витрати сторона відповідача заявляла. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній в постанові від 23.11.2020 у цивільній справі № 638/7748/18. Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Так, ще 30.06.2023 між адвокатом Залокоцькою В.Д. та Пічкур Н.О. укладено договір про надання правової допомоги та в розділі 3 передбачено, зокрема, що клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у справі в судовому засіданні, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. За надання правової допомоги гонорар сплачується авансом на підставі рахунку або за фактом надання послуг згідно акту приймання-передачі наданих послуг і рахунку. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат адвокат складає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с.129-131). Згідно розрахунку витрат на правничу допомогу, наданих відповідачу, адвокатом було надані послуги: аналіз документів та юридична консультація із законодавчим обгрунтуванням, аналіз судової практики та консультація (витрачений час 01 год.); складання відзиву на позов (витрачений час 03 год.); складання клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (витрачений час 01 год.); участь у судовий засіданнях (витрачений час 2 год. 40 хв.). Загальна кількість витраченого часу становить 7 год. 40 хв. та враховуючи п.3.1 вказаного вище договору, вартість послуг становить 10288,00 грн. (а.с.127). Крім того, згідно акту приймання-передавання наданих послуг від 16.02.2024 сторони погодили, зокрема, що договір про надання правничої допомоги виконано адвокатом належим чином та клієнт до адвоката претензій немає (а.с.128). Також, суду надано квитанції про оплату правничої допомоги від 30.06.2023 в розмірі 5000,00 грн. та від 16.02.2024 в розмірі 5000,00 грн. (а.с.126). Суд вважає, що заявлені до стягнення судові витрати підлягають компенсації, враховуючи таке. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у своїй постанові від 28.09.2023 у справі 686/31892/19 (провадження 61-4683св23). Тобто, за відсутності клопотання сторони з якою стягуються судові витрати на правничу допомогу про зменшення їх розміру, суд не може самостійно вирішити таке питання. Також, суд при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу при частковому задоволенні позову звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України такі витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вже зазначалось вище, позов було задоволено частково, а тому суд вважає, що розмір витрат заявлений до відшкодування підлягають стягненню лише у розмірі 50%. При цьому, також суд бере до уваги те, що вимоги, які були розглянуті судом є немайнового характеру та така категорія справ не є складною, оскільки з даного питання є установлена судова практика, якою адвокати як фахівці у галузі права, користуються при складанні процесуальних документів. Зважаючи на викладене вище та положення вказаних вище норм, те що позивачем клопотання про зменшення судових витрат до суду подано не було, а також те, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами, слід ухвали додаткове рішення та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., що буде відповідати критерію пропорційності задоволених позовних вимог, розумності, встановлення їхньої дійсності та необхідності у даній справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved