Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про поділ майна подружжя. В позовній заяві посилався на те, що 19 серпня 1994 року між ними було укладено шлюб. Стверджує, що за час подружнього життя за спільні кошти ними було набуте нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат та має загальну площу 67,30 кв.м., з них житлової 38 кв.м. Посилаючись на те, що згоди на поділ майна подружжя не досягнуто, позивач просить суд визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат та має загальну площу 67,30 кв.м., з них житлової 38 кв.м. Виділити із спільного майна подружжя у власність [PERSON] 1/2ідеальну частку квартири [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат та має загальну площу 67,30 кв.м., з них житлової 38 кв.м. Припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат та має загальну площу 67,30 кв.м., з них житлової 38 кв.м. В судове засідання позивач не з`явився, від його представника до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Просять суд позов задовольнити. В судове засідання відповідачка не з`явилася, від неї надійшло клопотання, в якому вказала що позов визнає у повному обсязі, просила розгляд справи провести у її відсутності. В судове засідання представник АТКБ «Приватбанк» не з`явилася. Від неї до суду надійшла заява, про розгляд справи у її відсутності. Вирішення даного спору залишила на розсуд суду. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд, приймає визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Так, в силу ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 19 серпня 1994 року між сторонами було зареєстровано шлюб. /а.с. 7/. Під час перебування у шлюбі, а саме 05.09.2007 року сторони придбали за спільні кошти квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат та має загальну площу 67,30 кв.м., з них житлової 38 кв.м. Вказана квартира була зареєстрована на відповідачку [PERSON] /а.с. 8-13, 42-48, 55/. Проте, у добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна подружжя. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, \~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. \~Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частини 1\~статті 61 СК України\~визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Пунктом 2 частини 1\~ст.57 СК України\~передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Згідно із пунктом 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. За змістом статей\~69,\~70 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми Закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Сторони не заперечували факту придбання вищевказаного спірного майна, а саме квартири [ADDRESS] ,\~яка складається\~з трьох\~житлових кімнат\~та має\~загальну площу\~67,30\~кв.м.,\~з них\~житлової 38\~кв.м. за час шлюбу, що в силу ст. 81 ЦПК України є обставиною, що не підлягає доведенню у зв`язку з її визнанням сторонами. Згідно\~статті 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом\~ст.70 СК України,\~ст.372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. (ч.1\~ст.71 СК України). Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Враховуючи вищевикладене, а також те, що квартира [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат та має загальну площу 67,30 кв.м., з них житлової 38 кв.м. набута сторонами під час шлюбу, що також не заперечується відповідачкою, суд вважає що позов про поділ майна подружжя підлягає задоволенню. За змістом\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки відповідно до вимог п. 13 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~при зверненні до суду з даним позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, а відомості про те, що відповідачка відноситься до категорії осіб, які звільненні від сплати судового збору відсутні. /а.с. 6/.

Outcome: approved