Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») через свого представника звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.07.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3052424. 19.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19072023, за яким позивач набув права грошової вимоги до відповідача про стягнення заборгованості, яка виникла в зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань за вказаним кредитним договором в сумі 81640 грн. 10.08.2022 року між відповідачем та ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики №72749981. Право вимоги за яким перейшло до позивача згідно договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року (сума заборгованості 12735,11 грн.). На підставі наведеного, позивач просить суд, стягнути з відповідача в свою користь заборгованість у розмірі 94375,11 грн., а також суму понесених судових витрат. Ухвалою судді від 25.01.2024 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на дату розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.\~526,\~527,\~530, 611,\~651,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16.07.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3052424 (договір підписано електронним підписом) (а.с. 7-18). 19.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19072023, за яким позивач набув права грошової вимоги до відповідача про стягнення заборгованості, яка виникла в зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань за вказаним кредитним договором в сумі 81640 грн. (а.с.19-23). 10.08.2022 року між відповідачем та ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики №72749981 (а.с.30-34), право вимоги за яким перейшло до позивача згідно договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року (12735,11 грн. (а.с.35-40). З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договорів відповідач не виконував належним чином взяті на себе боргові зобов`язання, у зв`язку із цим у нього утворилась заборгованість у вказаному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, ТОВ «ФК «ЄАПБ»» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитними договорами не повернув. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved