Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що складає 1/16 частку вказаного будинку, з відповідною часткою надвірних будівель і споруд. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла його баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з частки відокремленої ізольованої квартири [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що складає 1/16 частку в домоволодінні за адресою [ADDRESS] . Вказане домоволодіння в цілому складається з одного житлового будинку, а 1/16 його частка була зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.06.1996, виданого Четвертою київською державною нотаріальною конторою за №5-3045 та записаного в реєстрову книгу за №4806. Згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 08.07.2013 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою [ADDRESS] , були поділені в натурі, у результаті чого в житловому будинку утворилося три квартири: № [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , які перебувають у власності п`ятьох осіб, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому [PERSON] та [PERSON] отримали у спільну сумісну приватну власність окрему частину житлового будинку загальною площею 49,6 кв.м., а також надвірні господарські будівлі і споруди, що складає 1/8 частку в домоволодінні. Заповітом від 12.02.2013 все своє майно [PERSON] заповіла позивачці. Остання у встановленому законом порядку прийняла спадщину, звернувшись із відповідною заявою до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, та на підставі її заяви нотаріусом було заведено спадкову справу №575/2017. Однак згідно з постановою нотаріуса від 28.07.2021 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/16 частку житлового будинку [ADDRESS] , оскільки 17.02.2017 Комунальним підприємством «Центр сприяння бізнесу міста Києва» було зареєстровано право власності на цілий вищезазначений будинок за одним власником - [PERSON] . Позивач вказує, що наприкінці березня 2023 року їй стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером: 1179752880000 частково змінена. За [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . При цьому, однією з підстав для державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] (загальна площа - 177,5 кв.м., в тому числі житлова - 82,5 кв.м.) за [PERSON] зазначено рішення Подільського районного суду міста Києва від 08.07.2013 у справі №758/3972/13. На початку травня 2023 року позивачка вдруге звернулася до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , на що їй в усній формі було відмовлено. З огляду на наведене, з метою захисту своїх законних прав та інтересів, [PERSON] звернулася із даним позовом до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2023 головуючим суддею у справі визначено [PERSON] . Ухвалою суду від 22.09.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення вказаних недоліків. Ухвалою суду від 13.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, витребувано письмові докази за клопотанням позивачки. 09.11.2023 на виконання вказаної ухвали до суду від Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшли копії матеріалів спадкової справи №575/2017, заведеної після смерті померлої [PERSON] . 15.11.2023 представником відповідача Київської міської ради у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України подано відзив, в якому він просить ухвалити рішення у справі відповідно до норм чинного законодавства України та розглянути справу за відсутності представника відповідача. Ухвалою суду від 30.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 22.02.2024 представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Крім того, 22.02.2024 третьою особою [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій він також не заперечив щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що складає 1/16 частку вказаного будинку, з відповідною часткою надвірних будівель і споруд. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. У свою чергу суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що складає 1/16 частку вказаного будинку, з відповідною часткою надвірних будівель і споруд. Вказана частка домоволодіння була зареєстрована у Київському міському бюро технічної інвентаризації за [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.06.1996. Згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва, ухваленим 08.07.2013 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, про припинення права спільної часткової власності, поділ домоволодіння в натурі між співвласниками, домоволодіння за адресою [ADDRESS] , а саме житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, було поділено в натурі. У результаті такого поділу в житловому будинку утворилося три квартири: №№ [NUMBER] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , які перебувають у власності п`ятьох осіб, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заповітом від 12.02.2013, посвідченим державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Іванець О.О., належну їй частину будинковолодіння по [ADDRESS] [PERSON] заповіла [PERSON] 28.07.2021 позивачка звернулася до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав на 1/16 частку житлового будинку [ADDRESS] , однак згідно з постановою нотаріуса від 28.07.2021 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом із тих підстав, що 17.02.2017 Комунальним підприємством «Центр сприяння бізнесу міста Києва» було зареєстровано право власності на цілий вищезазначений будинок за одним власником - [PERSON] . Разом із цим, як з`ясовано судом із наданих позивачкою письмових доказів, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером: 1179752880000 була частково змінена та за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . При цьому, однією з підстав для державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] (загальна площа - 177,5 кв.м., в тому числі житлова - 82,5 кв.м.) за [PERSON] зазначено рішення Подільського районного суду міста Києва від 08.07.2013 у справі №758/3972/13. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] , що складає 1/16 частку вказаного будинку, з відповідною часткою надвірних будівель і споруд. З матеріалів спадкової справи №575/2017, заведеної Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою до майна померлої [PERSON] , вбачається, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею, яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Із матеріалів вказаної спадкової справи також встановлено, що інших спадкоємців, у тому числі передбачених ст.ст. 1241, 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановлений судом факт прийняття позивачем спадщини після смерті батька, відсутність інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині та виявили бажання її прийняти, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що складає 1/16 частку вказаного будинку, з відповідною часткою надвірних будівель і споруд. На підставі викладеного,

Outcome: approved