Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 218067,18 грн, а також судові витрати. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що між [PERSON] та ПАТ КБ «НАДРА» 24 липня 2007 року укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1173-Н. Того ж дня з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] та ПАТ КБ «НАДРА» укладено договір поруки №1173/1-Н. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року у справі №2-1222/11 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до відповідачів задоволено та стягнуто на користь ПАТ КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1173-Н від 24 липня 2007 року в сумі 746507 грн та судові витрати у розмірі 1820 грн, а всього 748327 грн. Згідно договору №GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року право вимоги за кредитним договором №8/2007/840-К/1173-Н від 24 липня 2007 року перейшло до позивача. Вказує, що зазначене рішення суду про стягнення заборгованості не виконано. Позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, у тому числі за договорами забезпечення, однак відповідачі так і не вчинили жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості. Відповідно до розрахунку інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 706298,17 грн, за період з 23 лютого 2019 року (в межах останніх трьох років до дня розрахунку) по 23 лютого 2022 року розмір інфляційних витрат і 3% річних на суму боргу становить 218067,18 грн, що складається з: інфляційне збільшення 154442,29 грн, 3% річних 63624,89 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 12 грудня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в частині стягнення 218067,18 грн. В частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 25000 заперечує, оскільки в матеріалах позовної заяви та додатках до неї не міститься будь-якого документа, який би свідчив про те, що позивачу надавалась правова допомога, а також не міститься підтвердження оплати правової допомоги. 11 грудня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача [PERSON] адвокат Волинець Т.В. просила відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» заборгованості залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 24 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1173-Н, відповідно до якого позичальнику було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 61440 доларів США зі строком повернення до 20 липня 2027 року та сплатою за користування кредитом 12,49% річних (а.с.11-13). З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором 24 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №1173/1-Н, згідно якого останній поручився за належне виконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань щодо повернення отриманих кредитних коштів за кредитним договором №8/2007/840-К/1173-Н (а.с.14-15). Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1173 від 24 липня 2007 року в сумі 746507 грн, на повернення судових витрат 1820 грн, а всього 748327 грн; в іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «Надра» та задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ «Надра», третя особа [PERSON] про розірвання кредитного договору відмовлено (а.с.23-24). Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 17 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та позивачем укладено Договір №GL48N718070_І_3 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» відступає новому кредитору належні банку, а ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» набуває права вимоги банку до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту, договорами поруки, іпотечними договорами, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору (а.с.6-7). Згідно Додатку №1 до Договору №GL48N718070_І_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року, боржником за кредитним договором №8/2007/840-К/1173-Н від 24 липня 2007 року зазначено [PERSON] , поручителем - [PERSON] (а.с.8-9). Позивачем направлялись на адресу відповідача [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором №8/2007/840-К/1173-Н від 24 липня 2007 року (а.с.16-20). Згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с.21-22), заборгованість відповідача за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року становить 218067,18 грн, яка складається з: - інфляційне збільшення 154442,29 грн; - 3% річних 63624,89 грн. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. За вимогами статей\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або\~речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у\~строк\~та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним\~договором\~банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити\~проценти. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України). За змістом частини 2 статті 625 зазначеного Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Результат правового аналізу положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі N 127/15672/16-ц (провадження N 14-254цс19). Позивач просить стягнути з відповідача в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційні збитки у розмірі 154442,29 грн та 3 % річних у розмірі 63624,89 грн. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 218067,18 грн, з яких інфляційні збитки у розмірі 154442,29 грн та заборгованість за 3% річних у розмірі 63624,89 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3271,01 грн.

Outcome: approved