Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

[PERSON] через представника - адвоката Калько Вікторії Вікторівни, яка діє на підставі ордера серії ВІ № 1079925 від 25.08.2022 (а.с. 8), звернулася до Котелевського районного суду Полтавської області з позовом, у якому просила: розірвати договір довічного утримання, укладений 23.06.2021 з [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., реєстровий номер 2543; скасувати накладену приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., 23.06.2021 за № 2544 заборону не відчуження 1/2 частини квартири [ADDRESS] ; повернути сторони в первісний стан. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.06.2021 між позивачем і [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., реєстровий номер 2543. Згідно з умовами вказаного договору відповідач взяла на себе зобов`язання щодо здійснення догляду за позивачем, а саме: надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, вологе прибирання квартири раз на тиждень, прання та прасування білизни один раз на 10 днів); щотижневого забезпечення [PERSON] продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем їй проживання. Відповідно до п. 5 договору довічного утримання, матеріальне забезпечення, яке мало б надаватися позивачці щомісячно, становило узгоджену сторонами суму у розмірі 1500 грн, яка підлягала індексації в порядку, встановленому законом. У свою чергу, відповідно до умов договору позивачка передала у власність відповідачки 1/2 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,0 кв.м., житлова площа 26,8 кв.м. Вказана частка квартири належала позивачці на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, внесеним у реєстрову книгу за № 146, виданим Комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівського заводу турбокомпресорів м. Дергачі Харківської області 01.11.1994 та зареєстрованим Комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенрос» Дергачівського району Харківської області 01.11.1994 за № 515/146 в книзі № 37. Запис про право власності внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.06.2021 року за № 42604148, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 2390349863220. Відповідач жодного дня не виконувала взяті на себе обов`язки, передбачені договором, не звертала та не звертає уваги на потреби позивача і стан її здоров`я, не забезпечує її харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, і взагалі відмовляється доглядати останню. Комунальні послуги позивач сплачувала самостійно, лікувалася за власний кошт, сусід купував ліки, оскільки самій за станом здоров`я важко ходити. За станом здоров`я позивач потребує постійного догляду, є інвалідом 3-ї групи, має ряд захворювань, а саме: постінфарктний кардіосклероз (перенесла два інфаркти), стабільна стенокардія, ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба 3-го ступеню, компресійний перелом хребта, тромбофлебіт нижніх кінцівок. Крім того, у зв`язку зі збройною агресією рф, місто Дергачі постійно потерпає від обстрілів, відповідач виїхала за межі Харківської області та полишила позивача, яка є людиною похилого віку. Розірвати договір довічного утримання в добровільному порядку відповідач відмовляється. Оскільки, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання, а позивач потребує догляду, має маленький розмір пенсії, є інвалідом 3-ї групи та має ряд захворювань виникла необхідність для розірвання даного договору (а.с. 3-7). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 01.09.2022 вказана справа надійшла на розгляд судді Нечипоренко І.М. (а.с. 44). Ухвалою судді від 06.09.2022 позов залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 45). На виконання вимог ухвали від 06.09.2022 представник позивача 13.09.2022 подала нову позовну заяву у якій змінила предмет позову, та просить суд: розірвати договір довічного утримання, укладений 23.06.2021 з [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., реєстровий номер 2543. Виклад обставин на обґрунтування підстав позову не змінились. (а.с. 49-52). 11.10.2022 ухвалою судді провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с. 56-57). Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 18.01.2023, проведеного через припинення суддею Нечипоренко І.М. виконання повноважень судді Котелевського районного суду Полтавської області у зв`язку із закінченням строку її відрядження з Дергачівського районного суду Харківської області, справа № 535/1190/22 надійшла на розгляд судді Шолудько А.В. (а.с. 75). Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 27.01.2023 справа № 535/1190/22 прийнята до провадження суддею Шолудько А.В. та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 76). 18.04.2023 представник позивача подала до суду клопотання про виклик свідків, допит яких просила провести в режимі відеоконференції з Дергачівським районним судом Харківської області (а.с. 86). 18.05.2023 представник позивача подала до суду клопотання про витребування доказів - інформації від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про перетин державного кордону України [PERSON] в період часу з 24.02.2022 по день отримання ухвали (а.с. 91-92), яке задоволено ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 13.06.2023 (а.с. 98-99). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 31.07.2023 закрито підготовче провадження у справі № 535/1190/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання (а.с. 118-119). 02.01.2024 представник позивача подала до суду пояснення, у яких повідомила, що за інформацією [PERSON] - вона з початку війни виїхала за межі України, але відповідно до відомостей, наданих Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, з моменту повномасштабного вторгнення рф на територію України державний кордон [PERSON] не перетинала, тобто, знаходячись в Україні, відповідач обов`язки, передбачені договором не виконувала, будь-яких коштів на утримання позивача не надавала. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 188-191). Сторони та представник позивача у судове засідання не з`явилися, у тому числі відповідач повторно, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, у тому числі відповідач у порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавали (а.с.199-202, 205-206). Представник позивача - адвокат Калько В.В. 18.01.2024 подала до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути без її участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 207). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час судового розгляду позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Калько Вікторія Вікторівна позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно з договором довічного утримання, бланк серії НРЕ № 131128, укладеним 23.06.2021 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Оленою Миколаївною, зареєстрованим у реєстрі за номером 2543, позивачка передала у власність відповідачки 1/2 частку у праві приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 45,0 кв.м, житловою - 26,8 кв.м.; а відповідачка зобов`язалась забезпечувати позивача утриманням довічно, а в разі втрати здоров`я - довічно доглядом. Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що відповідач взяла на себе зобов`язання щодо здійснення догляду за позивачем, а саме: надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, вологе прибирання квартири - один раз на тиждень, прання та прасування білизни - один раз на 10 днів); щотижневого забезпечення [PERSON] продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем їй проживання. Відповідно до п. 5 договору довічного утримання, матеріальне забезпечення, яке мало б надаватися позивачу щомісячно становило узгоджену сторонами суму у розмірі 1500 грн, яка підлягала індексації в порядку, встановленому законом (а.с. 19-20). Квартира [ADDRESS] , загальною площею 45,0 кв.м, належала в рівних часках на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівського заводу турбокомпресорів м. Дергачі Харківської області 01.11.1994, зареєстрованим Комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенрос» Дергачівського району Харківської області 01.11.1994 за № 515/146 в книзі № 37 (а.с. 21). Згідно з даними технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], 1/2 частка якої знаходиться у власності [PERSON] та 1/2 частка - у власності [PERSON] , складається з двох кімнат, загальна площа квартири - 45.0 кв.м, житлова площа - 26,8 кв.м. (а.с. 22). У домовій книзі, виданій у зв`язку із приватизацією квартири за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 26-27). [PERSON] , 1941 року народження - є пенсіонером що підтверджується пенсійним посвідченням серія [NUMBER] (а.с. 15). Відповідно до довідки серії 2-18 АЄ № 305466 від 02.08.1995 позивачка має третю групу інвалідності, встановлену безстроково (а.с. 13). Згідно з виписками з амбулаторної карти Амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Дергачі, [PERSON] знаходиться під наглядом сімейного лікаря з діагнозом: гіпертонічна хвороба 2 ступеню, ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз СН ІІА-Бст, гіпертонічна, дисциркуляторна енцефалопатія з вираженими вестібуло-атактичним синдромом, деформуючий остеоартроз колінних суглобів, ПФС ІІ ст нижніх кінцівок, хронічна лімфовенозна недостатність, остеохондроз поперекового відділу хребта (а.с. 16-19). Тобто, матеріалами справи підтверджено, що позивач є людиною похилого віку (83 роки), пенсіонером, має відхилення у стані здоров`я. На доведення того, що відповідач не виконувала свої зобов`язання, передбачені договором довічного утримання позивач надала суду копії фіскальних чеків, на придбання ліків, продуктів харчування, господарських товарів, а також на оплату комунальних послуг, здійснених нею з липня 2021 року по лютий 2022 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснила, що вона уклала договір довічного утримання з відповідачкою [PERSON] , яка є дочкою її подруги. Відповідно до умов договору відповідачка зобов`язана надавати побутові послуги: лагодження одягу та взуття, вологе прибирання квартири, прання та прасування білизни; а також забезпечувати її продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем їй проживання. Крім того, відповідачка повинна була надавати грошове забезпечення в сумі 1500 грн. Обов`язки, передбачені умовами договору [PERSON] не виконувала - побутові послуги не надавала, продукти купувала за кошти позивачки, й брала гроші за свої послуги з їх доставки, грошове забезпечення, передбачене договором не надавала. Із початку війни відповідачка взагалі її покинула, виїхала із міста. Допитана в судовому засідання свідок [PERSON] пояснила, що позивачка є матір`ю її чоловіка. Про договір довічного утримання довідалась випадково - знайшла серед документів. Відповідачку вона особисто не знає і жодного разу у квартирі позивачки її не бачила. Зі слів свекрухи їй відомо, що продукти [PERSON] купувала за гроші, які їй давала позивач, крім того [PERSON] вимагала кошти на оплату наданих послуг. Свекруху [PERSON] відвідує 2-3 рази на тиждень. За час війни побутові послуги, передбачені договором [PERSON] не надавала, продуктами харчування не забезпечувала. Грошові кошти на утримання в сумі 1500 грн також позивачу не надавала. Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] пояснив, що йому та його матері належало по 1/2 частці квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є дочкою подруги матері. Після того, як почалась війна мати передала йому документи, серед яких він виявив договір довічного утримання, укладений з [PERSON] . До матері свідок навідувався 2-3 рази на місяць, відповідачка із початку війни у матері не з`являлась, де вона знаходиться у даний час - не знає, вважає, що виїхала за межі України. Пункт 4 договору [PERSON] не виконувала, одяг матері він із дружиною забирав до себе додому, де його прали, прасували і ремонтували самі, зі слів матері продукти до початку війни [PERSON] купувала за кошти матері, гроші, передбачені договором [PERSON] матері на надавала. Згідно з повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України за результатами перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомостей про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією [PERSON] , [INFO] , з 24.02.2022 по 15.06.2023 не виявлено (а.с. 107). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до ст. 334 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами ст. 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій (постанова Верховного Суду від 19.06.2019 у справі 759/501/17, провадження 61-14554ск18). Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша ст.756 ЦК України). Підстави для припинення договору довічного утримання, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , шляхом його розірвання визначені п. 20 вказаного договору - у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач має убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 21.06.2021 у справі № № 644/1566/19, від 25.02.2021 у справі №686/13821/19, від 28.03.2018 у справі № 509/513/16-ц, від 29.08.2018 у справі № 755/1226/17-ц та від 06.05.2020 у справі № 755/1750/19. Під час розгляду справи доказів на підтвердження належного виконання умов договору довічного утримання відповідачка суду не надала. При цьому, враховуючи предмет позову, саме на відповідачку покладається обов`язок щодо доведення обставин, які б свідчили про належне виконання ним прийнятих за договором обов`язків. Враховуючи, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання від 23.06.2021, позивач умови договору виконала в повному обсязі, передавши у власність відповідача належну їй частку квартири, відповідачка взяті на себе зобов`язання, передбачені договором не виконує, а саме: побутові послуги не надає, продуктами харчування шляхом їх доставки за місцем проживання відповідачку не забезпечує, передбачене договором матеріальне забезпечення в розмірі 1500 грн щомісячно також не надає. Оскільки будь-яких доказів на спростування вказаних обставин надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне розірвати договір довічного утримання, укладений 23.06.2021 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., зареєстрований за № 2543. Згідно з ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане. Згідно з ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved