Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 05.12.2017 року [PERSON] звернулась до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг. У зв`язку з чим 05.12.2017 року приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті http:// a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі відповідно до умов Договору. Відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 29.09.2023 року має заборгованість у сумі 91 488.19 грн., яка складається з таких сум: 59 536.63 грн. - заборгованість за кредитом; 31 951.56 грн. - заборгованість за відсотками. Тому, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором б/н від 05.12.2017 року у сумі 91 488.19 грн. станом на 29.09.2023 року та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою судді від 27.10.2023 позовну заяву Акціонерного товариства "АКЦЕНТ - БАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийнято до провадження суддею Костюковим Д.Г., відкрито провадження у справі та розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено справу до розгляду по суті. 20 листопада 2023 року на адресу Царичанського районного суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Калініна С.К. від 18.11.2023р., в якому зазначив, що відповідачка позовні вимоги визнає частково, а саме - вимоги про стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту), вимоги про стягнення відсотків не визнає в повному обсязі посилаючись на наступні обставини. В анкеті -заяві, яка підписана відповідачкою, відсутні відомості про зобов`язання банку надати грошові кошти (кредит), не зазначено розміру кредиту та умови кредитування, зобов`язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти, розмір кредитного ліміту, умови отримання кредиту, номер виданої карти. Додані позивачем до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ "АКЦЕНТ -БАНК" та Витяг з Тарифів користування кредитною карткою "Універсальна", "Універсальна GOLD" [PERSON] , як позичальником не підписані, тому немає доказів вважати, що відповідачка підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку від 05 грудня 2017 року, який робить посилання на Умови та Правила, розуміла саме надані суду стороною позивача Умови та Правила надання банківських послуг, ознайомилася та погодилась саме із цими Умовами, а також, що вказані Умови на момент отримання відповідачкою коштів взагалі містили саме ті Умови, дійсність яких стверджується позивачем. Також банком додано до позовної заяви копію паспорту споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка". Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Належних доказів, які б свідчили б про ознайомлення відповідачки у письмовій формі з умовами кредитування позивачем не надано. Умови договору повинні бути зрозумілі споживачу і доведені до його відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення договору діяли саме ці умови. Надана банком Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 05.12.2017р. не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, а Витяг з Тарифів користування кредитною карткою "Універсальна", "Універсальна GOLD" та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, всупереч ст.ст.207, 1055 ЦК України відповідачкою не підписані і не доводять про досягнення між сторонами по справі домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу на умовах визначеними цими документами. Вимога про стягнення з відповідачки договірних відсотків за користування кредитом не ґрунтується на відповідному письмовому правочині, оскільки Анкета -заява таких умов не містить. Щодо пред`явленої до стягнення заборгованості за наданим кредитом, то за твердженням позивача, відповідачці відкрито один рахунок із встановленим кредитним лімітом на якому обліковується вся заборгованість. Як вбачається з банківської виписки по картці/рахунку та розрахунку заборгованості, позивачем, кожного місяця, наступного за звітним, починаючи з серпня 2020 року і до лютого 2023 року включно, списувались договірні відсотки за використання кредитного ліміту, розмір нарахування яких сторонами при укладенні договору письмово погоджений не був, і які позивачем погашались в першу чергу з коштів, що вносила відповідачка. Так, за період з серпня 2020 року і до червня 2021 року включно, згідно розрахунку заборгованості, а саме восьмої колонки, що має назву "Нараховано відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом", позивачем безпідставно нараховано договірних відсотків на загальну суму 8 892.80 грн. та відповідно до дев`ятої колонки з назвою "Залишок за процентами (поточними)", таку ж саму загальну суму 8 892.80 грн. позивачем безпідставно спрямовано на погашення відсотків з коштів, що вносив відповідач в цей період. Однак анкета-заява від 05 грудня 2017 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків. Тому сплачені відповідачкою кошти мали бути спрямовані на погашення залишку за тілом кредиту. Разом з тим, враховуючи різницю між сумою пред`явленого для стягнення тіла кредиту і сумою безпідставно спрямованою позивачем на погашення договірних відсотків, слід дійти висновку, що станом на 29.09.2023 року, фактично отримані та використані відповідачем кошти, в добровільному порядку, АТ "Акцент-Банк" в повному обсязі не повернуті (59 536.63 грн.- сума нарахованої та пред`явленої до стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредита); 8 892.80 грн. - сума безпідставно погашених договірних відсотків з коштів, що вносив відповідач). За таких обставин, наявні підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідачки суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 50 643.83 грн. Пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню з позивача АТ "АКЦЕНТ-Банк" на користь [PERSON] судових витрат по оплаті послуг Адвокатського бюро "Калінін і Партнери" за надання професійної правничої допомоги в розмірі 2 678.66 грн. (6 000.00 грн. х (91 488.19 грн. - 50 643.83 грн.))/91 488.19 грн.). З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 485.74 грн. (2 684.00 грн. х 50 643.83 грн./91 488.19 грн.). Прохає стягнути з [PERSON] на користь АТ "АКЦЕНТ-БАНК" заборгованість за анкетою-заявою б/н від 05.12.2017 в розмірі 50 643.83 грн.. в іншій частині позовних вимог відмовити; стягнути з [PERSON] на користь АТ "АКЦЕНТ-БАНК" судовий збір в розмірі 1 485.74 грн.; стягнути з позивача на користь [PERSON] судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро "Калінін і Партнери " за надання професійної правничої допомоги в розмірі 2 678.66 грн. 16 січня 2024 року на адресу Царичанського районного суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив від позивача АТ "Акцент-Банк", в якому вказали наступне. Відповідачка в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг підтвердила під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалась в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором Оферти. Банком, станом на час укладення договору, надано всю необхідну інформацію, в письмовому вигляді. Своїм підписом відповідачка підтвердила факт виконання банком всіх формальностей, що є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування. Відповідачка сама погодилась як з Умовами та Правилами надання банківських послуг так і з необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями. Щодо процентів, вказали, що в паспорті споживчого кредиту, який додано до матеріалів справи, оговорено умови кредитування, строки, процентна ставка; паспорт підписано за допомогою електронного підпису, який є аналогом власноручного підпису. Щодо розрахунку заборгованості, то на підтвердження вказаного розрахунку надано банківську виписку, де відображено використання відповідачем кредитного ліміту. Також до позову додано довідку про видачу картки та довідку про встановлення /зміну кредитного ліміту. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, відповідачем при зверненні до суду з відзивом на позов не додано квитанції про сплату послуг та акту виконаних робіт. На адресу позивача зазначені докази не надходили. Прохають задовольнити позовні вимоги. Представник позивача Акціонерного товариства "АКЦЕНТ - БАНК" Шкапенко О.В. в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві та у відповіді на відзив представник прохав розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Калінін С.К. в судове засідання не з`явились, однак від представника відповідачки до суду надійшла заява, в якій представник прохав розглядати справу без участі сторони відповідача, позов задовольнити частково. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що відповідачка 05.12.2017 року підписала Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку (а.с. 8). У вищезазначеній заяві зазначено, що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті складають між відповідачем та АТ «А-Банк» договір про надання банківських послуг. Також у заяві зазначено, що відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms/ в розділі " Умови та правила ", Тарифи користування кредитною карткою "Універсальна", "Універсальна GOLD" (а. с.23-25, 28-31). Встановлено, що [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: за № [NUMBER] з терміном дії до грудня 2024 року та за № [NUMBER] з терміном дії до жовтня 2021 року, що підтверджується довідкою за картами, виданою головою правління АТ «А-Банк» (а.с. 21). Також судом встановлено, що [PERSON] користувалась наданими їй коштами, про що свідчить виписка по карті, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 10-20). Як вбачається з наданої стороною позивача довідки за лімітами, відповідачці 05 грудня 2017 року був встановлений кредитний ліміт у розмірі 5 000,00 грн., який у подальшому було збільшено з 27.03.2018 до 12 000,00 грн., з 05.04.2018 до 14 000.00 грн., з 17.07.2018 до 17 000.00 грн., з 15.12.2018 до 21 000.00 грн., з 10.07.2019 до 25 000.00 грн. та з 19.03.2023 до 59600.00 грн. (а.с. 22). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 05.12.2017, укладеним між позивачем та відповідачем, станом на 19.09.2023 заборгованість відповідача становить 91 488,19 грн. грн., з яких: 59 536,63 грн. - заборгованість за кредитом, 31 951,56 грн. грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 5-7). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ "Акцент-Банк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому виходячи із змісту статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві позичальника від 05.12.2017 процентна ставка за користування кредитними коштами та штрафні санкції не вказані. Обґрунтовуючи право на нарахування процентів за користування кредитом, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк", що розміщені на сайті, та Тарифи, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк" (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті та Тарифами, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ "Акцент-Банк" та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ "Акцент-Банк", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15). Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк", що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ "Акцент-Банк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк" у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила надання банківських послуг в ПАТ "Акцент-Банк", відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк" та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17). Таким чином, посилання позивача в обґрунтування права на нарахування процентів за користування кредитом, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05.12.2017, на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк" розміщені на сайті та Тарифи, як невід`ємні частини спірного договору, суд не приймає до уваги, оскільки, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ "Акцент-Банк" та Тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ "Акцент-Банк", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПАТ "Акцент-Банк", відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк" та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Щодо підписання паспорту споживчого кредиту одноразовим електронним ідентифікатором. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(частина шоста статті 81 ЦПК України. Надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому, суд має з`ясовувати як належність так і допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом. Доводи позивача про те, що відповідач ознайомився із паспортом споживчого кредиту шляхом використання одноразового ідентифікатора у відповідності з вимогами Закону України «Про електронну комерцію» належними доказами у справі не доведені. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час підписання паспорту споживчого кредиту, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено умови договору про споживчий кредит. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який повинен відповідати формі, визначеній ст. 13 цього Закону. Доданий до позовної заяви, як доказ, текст Паспорта споживчого кредиту, що складається з одного аркушу, не є доказом додержання передбачених законом умов щодо укладення у відповідній формі кредитного договору. Зі змісту споживчого паспорту вбачається, що він містить загальну інформацію про умови кредитування за кредитними картками «Універсальна» та «Універсальна GOLD», за якими вказані різні умови. У ньому зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. У третьому розділі Паспорту визначено максимальну суму ліміту по кредитних картках, однак відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Також, інформація довідки зберігає чинність та є актуальною до 31.12.2017. Зазначено, що відповідач ознайомилася з паспортом споживчого кредиту за допомогою простого електронного підпису шляхом підтвердження дзвінком 05.12.2017 з номера телефону [NUMBER] . Разом з тим, до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження факту, що сторони узгодили використання одноразового електронного ідентифікатора при підписанні паспорту споживчого кредиту. В паспорті споживчого кредиту не зазначено, яку саме кредитну картку (з двох видів: «Універсальна» та «Універсальна GOLD») отримала відповідачка у справі. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту по всім можливим у банку карткам та передує укладенню кредитного договору з позичальником, і має значення для проведення Банком, кредитодавцем, оцінки кредитоспроможності позичальника, як споживача. Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, відсоткову ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань, строк кредитування, вид карти, яка видається клієнту тощо. За відсутності узгодження у письмовому вигляді зазначених умов, не є можливим встановити дійсні умови кредитування в частині плати за кредит (відсотків) на відповідний період, відсоткової ставки і сплати підвищених процентів, конкретної відповідальності за порушення зобов`язання позичальником (неустойки), тощо. У справі немає доказів про погодження з відповідачкою встановленим порядком відповідних умов користування наданими банком коштами з фіксацією цих умов у Паспорті споживчого кредиту. Позивач не надав суду доказів укладання з відповідачкою договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив до нього вимогу про стягнення боргу з відповідними його елементами. Суд вважає безпідставними, посилання позивача на те, що всі умови кредитування викладені в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою електронним підписом, безспірно свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачкою, оскільки анкета-заява не містить жодних відомостей про сам паспорт, як складову цього договору. Також, є нерелевантним посилання позивача у відповіді на відзив на постанову Верховного Суду від 02 грудня 2020 року висловлену у справі № 284/157/20, оскільки в цій справі наявні інші фактичні обставин справи. Зазначені вище висновки відповідають правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20, в якій висловлена позиція про те, що способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За таких обставин Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вбачає наявні підстави для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Таким чином, у цій справі відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Отже, в частині позовних вимог банку про стягнення боргу за відсотками слід відмовити за їх недоведеністю. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 05.12.2017 та виписки по картці відповідача, за період з серпня 2020 року по червень 2021 року, сума грошових коштів в розмірі 8 892,80 грн., яка внесена відповідачем за вказаний період на погашення кредиту, була спрямована позивачем на погашення відсотків. Оскільки судом встановлено, що АТ «Акцент-Банк» не доведено погодження з відповідачем відсотків за користування кредитом у письмовій формі, зокрема анкета-заява від 05 грудня 2017 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, тому і відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі №643/5521/19. При цьому, судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Згідно ст.526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У даному випадку, як випливає з матеріалів справи, відповідачка отримала кредитні кошти, користувалась ними. Доказів повернення кредиту до суду не надано, тому суд приходить до висновку про порушення зобов`язання відповідачкою. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачки за тілом кредиту станом на 29.09.2023 року становить 59 536,63 грн. та з урахуванням суми безпідставно спрямованої позивачем на погашення заборгованості по відсоткам в розмірі 8 892,80 грн. заборгованість відповідачки за тілом кредиту становить 50 643,83 грн., яка і підлягає стягненню з відповідачки з метою захисту майнових прав банку. Щодо витрат відповідачки на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідач заявив до стягнення з позивача 2 678,66 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу до суду було надано: - копію Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/23 від 13.11.2023 року, укладеного між відповідачкою та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» в особі керуючого Калініна С.К. (а.с.54-55); - копію Додатку 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/23 від 13.11.2023 року, де сторони домовились про гонорар Бюро, умови та порядок розрахунків (а.с.56); - копію Рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затвердженого Рішенням засновника Адвокатського Бюро «Калінін і Партнери» від 17.07.2018 року №3/2018 (а.с.53); - копію Додатку № 2 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/22 від 13.11.2023 року Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 09.02.2024 року, де зазначено найменування наданих послуг, а саме: усна консультація, складання та оформлення адвокатського запиту, вивчення та аналіз сканкопій, складання та оформлення позовної заяви, складання та оформлення заяви про забезпечення позову на загальну суму 6000 грн. (а.с.52). У відповіді на відзив щодо стягнення витрат на правову допомогу позивачем зазначено, що при поданні до суду відзиву на позов відповідачем не надано квитанції про сплату послуг та акту виконаних робіт, та вказані докази на адресу позивача не надходили, у зв`язку з чим вважають, що вимоги відповідача є безпідставними та задоволенню не підлягають. Разом з тим прохають, у разі задоволення судом вимог відповідача щодо стягнення витрат на правову допомогу, зменшити їх розмір. Проте, направлення стороною відповідача доказів на підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу підтверджується квитанцією №324566 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС від 18.11.2023 з переліком документів, що надіслані, серед яких зокрема вказаний Додаток №4 - Акт виконаних робіт, та квитанцією №565987 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС від 09.02.2024, а саме уточненого акту виконаних робіт від 09.02.2024. Крім того, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 01 вересня 2021 року у справі №178/1522/18 (провадження №61-3157 св 21). Тобто вказана судова практика є незмінною. Таким чином, відповідачем підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що згідно з Актом виконаних робіт (наданих послуг) витрати відповідача на правову допомогу становлять 6 000,00 грн. Відповідно до наданого стороною відповідача розрахунку витрат відповідача на правову допомогу пропорційно розміру задоволених вимог становить 2 678,66 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу підтверджуються належними та допустимими доказами, а розмір вказаних витрат відповідає характеру та обсягу дій, вчинених представником відповідача у справі, не є завищеними чи необґрунтованими та є цілком пропорційними предмету спору, а тому вони на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі (2 678,66 грн.). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 476,20 грн. На підставі викладеного, суд,

Outcome: partial