Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулась до суду із заявою у якій просить встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , яка заповнена 03.07.1981. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що після досягнення пенсійного віку вона звернулась до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 24.10.2023 їй відмовлено у призначенні пенсії, оскільки відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зарахований період роботи згідно трудової книжки [NUMBER] , яка заповнена 03.07.1981, яку не прийнято до уваги при обчисленні страхового стажу, оскільки ім`я « [PERSON] » не відповідає паспортним даним « [PERSON] » на російській мові. У подальшому вона отримала експертний висновок в якому зазначено, що українські записи особового імені « [PERSON] » і записи російською мовою « [PERSON] » та « [PERSON] » у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Однак при повторному зверненні для оформлення пенсії рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.12.2023 їй також було відмовлено у призначенні пенсії з тих же причин, а також зазначено, що експертний висновок від 31.10.2023 №056/1466-а не є підтвердженням імені. Таким чином [PERSON] вказує, що вона позбавлена у можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, а оскільки іншим способом захистити свої права вона не може, тому вимушена звернутись до суду з відповідною заявою. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.01.2024 прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі за вказаною заявою. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, до початку судового засідання через канцелярію суду подала клопотання у якій заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити та розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ у Харківській області у судове засідання повторно не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ у Дніпропетровській області подала відзив на позовну заяву у якому просила прийняти рішення на розсуд суду та розглянути справу без участі представника ГУ ПФУ у Дніпропетровській області. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши доводи, викладені заявницею в обґрунтування вимог, дослідивши докази наявні у матеріалах справи в їх системному взаємозв`язку , приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №2128 від 01.11.1963, виданого повторно 28.06.1986 Виконавчим комітетом Орджонікідзевської ради народних депутатів м. Харкова УРСР, [INFO] народилась - [PERSON] (російською мовою). Відповідно копії свідоцтва № [NUMBER] , виданого 30.06.1981, [PERSON] (російською мовою) 1980 року вступила до Харківського професійного торгового училища, яке закінчила 1981 року. 04.07.1986 [PERSON] , [INFO] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.07.1982 року, актовий запис №1797. У відповідному свідоцтві прізвище, ім`я та по-батькові дружини зазначено російською мовою - « [PERSON] ». У паспорті громадянина України, виданого на ім`я заявниці, її прізвище, ім`я та по-батькові зазначено « [PERSON] », [INFO] , місце народження: м. Харків, російською мовою - « [PERSON] ». Із титульної сторінки трудової книжки [NUMBER] від 03.07.1981 вбачається, що вона заповнена російською мовою на ім`я « [PERSON] », [INFO] . Прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Як вбачається зі змісту рішення про відмову у призначенні пенсії відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.12.2023 №203040018022, [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 30 років. До страхового стажу не зарахований період роботи згідно трудової книжки [NUMBER] , яка заповнена 03.07.1981, яку не прийнято до уваги при обчисленні страхового стажу, оскільки ім`я « [PERSON] » не відповідає паспортним даним « [PERSON] » на російській мові. Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/1466-а від 31.10.2023 у документах наданих для експертизи, українські записи особового імені [PERSON] (паспорт; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, запис [PERSON] ) і записи російською совою [PERSON] (свідоцтво про народження; свідоцтво про закінчення професійного училища, запис [PERSON] ; свідоцтво про укладення шлюбу, запис [PERSON] / [PERSON] ; паспорт, запис [PERSON] ) та [PERSON] (трудова книжка, запис [PERSON] ), є ідентичними. Розбіжності у записах російською мовою зумовлені поліваріантністю особових імен спільного етимологічного походження і виникли внаслідок документальної фіксації офіційних варіантів особового імені « [PERSON] » і « [PERSON] ». Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці №162 від 20.06.1974, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 та п. 2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала заявник у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. З огляду на встановлені обставини, у суду не виникає сумнівів у достовірності факту належності заявниці [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER] , яка заповнена 03.07.1981 на ім`я російською мовою « [PERSON] ». Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у пункті 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Судом встановлено, що метою встановлення факту належності заявнику трудової книжки є необхідність в оформленні передбаченого законом державного пенсійного забезпечення. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності трудової книжки, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

Outcome: approved