Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

ТОВ «ФК Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 67042,46 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 09.02.2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" було укладено електронний Договір № 5512433 про надання споживчого кредиту, сума кредиту складає 14200 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № [NUMBER] з терміном повернення 360 днів Дата повернення кредиту (31.01.2023 року) та зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99 % в день. 19 червня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" було укладено договір факторингу №19.06/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ "Авентус Україна" відступив ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Всупереч умов договору, відповідач допустила заборгованість по кредитному договору на загальну суму 67042,46 грн., з яких 14200 грн. заборгованість по тілу кредиту, 52842,46 грн. - по нарахованим процентам, а саме проценти в межах строку дії договору за період з 25.06.2022 року по 29.10.2022 року - 35887,66 грн. та за період з 21.11.2022 року по 20.01.2023 року - 16954,80 грн. З урахуванням зазначеного, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Позивач ТОВ «ФК Фінтраст Україна» в судове засідання не з`явився. Від представника позивача Крюкової М.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 80, 82). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином (а.с. 79). Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подала. З огляду на положення ч. 7, 8 ст.128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що про день, час та місце розгляду справи особа повідомлена належним чином. За таких обставин неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи і винесенню судового рішення. Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від 26.01.2024 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання (а.с. 77). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. В судовому засіданні встановлено, що 09.02.2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] був укладений договір № 5512433 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого [PERSON] отримала від ТОВ "Авентус Україна" грошові кошти на споживчі потреби в загальній сумі 14 200 грн. терміном на 360 днів (а.с. 15-19). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А621799, 09.02.2022 року 10:42:45. У пункті 1.5 вказаного вище договору сторони погодили стандартну процентну ставку 1,99% в день, яка застосовується у межах строку кредиту. Додатком №1 до вказаного вище договору № 5512433 від 09.02.2022 року погоджено Графік платежів та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 20). Факт перерахування кредиту на рахунок відповідача підтверджується листом АТ "Пумб" №КНО-20.4/79 від 26.06.2023 року, дата транзакції 09.02.2022 року на суму 14 200 грн. (а.с. 27). 19.06.2023 року між ТОВ "Авентус Україна", як клієнтом та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна", як фактором було укладено договір факторингу № 19.06/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ "Авентус Україна" відступив ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" права грошової вимоги за кредитним договором № 5494160, що також підтверджується копією витягу з Реєстру боржників від 19.06.2023 року до Договору факторингу (а.с. 54-58). Відповідно до разрахунку заборгованості ТОВ "Авентус Україна" заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 18.06.2023 року складає 50 087,66 грн., а саме 14 200 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 35 8887,66 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам (а.с.60-72). За розрахунком позивача, наведеним у позовній заяві, за період з 21.11.2022 року - 20.01.2023 року заборгованість відповідача за відсотками складає 14 200,00 * 1,99% * 60 календарних днів = 16 954,80 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матералах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості не спростовано. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 67042,46 грн., з яких 14 200 грн. - сума кредиту, 52842,46 грн. - сума процентів за користування кредитом. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує повне задоволення позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 147,2?0 грн. сплаченого останнім судового збору (а.с.1). У ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу). Частиною 3 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved