Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

06 листопада 2023 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 319, 368, 372 ЦК України, просить визнати, що розмір частки [PERSON] у житловому приміщенні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке є об`єктом права спільної сумісної власності, складає 1/5 частку даної квартири. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.09.2002, виданого на підставі розпорядження № 55 від 16.04.2002 міського голови виконкому Славутицької міської ради Київської області, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , була передана у спільну сумісну власність [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Право спільної сумісної власності на це приміщення було зареєстровано в Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації Київської області (реєстрована книга № 11-45 за № 444/15). З довідки № 15.2-17/15118 від 08.09.2022 вбачається, що [PERSON] використала право приватизації житла за адресою: [ADDRESS] в розмірі 14,86 кв. м при нормі 22 кв. м. Таким чином, позивач та відповідачі стали співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] у рівних частках кожен, тобто кожному з них з моменту передання даної квартири у власність та державної реєстрації в Бюро технічної інвентаризації належить право на 1/5 частку житла, оскільки між ними не було жодної домовленості щодо розміру частки кожного у спільній сумісній власності під час отримання цієї квартири, шляхом її приватизації. 03.10.2023 позивачем засобами поштового зв`язку було направлено відповідачам вимоги про визначення частки із майна, що є спільній сумісній власності, та запропоновано спільно звернутись до нотаріуса, але відповідачі дану вимогу проігнорували, у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 04 грудня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19 грудня 2023 року. Ухвалою суду від 19 грудня 2024 року було відкладено підготовче засідання на 15 січня 2024 року на підставі пункту 1 частини 2 статті 223 ЦПК України. Ухвалою суду від 15 січня 2024 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано від Славутицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу [PERSON] , [INFO] , та на підставі пункту 1 частини 2 статті 198, пункту 4 частини 2 статті 223 ЦПК України відкладено підготовче засідання на 31 січня 2024 року. Ухвалою суду від 31 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19 лютого 2024 року. Позивач в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій просила проводити судове засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В поданій до суду заяві зазначила, що визначення розміру частки в квартирі їй необхідно для того, щоб зареєструвати своє місце проживання, а інші співвласники не надають згоду на реєстрацію її місця проживання в квартирі. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в призначене судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. До канцелярії суду подали заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги визнали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України за адресою зареєстрованого місця проживання, проте конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку [PERSON] , якій адресовано судову повістку разом із позовною заявою, додатками до неї, копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією ухвали про відкладення підготовчого засідання, копією ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення до судового розгляду, за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслала, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не направила, причини неявки суд не повідомила. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло, виданого 06.09.2002 на підставі розпорядження № 55 від 16.04.2002 міського голови Удовиченка В.П., копія якого долучена до матеріалів справи, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а. с. 7). Право спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації за № 444/15 та записано в реєстрову книгу № 11-45 (зв. ст. а. с. 7). Відповідно до довідки № 15.2-14/1518, виданої 08.09.2023 Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована у [ADDRESS] з 18.09.1992 по 24.12.2003, [ADDRESS] з 24.12.2003 по 30.08.2023. За даними архіву приватизаційних справ житлового фонду управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, [PERSON] використала право приватизації житла за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 14,86 кв. м, при нормі 22 кв. м. (а. с. 8). Як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00043157116, виданого 17 січня 2024 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , 24 травня 2019 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що було складено відповідний актовий запис за №28. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] . 15 червня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано у Славутицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а. с. 71-72). Таким чином, відповідач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] у зв`язку із реєстрацією шлюбу. Відповідно до пункту 10 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Виходячи з викладеного, позивач та відповідачі є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, суд виходить з положень Цивільного кодексу України та інших нормативних актів, які регулюють спірні відносини. Відповідно до статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно із статтею 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач у справі, [PERSON] , та відповідачі у справі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.09.2002 на підставі розпорядження міського голови Удовиченка В.П. № 55 від 16.04.2022. Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 2, 4, 13 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з поданої до суду заяви позивача, визначення розміру частки в квартирі їй необхідно для того, щоб зареєструвати своє місце проживання, а інші співвласники не надають згоду на реєстрацію її місця проживання в квартирі. Довідкою № 15.2-14/1518, виданою 08.09.2023 Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована у [ADDRESS] з 18.09.1992 по 24.12.2003, [ADDRESS] з 24.12.2003 по 30.08.2023( а.с. 8). 03.10.2023 [PERSON] була направлена вимога відповідачам про визначення частки із майна, що є у спільній сумісній власності, шляхом звернення до нотаріуса, яка відповідачами виконана не була ( а.с. 10-11). Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав ( частина третя вказаної статті). За приписами частини першої, другої, третьої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Частиною першою, другою статті 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною другою статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи, що положеннями Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не визначено умов, за яких частки співвласників приватизованих квартир (будинків) можуть бути змінені, сторони не оспорюють принцип рівності часток і в судовому засіданні не встановлено існування інших домовленостей між співвласниками квартири, то, виходячи з кількості співвласників приватизованої спірної квартири, кожен з них має право на одну п`яту частку квартири. За таких обставин, позов слід визнати обґрунтованим та задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на одну п`яту частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з фіскального чеку № 1229958274 від 26 жовтня 2023 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 073 гривні 60 копійок (а. с. 1). Вказана сума судового збору була зарахована до спеціального фонду державного бюджету України (а. с. 2). Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 073,60 гривень, то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 073,60 гривень, в рівних частках з кожного по 268 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved