Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

З позовом про визначення місця мешкання малолітньої дитини інваліда [PERSON] , [INFO] , з батьком до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу звернувся [PERSON] . Позов мотивований тим, що невизначеність батьків, у встановленому законом порядку про місце мешкання дитини, чинить батькові перешкоди у здійсненін ним повних та законних обов`язків щодо виховання, забезпечення духовного та фізичного розвитку дитини -інваліда. Ухвалою судді Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 17.05.2023 справу надіслано до Київського районного суду м.Одеси за підсудністю, з посиланням на те, що зареєстрованим місцем мешкання відповідача є [ADDRESS] . Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О. Ухвалою судді від 22.08.2023 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 27.09.2023 року збов`язано Службу у справах дітей в особі виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради розробити проект щодо доцільності визначення місця мешкання малолітнього [PERSON] , [INFO] - дитини -інваліда за місцем проживання батька [PERSON] ( [ADDRESS] ) та надати суду відповідний висновок. На час розробки та отримання висновку органу опіки судом зупинено провадження у справі. 09.01.24 р. судом отримано висновок Служби у справах дітей в особі виконавчого комітету Саксаганської районної в місті на виконання ухвали суду від 27.09.2023, у зв`язку з чим ухвалою суду від 25.01.2024 поновлено провадження у справі, про що првідомлено учасників справи. Так представником позивача -адвокатом Пахомовим В.В., в телефонному режимі повідомлено суд про можливість розгляду справи за його та позивача відсутністю, також представник зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Дійсне відображене у відповідній телефонограмі, яка міститься вматеріалах справи. В матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] про визнання позову, в якій зазначено про можливість розгляду справи за її відсутності. Представником третьої особи надано суду витребуваний судом висновок вих.№10/02.2.01-18-6 від 01.01.2024 в якому також зазначено щодо його підтримки та можливості розгляду справи без участі предмтавника третьої особи та при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За змістом статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так частина 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Участь органів опіки та піклування обумовлена в першу чергу інтересами дитини, та необхідністю проведення актів обстеження умов проживання як батька, так і матері, та дачі свого висновку щодо рекомендацій та доцільності визначення місця проживання дитини з одним з батьків. Висновок органів опіки долучається до матеріалів справи та не має для суду наперед встановленого значення. Частина статті 19 СК України визначає, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд, при винесенні рішення, в більшості випадків керується висновком органу опіки та піклування, проте може відступити від нього, адже суд оцінює усю сукупність доказів, та звертає увагу про прихильність дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 цієї Конвенції зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (стаття 12 Конвенції). Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Законом України від 3 серпня 2006 року «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей» та яка також є частиною національного законодавства України, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Так, судом встановлено, що [PERSON] , 1974 року народження, та [PERSON] , 1980 року народження, є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013, який розірвано за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.05.2018. Після припинення подружніх стосунків, [PERSON] залишився разом із сином мешкати у житловому приміщенні, за адресою: [ADDRESS] , а гр. [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS] . Малолітній [PERSON] є інвалідом з дитинства підгрупи А з діагнозом ДЦП, з вираженими невротичними руховими порушеннями у вигляді відсутності самостійного пересування, потребує постійної уваги та спеціального утримання. Після розлучення батьків, малолітній [PERSON] залишився мешкати з батьком. При цьому, батьки уклали договір про участь у вихованні та утриманні дитини від 11.05.2018, умовами якого визначили місце проживання дитини за місцем мешкання батька, [PERSON] , обсяг прав та обов`язків матері, [PERSON] , у відношенні до дитини. Однак,гр. [PERSON] не займається вихованням та утриманням дитини, з осені 2022 року фактично знаходиться за кордоном (за останніми даними перебувала у Польщі, Китаї, Німеччині), інтересу до життя та здоров`я сина не виявляє, не бере участі у здійсненні догляду за дитиною, яка є інвалідом з дитинства. З матеріалів справи вбачається, що наразі між батьками існує спір з приводу визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , обумовлений ускладненими між- особистісними стосунками, як між самими батьками, так і з огляду на наявне у дитини захворювання, що потребує постійного догляду, лікування та проведення реабілітаційних заходів. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що невизначеність місця проживання дитини з ним як батьком у світлі вказаних обставин, ускладнює можливість вирішення ним різного роду питань, що стосуються прав та інтересів дитини і потребують участі у цьому матері. Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті раді відповідно до п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року, № 866, розглянуто питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] та надано суду відповідний висновок. Як вбачається з висновку №10/02.2.01-18-6 від 01.01.2024 про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] з батьком [PERSON] , з метою перевірки житлово-побутових умов проживання малолітнього [PERSON] , спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради проведено комісійне обстеження, у результаті якого встановлено, що у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , мешкають гр. [PERSON] разом із малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] . Житлово-побутові умови у трикімнатній квартирі задовільні, житло централізовано забезпечене електро-, газо-, водопостачанням та водовідведенням, автономним опаленням, у квартирі зроблено євроремонт, приміщення облаштоване сучасними меблями, побутовою технікою. Для малолітнього [PERSON] відведено окрему кімнату, у якій облаштоване спальне місце. Дитина забезпечена одягом та взуттям за сезонами, у наявності іграшки, постільна білизна, засоби гігієни, різного роду обладнання для проведення реабілітаційних заходів дитини. Умови проживання у квартирі повністю відповідають віковим та фізіологічним потребам дитини, з урахуванням стану здоров`я та наявного захворювання. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, гр. [PERSON] у власності будь-якого нерухомого майна не має. З 18.07.2018 гр. [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою; [ADDRESS] , однак за останніми даними з 23.04.2023 перебуває за кордоном, у Німеччині. На обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, малолітній [PERSON] у службі у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради не перебуває. Оскільки [PERSON] , яка знаходиться за кордоном, можливість обстеження умов її проживання законодавством України не регламентована, тому служба у справах дітей не має можливості переконатися у тому, що за фактичним місцем мешкання матері є необхідні, достатні, безпечні та стабільні умови для проживання, розвитку і виховання малолітнього сина, який є інвалідом з дитинства. Можливість з`ясування думки малолітнього [PERSON] , відповідно до ст. 160 СК України, з ким він хотів би проживати, є виключеною з огляду на вік, особливості психофізіологічного розвитку дитини та наявне захворювання. Враховуючи вищевикладене, не встановлення існування обставин, які б визначали наявність між батьками спору,

Outcome: approved