Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з названим позовом посилаючись на те, що вона та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на її утриманні. Зазначає, що відповідач вже більше року перебуває за межами України, та з цього часу сімейні відносини між ними припинено, останній ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вказує, що [PERSON] нікому аліменти не сплачу, на утриманні нікого не має, працює по найму в Чеській Республіці, де отримує дохід. Тому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] ,, [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення (а.с. 26). Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча була своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с.28, 30, 33). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних у справі даних чи доказів у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином. За правилами ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно свідоцтва про одруження серії від 21.08.2004 року, між сторонами, 21.08.2004 зареєстровано шлюб у відділі РАЦС Свалявського РУЮ у Закарпатській області, актовий запис № 90 від 21.08.2004 року (а.с.4). У шлюбі в сторін народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] (паспорт громадянина України № [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.05.2011 року, актовий запис № 3 від 12.05.2011 року, проведений Відділом ДРАЦС Свалявського РУЮ Закарпатської області); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21.06.2013 року, актовий запис № 6 від 21.06.2013 року, проведений відділом ДРАЦС реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції у Закарпатській області); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.01.2016 року, актовий запис № 1 від 01.01.2016 року, проведений Відділом ДРАЦС Свалявського РУЮ Закарпатської області) (а.с.5-8). За ст. 150 СК України - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовим змістом вказаної норми закону, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком є особистим, індивідуальним, а не солідарним. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до\~ст.\~184\~СК України суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зважаючи на вищевикладене, закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат для дитини, тощо. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовим змістом вказаної норми закону, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком є особистим, індивідуальним, а не солідарним. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, виходячи з принципів розумності та справедливості аліменти необхідно встановити в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь\~позивачки на\~утримання [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] починаючи з дня подачі позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

Outcome: approved