Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

\~ \~ \~ Представник\~позивача звернувся\~до суду\~із позовом\~про стягнення\~за договором\~факторингу з [PERSON] \~заборгованості за Кредитним договором № 334770908 від 26.07.2021 року в сумі 23 120,50 грн.: з яких 6500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумую боргу та 16620,50 сума заборгованості за відсотками. В обґрунтування зазначив, що 26 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі-ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»), як первісним кредитором та [PERSON] було укладено кредитний договір № 334770908 від 26.07.2021 року. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у строки визначені цим Договором. Однак відповідачка не виконала обов`язку та не повернула кредитні кошти у вставлені Кредитним договором строки. За договором факторингу №28/1118-01 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (далі- ТОВ «Таліон Плюс»), укладеного 28.11.2018 року, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 153 від 28.09.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» набув права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 334770908 від 26.07.2021 року. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі- ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до п. 2.1 якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 23120,50 грн., з яких 6500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумую боргу та 16620,50 сума заборгованості за відсотками. Тому, позивач просить суд, стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 334770908 від 26.07.2021 року в сумі 23 120,50 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явилася, проте у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило. За таких обставин суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення в справі, що відповідає вимогам ст. ст. 280 -282 ЦПК України, про що 28.02.2024 року постановлено відповідну ухвалу. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, оцінивши зібрані\~у справі\~докази в\~їх сукупності,\~судом встановлені\~такі обставини\~та відповідні\~їм правовідносини.\~ Між сторонами спору виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі\~ч.\~2\~ст.\~1054\~ЦК України\~до відносин\~за кредитним\~договором застосовуються\~положення параграфа\~1\~цієї глави,\~якщо інше\~не встановлено\~цим параграфом\~і не\~випливає із\~суті кредитного\~договору. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у\~зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~610\~ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.\~1\~ст.\~611\~ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~612\~ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1\~ст.\~625\~ЦК України\~встановлено,\~що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію») Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Банк має право укласти договір факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким він передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а друга сторона відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої особи. Загальні умови та порядок здійснення факторингових операцій визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також нормативно-правовими актами Національного банку України (стаття 350 Господарського кодексу України). Згідно зі статтею 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (стаття 1079 Цивільного кодексу України). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові, операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону про фінансові послуги. Крім того, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги. Таким чином, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги. Виходячи з цього правочин, який не відповідає ознакам, притаманним договору факторингу, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106)). При цьому якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші умови договору притаманні як договору відступлення права вимоги, так і договору факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату, тобто позики або кредиту) попередньому кредитору, відсутні й підстави вважати такий правочин договором факторингу, а не договором відступлення права вимоги. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 51). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у Цивільному кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Судом встановлено,\~що26 липня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», як первісним кредитором та [PERSON] було укладено кредитний договір № 334770908 від 26.07.2021 року (а.с.5-8), який підписаний останньою електронним підписом одноразовим ідентифікатором Згідно п. 1.1. Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, у розмірі Кредитного ліміту на суму 6500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредитного продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі «Правила»). Згідно п. 1.3. Договору Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 6500,00 грн. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 25.08.2021 року. Відповідно до п.1.7. Договору, Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дня отримання суми Кредиту Позичальником, а саме до 25.08.2021 року. За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, згідно п. 1.9. Договору. Так, згідно п. 1.9.1. у строк визначений п. 1.7. Договору (Дисконтний період), нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми Кредиту за кожен день користування ним. З наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів від суми Кредиту за кожен день користування ним. Станом на 21.10.2022 року заборгованість не погашена. Згідно розрахунку заборгованості за Договором №334770908 від 26.07.2021 року (а.с. 12) становить 6500,00 сума заборгованості за основною сумою боргу та 8398,00 грн. сума заборгованості за відсотками, що разом становить 14898,00 грн. З досліджених матеріалів ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», відповідно до кредитного договору свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів [PERSON] виконала в повному обсязі (а.с.14). [PERSON] заборгованість не погасила, тим самим порушила умови договору щодо погашення. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (далі- ТОВ «Таліон Плюс») укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором та 31.12.2020 року. Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (а.с 16-18), тим самим ТОВ «Таліон Плюс» стає новим кредитором. Відповідно до Реєстру боржників № 153 від 28.09.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» набув права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 334770908 від 26.07.2021 року (а.с. 15). Згідно наданого Розрахунку заборгованості [PERSON] має заборгованість у сумі 14898,00 грн., - 6500,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 8398,00 грн. заборгованості за відсотками(а.с. 12). 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі- ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до п. 2.1 якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.19-20), тим самим ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає новим кредитором. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №1 віл 21.10.2022 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 23120,50 грн., з яких 6500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумую боргу та 16620,50 сума заборгованості за відсотками (а.с. 21). Згідно наданого ТОВ «ФК «ЄАПБ» Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 334770908 від 26.07.2021 року станом на 30.11.2023 року, заборгованість складає 23120,50 грн. (а.с. 22), яку відповідачка новому кредитору також не сплатив, і яку позивач вимагає стягнути в судовому порядку. Позивачем не надано суду доказів щодо повідомлення боржника про зміну кредитора у зобов"язанні. Системний аналіз наведених норм Законодавства, правових висновків Великої Палати Верховного Суду та встановлених судом обставин справи є підгрунтям для судового висновку, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Оскільки встановлено,\~що розмір\~простроченої заборгованості\~боржника перед\~первісним кредитором\~складає загалом\~14898,0\~грн (6500\~тіло+\~8398\~відсотки за\~користування)грн., що збігається із розрахунком заборгованості, який передано первісним кредитором при відступленні права вимоги, то саме така сума й підллягає стягненню на користь позивача. А тому позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 2684,00 грн. Разом підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача 14898,0 грн. + 2684 грн. =17582,0 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial