Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із позовом до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] на: 1) житловий будинок [ADDRESS] (далі будинок [ADDRESS] ); 2) земельні ділянки площею 0,8769 га (кадастровий номер 0724584401:02:000:0300), площею 0,6569 га (кадастровий номер 0724584401:05:000:0389), площею 0,5331 га (кадастровий номер 0724584401:05:000:0766), для ведення особистого селянського господарства, які на підставі Державного акта серії ВЛ № 062392 належали [PERSON] . Позов обґрунтовується тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS] , земельні ділянки площею 0,8769 га, площею 0,6569 га і площею 0,5331 га. За життя спадкодавець залишила заповіт за яким належний їй будинок [ADDRESS] заповіла позивачу, а щодо земельних ділянок, то заповіту не залишила. [PERSON] прийняла спадщину у встановленому законом порядку шляхом подання відповідної заяви нотаріусу. З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернулася до нотаріуса, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно. Оскільки у [PERSON] відсутні ці документи, то вона позбавлена можливості успадкувати зазначене майно, що й зумовило подання позову до суду. Ухвалою суду від 25 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено підготовче засідання, а також витребувано копію спадкової справи, заведену до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно з ухвалою суду від 12 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомляла. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив визнати за позивачем [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом та право власності на земельні ділянки площею 0,8769 га, площею 0,6569 га і площею 0,5331 га в порядку спадкування за законом. Зазначив, що інших спадкоємців [PERSON] , окрім позивача, немає. Спадкодавець одружена не була, дітей не мала. Батьки та рідна тітка [PERSON] померли до відкриття спадщини, а рідних братів чи сестер [PERSON] не мала. До дня своєї смерті спадкодавець проживала у будинку [ADDRESS] одиноко. Представник відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області у судове засідання не з`явився. До суду від міського голови надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, проти заявлених вимог не заперечують. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків. З копії архівної довідки від 4 грудня 2023 року № 313/01.28 та свідоцтва про народження серії [NUMBER] судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] і [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 27 травня 1942 року уклали шлюб (прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] »), у якому, згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася дочка [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25 серпня 1948 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». У копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] значиться про те, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] і [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Отже, з указаних доказів вбачається, що позивач [PERSON] є племінницею [PERSON] , [INFO] . Судом з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до ст.\~1216\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.\~1217\~ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст.\~1223\~ЦК передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Приписами ст.\~1258\~ЦК визначено,\~що спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Нормою ст. 1261 ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК). Відповідно до\~ст.\~1263\~ЦК у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК). Згідно з\~ст.\~1265\~ЦК у\~п`яту\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають інші\~родичі спадкодавця\~до шостого\~ступеня споріднення\~включно,\~причому родичі\~ближчого ступеня\~споріднення усувають\~від права\~спадкування родичів\~подальшого ступеня\~споріднення. Ступінь\~споріднення визначається\~за числом\~народжень,\~що віддаляють\~родича від\~спадкодавця.\~Народження самого\~спадкодавця не\~входить до\~цього числа. У\~п`яту\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~одержують утриманці\~спадкодавця,\~які не\~були членами\~його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК). За змістом частин 1, 3 ст.\~1268\~ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормою ч. 1 ст. 1269 ЦК передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття\~спадщини встановлюється\~строк у\~шість місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК). За змістом копії заповіту, посвідченого секретарем Навізької сільської ради 18 березня 2010 року та зареєстрованого за № 12, слідує, що спадкодавець [PERSON] належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами у с. Навіз Рожищенського району Волинської області заповіла [PERSON] , [INFO] . З копій матеріалів спадкової № 112/2016 вбачається, що 12 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Рожищенського районного нотаріального округу Павлюк Р.П. із заявою про прийняття спадщини (зареєстрована за № 345) після померлої [INFO] [PERSON] . Згідно з копією довідки Навізької сільської ради Рожищенського району Волинської області від 12 вересня 2016 року № 746 [PERSON] на день своєї смерті проживала у будинку [ADDRESS] одна. Заповіт від її імені посвідчувався виконавчим комітетом Навізької сільської ради 18 березня 2010 року за № 12. Отже, у встановлений законом строк [PERSON] прийняла спадщину після померлої [INFO] [PERSON] шляхом подання відповідної заяви нотаріусу. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] підтверджено, що [INFO] померла [PERSON] . Матеріали цивільної справи, зокрема і матеріали вказаної спадкової справи, не містять даних про прийняття спадщини іншими, окрім позивача, спадкоємцями померлої [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Павлюк Р.П. від 13 грудня 2023 року № 234/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на належні [PERSON] житловий будинок та земельні ділянки, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на це майно. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст.\~331\~ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно із частинами 2, 3 ст.\~3\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» (далі - Закон) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та Законом. Тобто, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Копією витягу з погосподарської книги Навізької сільської ради № 2, виданого виконавчим комітетом Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 10 листопада 2023 року № 522, підтверджено, що згідно із записом в погосподарській книзі будинок [ADDRESS] (рік побудови 1959 року, загальна площа 55 м2, житлова площа 38 м2) належав [PERSON] . За таких обставин, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на праві приватної власності. Згідно з копією технічного паспорта, виготовленого 13 листопада 2023 року (реєстраційний номер ТІ01:5130-5335-4551-0659) житлова площа приміщень будинку [ADDRESS] (1959 року побудови) складає 14,3 м2, загальна площа 43 м2. Як вбачається з листа Відділу № 4 Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 26 лютого 2024 року № М-273/0-0.334-269/355-24 на підставі розпорядження голови Рожищенської райдержадміністрації від 24 жовтня 2003 року № 305, зареєстрованого 24 січня 2005 року № 002339, [PERSON] виданий Державний акт на право власності на землю серії ВЛ № 062392. З витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 2 жовтня 2017 року № НВ-0703411612017, № НВ-0703411862017, № НВ-0703411262017 вбачається, що земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,8769 га (кадастровий номер 0724584401:02:000:0300), площею 0,6569 га (кадастровий номер 0724584401:05:000:0389), площею 0,5331 га (кадастровий номер 0724584401:05:000:0766), належали [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинною на час прийняття та реєстрації вказаного вище розпорядження) громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~125,\~ч.\~1\~ст.\~126\~Земельного кодексу\~України (в\~редакції,\~яка була\~чинною на\~час прийняття\~та реєстрації\~вказаного вище\~розпорядження)\~право власності\~та \~право постійного\~користування на\~земельну ділянку\~виникає після\~одержання її\~власником або\~користувачем документа,\~що посвідчує\~право власності\~чи право\~постійного користування\~земельною ділянкою,\~та його\~державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. За таких обставин, судом встановлено, що земельні ділянки площею 0,8769 га (кадастровий номер 0724584401:02:000:0300), площею 0,6569 га (кадастровий номер 0724584401:05:000:0389), площею 0,5331 га (кадастровий номер 0724584401:05:000:0766) належали [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акта серії ВЛ № 062392. Отже, враховуючи, що спадкодавець [PERSON] заповіла належний їй будинок [ADDRESS] \~ [PERSON] ,\~яка у\~встановленому законом\~порядку прийняла\~спадщину,\~то є\~підстави для\~визнання за\~позивачем права\~власності на\~вказане майно\~в порядку\~спадкування за\~заповітом.\~Крім того,\~з огляду\~на відсутність\~даних про\~прийняття іншої\~частини спадщини\~після [PERSON] \~(земельних\~ділянок площею\~0,8769\~га,\~площею 0,6569\~га і\~площею 0,5331\~га)\~спадкоємцями першої,\~другої,\~третьої та\~четвертої черг,\~що свідчить\~про одержання\~позивачем права\~на спадкування\~майна останньої\~за законом\~як спадкоємця\~п`ятої черги,\~враховуючи відсутність\~відомостей про\~прийняття спадщини\~іншими спадкоємцями\~ [PERSON] \~п`ятої черги,\~то позов\~і в\~цій частині\~слід задовольнити\~та визнати\~за позивачем\~право власності\~на вказані\~земельні ділянки\~в порядку\~спадкування за\~законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати слід залишити за позивачем згідно з клопотанням її представника, заявленим під час розгляду справи.

Outcome: approved