Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Представник АТ КБ «Приват Банк» 20.11.2023 звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернувся у банк з метою отримання банківських послуг, і підписав заяву № б/н від 18.05.2008 та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач вказує на те, що відповідач при підписані анкети - заяви підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідач не виконує свої зобов`язання за даним договором, а саме не надає своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому, внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язків за кредитним договором, станом на 31.10.2023 утворилася заборгованість у розмірі 32 031,32 грн., з яких: 6508,96 грн. - заборгованість за\~ тілом кредиту; 24 022,36 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1500 грн. - нарахована комісія. Виходячи з наведеного, АТ КБ «Приватбанк» просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь суму заборгованості у розмірі 32 031,32 грн., а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] подав 11.01.2024 до суду заяву про застосування строків позовної давності в якій зазначає, що підставою для стягнення заборгованості є правовідносини, які виникнули між сторонами ще у 2008 році. Позивач намагається стягнути з нього грошові кошти за 15 років, хоча у позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань пропущення строків позовної давності, не вказано необхідності їх поновлення, не зазначено з якого часу відбулось порушення прав позивача, чи коли саме банк дізнався про порушення прав. Єдиною датою, на яку посилається банк, є 18 травня 2008 року - дата укладення кредитного договору. Водночас, відповідач заперечує сам факт укладення такого кредитного договору, вказуючи, що в матеріалах справи відсутня його копія. На підставі зазначеного, відповідач просить суд застосувати строки позовної давності до даного позову. Також відповідач подав 11.01.2024 до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що він не укладав з АТ КБ «Приват Банк» 18.05.2008 року жодних кредитних договорів, він лише підписав заяву від 18 квітня 2008 року щодо можливого отримання кредитної картки «Універсальна».\~ Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи не міститься його підпис на будь-яких інших документах окрім заяви від 18.04.2008 року, а саме на долучених Умовах і правилах та на документі про внесення змін, які складені іноземною-мовою. Позивачем надано копію довідки про те що у нього була банківська карта № [NUMBER] , дата відкриття 22.04.2008 року, термін дії 05/11, тип Gold credit. Проте дана інформація суперечить самій заявці від 18.04.2008 року, оскільки там зазначено, що відкриття карти № [NUMBER] відбулось 18.05.2008 року, дата видачі 20.05.2008 року, без жодних відомостей щодо наданого кредиту, його умов та інших істотних умов. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження видачі банком йому кредиту не надано. Тобто відсутні документи, які б вказували на розмір наданого банком кредитного ліміту, зарахування на картку суми кредиту, відкриття рахунків на його ім`я (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо) та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів ним в розмірі, заявленому позивачем, до позовної заяви не надано. В супереч наведеному у позовній вимозі АТ КБ «Приват Банк» намагається стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № б\\н від 18.05.2008 року в розмірі 32031,32 грн., проте такого кредитного договору не існує. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача подав 02.02.2024 до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, умовах надання банківських послуг, правилах користування платіжною карткою та тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладенім кредитного договору в такій формі чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, які за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказують на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір банківського обслуговування, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. До суду надана виписка з карткового рахунку, згідно з якою відповідачу було встановлено кредитний ліміт. Відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). Щодо застосування строків позовної давності представник позивача зазначає, що згідно виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. На підставі зазначених обставин, просить суд відмовити у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. На запитання головуючого щодо строку дії кредитної картки відповів, що термін дії картки розпочався 22.04.2008 року та закінчився 05.2011 року, що підтверджено довідкою, яка долучена до матеріалів справи. Просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від нього до суду надійшла заява, за змістом якої просить розглядати справу без його участі та відмовити у задоволенні даного позову (а.с.49). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими для виконання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що 27.05.2008 [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 18 квітня 2008 року (а.с.16). Згідно довідки виданої АТ КБ «Приват Банк» встановлено, що відбувалася зміна умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , шляхом зміни кредитного ліміту. Так, 22.04.2008 року відбувся старт карткового рахунку, 20.05.2008\~ року відбулася зміна кредитного ліміту - встановлений кредитний ліміт у сумі 7000 грн.; 18.03.2009 року відбулася зміна кредитного ліміту та кредитний ліміт зменшено на суму 6810 грн.; 06.07.2009 року кредитний ліміт зменшено на суму 6600 грн.; 19.08.2015 року кредитний ліміт зменшено на суму 6510 грн.;\~ 31.10.2019 року кредитний ліміт зменшено на суму 0 грн. (а.с.14). З наданого до суду розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість за договором б/н від 18.05.2008 станом на 31.10.2023 складає 32 031,32 грн., з яких: 6508,96 грн. - заборгованість за\~ тілом кредиту; 24 022,36 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;\~ 1500 грн. - нарахована комісія (а.с.4-9). Доводи відповідача з приводу того, що він не укладав з АТ КБ «Приват Банк» 18.05.2008 року жодних кредитних договорів суд не приймає до уваги, оскільки договір між сторонами укладений шляхом підписання заяви №б/н від 18 квітня 2008 року, і цим самим відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Таким чином судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 31.10.2023 утворилася заборгованість у розмірі 32 031,32 грн., з яких: 6508,96 грн. - заборгованість за\~ тілом кредиту; 24 022,36 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1500 грн. - нарахована комісія, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення даної супи з відповідача в користь позивача. Водночас, відповідачем 11.01.2024 подану до суду заяву про застосування строків позовної давності, яку обґрунтовано зокрема тим, що позивач намагається стягнути з відповідача грошові кошти за 15 років, тобто позов пред`явлений з порушенням строку позовної давності. Вирішуючи питання про можливість застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як роз`яснено в абзаці 3 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином відмова в задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог. З долученої позивачем до матеріалів справи довідки, виданої АТ КБ «Приват Банк», встановлено, що кредитну картку № [NUMBER] [PERSON] видано\~ 22.04.2008 (дата відкриття), з терміном дії - 05/2011 (а.с.15) Таким чином судом встановлено, що термін дії користування кредитними коштами у відповідача закінчився в 01 червня 2011 року, а відтак слід вважати, що з цього часу у позивача виникло право вимоги до відповідача про стягнення боргу, яке, з урахуванням загального строку позовної давності визначеного статтею стаття 257 ЦК України, повинно бути заявлено до 01 червня 2014 року. В даній справі позов подано до суду поштовим відправленням 17.11.2023 (а.с. 37), тобто після закінчення трьохрічного строку позовної давності, в у межах якого позивач міг звернутися з даним позовом до суду. Жодних об`єктивних підстав, які б перешкоджали позивачу для звернення до суду в межах строку позовної давності, судом не встановлено. За наведеного вище, суд вбачає підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 18.05.2008 року в сумі 32031,32 грн., що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed