Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

15.09.2023 [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами зв`язку, який зареєстрований судом 19.09.2023, мотивуючи тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: с. Попівка, Канівський район, Черкаська область до [INFO] , а потім переїхала проживати у Київську область, де проживала разом із нею за однією адресою. Останні шість місяців по день смерті мати проживала без реєстрації разом із братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді земельної частки (пай), розміром 2,94 умовних кадастрових гектари, без визначення меж в натурі на місцевості в Колективному с/г підприємстві «Славутич», що розташована на території с. Попівка, Канівського району Черкаської області. 27.06.2023 вона звернулася до Узинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] [PERSON] , та отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Також, вона довідалася, що державним нотаріусом було заведено спадкову справу № 70422813, щодо майна померлої матері, але свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося. Вона пропустила встановлений законодавством строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме: фактично мати проживала постійно разом із нею без реєстрації в період з 01.12.1999 по 20.08.2005 за адресою: [ADDRESS] , а в період з 30.08.2005 по 30.10.2008 мати проживала разом із нею за адресою: [ADDRESS] ; на час відкриття спадщини вона мала малолітнього сина [PERSON] (11 років); [INFO] вона поховала свого чоловіка [PERSON] і залишилася з малолітнім сином сама; на день смерті матері та після її смерті вона була вагітна, перебувала на обліку з [INFO] і народила сина [PERSON] , [INFO] ; [INFO] вона народила дочку [PERSON] , а [INFO] народила дочку [PERSON] ; з 14.10.2010 вона має статус багатодітної матері та усіх дітей ростила в основному сама; за 5 місяців до смерті матері вона поховала сина [PERSON] ( [INFO] ),\~ [INFO] поховала сина [PERSON] , [INFO] поховала сина [PERSON] , який служив у лавах ЗСУ; в період з 31.09.2003 по 07.12.2012 вона працювала в СВГ «Розаліївський» телятницею з шестиденними робочими днями з одним вихідним днем неділя, початок роботи з 06:00 год до 20:00 год обідня перерва з 12:00 год до 14:00 год; вона проживає із дітьми в однокімнатному будинку і має скрутне матеріальне фінансове становище, земельних паїв немає. Тому, просила визначити їй додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини за законом, після померлої [INFO] [PERSON] . 09.10.2023 судом постановлено ухвалу, про прийняття до розгляду позовної заяви, відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання та витребування з Узинської державної нотаріальної контори належним чином завіреної копії спадкової справи №51/2023 з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . 06.11.2023 судом отримано докази, на виконання ухвали суду від 09.10.2023. 28.11.2023 судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження і призначення справи до розгляду по суті. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Представник позивачки адвокат Діденко Олег Васильович у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити вимоги у повному обсязі. Відповідач - [PERSON] \~ у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідачка - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлений належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що у позовній заяві позивачка сама стверджує щодо проживання спадкодавця до дня смерті разом із ним, тобто позивачка не має права на спадкування за законом та пропустила строк для прийняття спадщини. В постанові ВС від 17.10.2018 у справі № 681/203/17-ц зазначено, що поновленню підлягає строк, якщо часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини і датою звернення до суду з позовною заявою щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини є незначним, однак, в даному випадку позивач звернулася з позовом після сплину більш ніж 14 років після смерті спадкодавця дізнавшись, що він має намір оформити право на спадщину за законом, адже має таке право. Тому, просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, показання свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 08.06.2022 у справі № 1303/1459/12). З матеріалів справи (а.с. 7-8,22-31,140-144) вбачається, що позивачка - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] з 20 листопада 2008 року; з 28 січня 1998 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на [PERSON] » та в період даного шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; з 31 жовтня 2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та в період даного шлюбу народилися діти: [PERSON] , 2005 року народження, який помер [INFO] , [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; з 14 жовтня 2010 року їй видано посвідчення № [NUMBER] та має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей; з 30.09.2003 по 07.12.2016 працювала телятницею в СВК «Розаліївський». Встановлено, що позивачка - [PERSON] , [INFO] , та відповідачі: [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає з 24.05.2007 за адресою: [ADDRESS] ,\~ [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає з 05.10.2000 за адресою: [ADDRESS] , є дітьми [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у віці 65 років у селі Розаліївка Білоцерківського району Київської області, що підтверджено матеріалами справи (а.с.11,13,14,22,49-50,57-59,84,85). З матеріалів справи (а.с.13-14,32,84,87-90,99) вбачається: [PERSON] , [INFO] , проживала в с. Попівка, Канівського району Черкаської області разом із дітьми: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та 30 вересня 1997 року вибули на інше місце проживання до Київської області; згідно довідки Розаліївського старостинського округу № 9 Узинської міської ради від 26.01.2023 за № 09/17-18-17 [PERSON] проживала до дня смерті без реєстрації по [ADDRESS] та разом із нею проживали та зареєстровані: син - [PERSON] \~ та онук [PERSON] ; після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: право на земельну частку (пай), розміром 2,94 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі в Колективному с/г підприємстві «Славутич», розташованого на території с. Попівка, Канівського району Черкаської області, що належало їй на підставі копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР№ 038673, виданого Канівською районною державною адміністрацією Черкаської області на підставі рішення (розпорядження) № 188 від 19 червня 1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 19.06.1996 за № 83. З матеріалів справи (а.с.75-101) встановлено: спадкова справа № 51/2023 (номер у Спадковому реєстрі: 70423813) щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , заведена Узинською державною нотаріальною конторою 22.03.2023 на підставі заяви [PERSON] , [INFO] , від 22.03.2023 за № 2/3; 23 березня 2023 року державним нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] [PERSON] , а саме: право на земельну частку (пай), розміром 2,94 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі в Колективному с/г підприємстві «Славутич», розташованого на території с. Попівка, Канівського району Черкаської області; 27 червня 2023 року державним нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В. видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки вона вважається такою, що не прийняла спадщину, так як не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори в строк шість місяців з дня відкриття спадщини. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, ч.3,ч.5\~ ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно\~ від\~ часу\~ прийняття\~ спадщини\~ вона\~ належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1269 ЦК України (в редакції чинній станом на час виникнення правовідносин), спадкоємець,\~ який\~ бажає\~ прийняти\~ спадщину,\~ але на час відкриття спадщини\~ не\~ проживав\~ постійно\~ із\~ спадкодавцем,\~ має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява\~\~ про\~\~ прийняття\~ спадщини\~ подається\~ спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України (з змінами, внесеними згідно із Законами № 2435-VI від 06.07.2010, № 1709-VII від 20.10.2014) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно\~ ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому він вважається таким, що прийняв спадщину, що підтверджено належними та допустимими доказами у справі, тому йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на час відкриття спадщини не проживали постійно із спадкодавцем та не подали у встановлений строк (6 місяців) заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, отже вважаються такими, що не прийняли спадщину. Суд не приймає визнання позову [PERSON] та [PERSON] , оскільки\~ визнання ними позову суперечить нормам законодавства та порушує інтереси відповідача [PERSON] , враховуючи, що саме він є спадкоємцем який прийняв спадщину та не надавав письмової згоди на прийняття спадщини іншими спадкоємцями, які пропустили строк для її прийняття. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Позивачка у підтвердження вимог посилається\~ на те, що вона пропустила строк звернення до нотаріуса із заявою прийняття спадщини з поважних причин, оскільки являється багатодітною матір`ю, сама виховувала дітей, у період вказаного строку була вагітною, за 5 місяців до смерті матері вона поховала сина [PERSON] ( [INFO] ), в період з 31.09.2003 по 07.12.2012 вона працювала в СВГ «Розаліївський» телятницею з шестиденними робочими днями з одним вихідним днем неділя, початок роботи з 06:00 год до 20:00 год обідня перерва з 12:00 год до 14:00 год,\~ проживає із дітьми в однокімнатному будинку і має скрутне матеріальне фінансове становище. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.05.2022 у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини, відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 у справі № 6-1320цс17, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17.10.2019 у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18 (провадження № 61/21447св19). У постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.02.2024 у справі № 474/454/18 (провадження № 61-14756св23) зазначено, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Позивач, обґрунтовуючи неможливість своєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини, фактично має на увазі період часу починаючи з 21 квітня 2009 року до 21 жовтня 2009 року (шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини). З доказів поданих позивачкою, які датовані за вказаний період, вбачається, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , мала дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 2001 року народження, з 05.08.2009 вона стала на облік по вагітності та [INFO] народила сина\~ [PERSON] . З індивідуальної карти вагітної та породіллі (а.с.16-21) вбачається, що загальний стан\~ здоров`я [PERSON] у вказаний період задовільний. З копії трудової книжки (а.с.24) вбачається, що позивачка в період з 31.09.2003 по 07.12.2012 працювала в СВГ «Розаліївський» телятницею. Згідно посвідчення № [NUMBER] (а.с.23), сім`я\~ [PERSON] отримала статус багатодітної сім`ї з 14 жовтня 2010 року. Щодо акту про визначення місця проживання (а.с.15), то суд не приймає його до уваги, оскільки даний доказ є недопустимим, а також, він не підтверджує дійсні обставини справи, які входять до предмету доказування. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, що являється сусідкою позивачки з 2003 року. У період з 2005 по 2008 роки [PERSON] проживала разом із дочкою, позивачкою у справі, та оскільки остання мала багато дітей [PERSON] було з ними важко жити і вона з 2008 року почала проживала разом із сином [PERSON] та у травні 2009 року вона померла в с. Розаліївка. Разом з тим, свідчень щодо істотних труднощів для подання заяви до нотаріуса у позивачки, в період з 21 квітня 2009 року до 21 жовтня 2009 року, вказаний свідок не надала. У даному випадку, шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 21 жовтня 2009 року, а позивачка звернулася до нотаріуса з питанням прийняття спадщини у червні 2023 року, через 14 років, та не надала до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини та зволікання зі зверненням до нотаріуса із відповідною заявою у період з 21 квітня 2009 року до 21 жовтня 2009 року. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований, тому не підлягає до задоволення. Обґрунтовуючи судове рішення, суд\~ приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в\~ рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed