Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. В позовній заяві вказала, що [PERSON] 11 листопада 2021 року позичила у неї 60\~000 гривень та 17 грудня 2021 року 14\~600 гривень, які зобов`язалася повернути до дати, зазначеної в розписці. На сьогоднішній день [PERSON] й досі борг не повернула. Просить стягнути з відповідача 74\~600 гривень та судові витрати. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] в окремій заяві просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи через оголошення на веб-порталі судової влади України, що відповідає вимогам частин 11, 12 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України. Також, на адресу суду поверталися судові повістки з позначкою листоноші на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою». Судове засідання проводиться без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Розглянувши справу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). \~ \~ \~ \~За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно письмової розписки, відповідачка [PERSON] 11.11.2021 позичила в присутності [PERSON] в [PERSON] 20\~000 гривень під 8% на термін 6 місяців, які зобов`язалась віддати та 5000 гривень 17.12.2021 року, які зобов`язалась віддати. Однак, на сьогоднішній день, по спливу шестимісячного строку, борг відповідачка не повернула. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~509\~ЦК України,\~зобов`язаннямє правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою\~статті 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України \~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю\~суттю розписка\~про отримання\~у борг\~грошових коштівє документом,\~який видається\~боржником кредитору\~за договором\~позики,\~підтверджуючи як\~його укладення,\~так і\~умови договору,\~а також\~засвідчуючи отримання\~боржником від\~кредитора певної\~грошової суми\~або речей.(висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 2 липня 2014 року № 6-79цс14). Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до положень ч.1 ст.1049\~ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~В постанові № 369/3340/16-ц від 22 серпня 2019 року Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме: розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Відповідно до\~статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Отже,\~наявність оригіналу\~боргової розписки\~у позивача,\~кредитора,\~свідчить про\~те,\~що боргове\~зобов`язання не\~виконане.Зазначений правовий\~висновок відповідає\~правовій позиції\~Верховного Суду\~України,\~викладеній у\~постановах:\~від 18\~вересня 2013\~рокуу справі № 6-63цс13; від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14. Таким чином, між сторонами наявні правовідносини, які випливають із договору позики,\~оскільки наявна у позивача розписка підтверджує як факт укладення договору позики, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми, яка в обумовлений договором шестимісячний строк [PERSON] не повернута. Доказів, які б підтверджували безгрошовість договорів позики, відповідачем не надано. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.2 роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 29.12.1976 р. №11, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішував справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Згідно частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. \~ \~ \~ \~Таким чином, позов [PERSON] підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved