Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] , за результатом розгляду якого позивач просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , особами, які втратили право користування квартирою [ADDRESS] внаслідок відсутності цих осіб понад встановлені строки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] . Відповідачі, які є батьком позивача та двоюрідним братом, не проживають у спірній квартирі, будь-яких витрат по утриманню житла не несуть. У зв`язку із непроживанням відповідачів у спірній квартирі виникла проблема зі сплатою надмірних комунальних послуг, які позивач сплачує за власний рахунок. На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову. Ухвалою судді від 30.08.2023 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачі про відкриття провадження повідомлялись способами, визначеними ЦПК України, зокрема, шляхом направлення судового повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Тому, неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 12.10.2004 року зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Окрім позивача у вказаній квартирі також зареєстровані: відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] є батьком позивача. Факт виділення квартири за адресою: [ADDRESS] , у користування підтверджується Ордером на вселення №14341 від 25.05.1973р., виданим виконкомом Київської міської ради депутатів трудящих, а саме на вселення: [PERSON] (наймач) з родиною у складі: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син, відповідач 1), [PERSON] (син). [INFO] [PERSON] помер. Таким чином, позивач є членом сім`ї наймача квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно змісту позовної заяви, більше року відповідачі не проживають у спірній квартирі, будь-яких витрат по утриманню житла не несуть, у зв`язку із непроживанням відповідачів у спірній квартирі виникла проблема зі сплатою надмірних комунальних послуг, які позивач сплачує за власний рахунок, у зв`язку з чим позивач просить про задоволення позову, на що слід зазначити таке. 20 вересня 2021 р. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №200/17337/17 відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 р. у справі № 524/7927/16-ц, про те, що у позивача, який не є власником або наймачем, а членом сім`ї наймача кімнати в гуртожитку, не виникає права на звернення до суду з позовом про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 200/17337/17 наголосив на тому, що особа, яка на законних підставах вселилася в жиле приміщення як член сім`ї наймача та зареєстрована в ньому, набула рівного права із наймачем на користування жилим приміщенням, несе тягар його утримання, така особа має право на звернення до суду за захистом своїх прав, зокрема і з позовом про визнання іншої особи (зокрема й наймача) такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно частин 1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Частиною 1 ст. 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, на думку суду, позивач, який на законних підставах вселилися в жиле приміщення як член сім`ї наймача та зареєстрований у ньому, набув рівного права із наймачем на користування жилим приміщенням, має право на звернення до суду за захистом своїх прав, зокрема і з позовом про визнання іншої особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Доводи позивача про те, що відповідачі не проживають у спірному житловому приміщенні підтверджуються актами перевірки від 19.11.2021р., 16.09.2022р., 13.02.2023р., 18.06.2021р., 19.11.2021р., 18.02.2022p. про непроживання відповідачів за адресою [ADDRESS] , засвідчені Начальником ЖЕД-103 Бревус В. Згідно положень статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено перелік документів, на підставі яких здійснюється зняття з реєстрації місця проживання особи. В цьому переліку, крім інших документів, передбачено надання судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Отже, рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням задоволення позову, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 1073,6 грн., тобто по 536,8 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved