Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення боргу. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що на початку лютого 2023 року між ним та відповідачем укладено усну домовленість про виготовлення кухонних меблів. На виконання вказаної роботи 11.02.2023 року на рахунок дружини відповідача [PERSON] перераховано грошові кошти в сумі 23050,00 грн. Вказані кошти призначені на придбання матеріалів та 100 % оплати роботи щодо виготовлення замовлення. Термін виконання замовлення сторони встановили не пізніше першиги липня 2023 року, тобто 5 місяців. Відповідач придбав деякі матеріали на суму 7693,68 грн., однак так і не виконав замовлення, тому позивач звернувся до нього з претензійним листом з вимогою повернення 15356,32 грн. В добровільному порядку відповідач кошти не повернув, тому позивач звернувся з позовною заявою до суду та просив стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 14211,55 грн. (згідно клопотання щодо зменшення суми позову від 25.10.2023 року), а також сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 18.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. 25.10.2023 року позивач подав клопотання щодо зменшення суми позову. 20.12.2023 року позивач подав клопотання, в якому зазначив, що відповідач не дав згоди на укладання мирової угоди. У судове засідання, призначене на 13.02.2024 року, сторони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що [PERSON] уклав з [PERSON] усну домовленість про виготовлення кухонних меблів [PERSON] 11.02.2023 року на рахунок, вказаний відповідачем, позивач перерахував 23050,00 грн. [PERSON] витратив частину коштів на закупівлю матеріалу, розкрій плит ДВП та поклейку ПВХ, однак замовлення так і не виконав. Як зазначено позивачем у клопотанні щодо зменшення суми позову від 25.10.2023 р., станом на 25.10.2023 року сума боргу відповідача за невиконання замовлення становить 14211,55 грн. Вказані обставини відповідачем під сумнів не поставлено. Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ст. 525 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, що передбачено. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, що передбачено ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України. За замістом чт. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як передбачено ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ч. 1 ст. 906 ЦК України. Враховуючи вищезазначене, оскільки [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання щодо виготовлення кухонних меблів, він повинен повернути позивачу кошти, сплачені за виконання зобов`язання, у розмірі 14211,55 грн. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді, кошти позивачу не повернуті, розмір такого боргу відповідачем не спростований. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви, не з`явився в судове засідання і не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням вищеустановленого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1073,60 грн. судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved