Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

1. Стислий виклад позицій сторін. Сторони у справі є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] є студентом першого курсу освітнього ступеня «Бакалавр» факультету енергетики та інформаційних технологій Подільського державного університету, з 30 жовтня 2023 року, термін навчання - по 30 червня 2027 року, форма навчання денна, платна. У зв`язку з навчанням сина [PERSON] , позивач несе витрати, пов`язані з його утриманням та навчанням. [PERSON] не отримує стипендію, оскільки форма навчання оплатна. Працевлаштуватися змоги не має у зв`язку з навчанням та відсутністю у нього професії. Батько ж матеріальну допомогу добровільно йому не надає, хоча є працездатним та може надавати йому таку допомогу. Крім того, батько ніколи не приймав участі у вихованні сина, не визнавав своє батьківство і таке батьківство встановлено в судовому порядку уже після досягнення дитиною повноліття, а її прохання сплачувати аліменти на дитину у добровільному порядку, результатів не дали, вважає, що мінімальною сумою для забезпечення базових і біологічних потреб [PERSON] буде визначення суми аліментів у твердій грошовій сумі - 5000 гривень щомісячно. Представник відповідача - адвокат Солоненко Б.М., 26 січня 2024 року подав до канцелярії суду відзив у якому зазначив: [PERSON] не погоджується з заявленими позивачем вимогами, оскільки при зверненні до суду із вказаним позовом [PERSON] подано ряд доказів які свідчать про понесені нею витрати на навчання сина. З їх аналізу вбачається, що [PERSON] має власні доходи, з яких оплачує навчання у Подільському державному університеті. Будь-яких інших доказів які б свідчили про придбання підручників, квитків на проїзд до навчального закладу, витрат на проживання за місцем навчання позивачем суду не надано. Одночасно, при вирішенні даного спору необхідно враховувати і стан здоров`я [PERSON] , який є інвалідом третьої групи і має протипоказання до важкої фізичної праці, не має можливості працевлаштуватись і має щомісячний дохід у вигляді пенсії по інвалідності в розмірі 2520 гривень. Для того, щоб мати можливість в подальшому працевлаштуватись на роботу, яка не вимагає важкої фізичної праці [PERSON] вступив до Михайловецького професійного аграрного ліцею та отримує стипендію, з вересня 2023 року, у сумі 2 450 гривень. Відтак його сукупний дохід становить 4 970 гривень. Крім того, на його утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Не заперечує, що є одним із засновників ПП «Мурованокуриловецьке АТП «Перевізник»», однак за 2021-2023 роки та поточний період 2024 року у зв`язку з важким фінансовим становищем підприємства, засновникам дивіденди не нараховувались і не виплачувались. Зазначає, що сплачував аліменти на утримання сина у визначеному рішенням Мурованокуриловецького районного суду розмірі (800 гривень) і на даний час заборгованості по сплаті аліментів не має. Визначаючи розмір аліментів у сумі 5000 гривень щомісячно позивач не надала доказів наявності у [PERSON] на праві власності, володіння або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого і нерухомого, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної власності, корпоративних прав, а також не надано доказів понесення витрат [PERSON] на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Таким чином, розмір аліментів який просить стягнути позивач є необгрунтовним та незрозумілим, оскільки надані до суду докази не можуть підтвердити потребу у стягненні саме такої суми коштів. Крім того, вказав що довідка № 12/01 від 02 січня 2024 року про склад сім`ї [PERSON] є недопустимим доказом, оскільки підтвердженням права на звернення до суду з позовом про стягнення витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання має бути витяг з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання [PERSON] та її сина, яких суду не надано. Просив відмовити у задоволенні позову. 07 лютого 2024 року позивач подала відповідь на відзив, в якій вказала, що у відзиві відсутні докази отримання відповідачем ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі саме 12 січня 2024 року. Вважає, що строк на подання відзиву слід рахувати з 11 січня 2024 року, оскільки зазначена ухвала позивачці в «Дію» надійшла 10 січня 2024 року, а відзив відповідачем був відправлений засобами поштового зв`язку 26 січня 2024 року, що свідчить про пропущений строк для подачі відзиву та підставу для залишення його без розгляду. Крім того, зазначає, що твердження відповідача про те, що син має власні доходи з яких оплачує навчання у закладі вищої освіти «Подільський державний університет» не відповідають дійсності, оскільки дитина навчається на денній формі, щоб в подальшому мати можливість працевлаштуватись. Навчання розпочинається об 8-ій годині 20 хвилин і закінчується о 16-ій годині 20 хвилин, що позбавляє можливості мати офіційну роботу. Посилання відповідача на наявність інвалідності 3 групи не може слугувати доказом неможливості стягнення із нього аліментів, оскільки він є працездатною особою та отримує постійний дохід у вигляді пенсії по інвалідності. Доказів неможливості отримання ним заробітку за станом здоров`я, відповідач не надав та не довів, що за станом здоров`я не може працевлаштуватися. Доводи відповідача про неможливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, через перебування на утриманні ще одного сина не можуть бути прийняті судом, з тієї підстави, що суд не може відмовити у стягненні аліментів на утримання однієї дитини, через перебування на утриманні іншої. З наявних у матеріалах справи доказів не можливо встановити, що його теперішня дружина ніде не працює. Посилання відповідача на здобуття професії у Михайловецькому професійному аграрному ліцеї не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки у зазначеному навчальному закладі відповідач здобув уже не одну спеціальність, що на даний час дає йому можливість знайти роботу та працевлаштуватись. Ствердила, що відповідач дійсно спроможний надавати матеріальну допомогу сину на навчання у сумі 5 000 гривень, оскільки є працездатною особою та отримує постійний дохід. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 21 лютого 2024 представник відповідача - адвокат Солоненко Б.М., подав заперечення на відзив у яких стосовно строку подання відзиву на позовну заяву вказав, що надходження позивачу у справі ухвали про відкриття провадження в «ДІЮ», жодним чином не має відношення до відповідача, оскільки перебіг строку для подання відзиву починається з наступного дня, коли саме відповідачу було вручено вказану вище ухвалу, а також саму позовну заяву і додані до неї докази, оскільки за відсутності позовної заяви та доказів, які позивачем подано до позову, - неможливо аргументувати наявні заперечення щодо заявлених позовних вимог та надати докази, які їх спростовують. Оскільки, [PERSON] отримав ухвалу суду від 10 січня 2024 року про відкриття провадження у справі 12 січня 2024 року, - відзив на позовну заяву було направлено позивачу та до суду у строки, визначені судом і з дотриманням ч.7 ст. 178 ЦПК України. Також зазначив, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, в обов`язковому порядку підлягають встановленню та доведенню (доказуванню) потребу повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання і обов`язково - наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Недостатньо надати до суду лише договір про навчання дитини, платником за яким є сама ж дитина. Оцінка матеріальних потреб на навчання має відбуватись з огляду на інші можливі витрати, які пов`язані з навчанням і які було здійснено, а не гіпотетично можуть існувати. І навпаки, недостатньо лиш того, що [PERSON] за рішенням суду був визнаний батьком [PERSON] , для того, щоб вимагати через суд сплати аліментів (матеріальної допомоги) у фіксованому розмірі 5000 гривень щомісячно, потрібно врахувати майновий стан майбутнього платника, наявність на його утриманні інших осіб, його майновий стан та інші обставини, як того вимагають приписи ст.182 СК України. Додані позивачем до позовної заяви докази про навчання та оплату навчання [PERSON] жодним чином не пояснюють чому саме 5000 грн. є тією сумою, яку позивач просить стягувати з відповідача, як половина витрат, які він має нести у зв`язку із навчанням повнолітнього сина. В ході розгляду справи просив взяти до уваги, що [PERSON] є інвалідом третьої групи та має дохід виключно у вигляді пенсії по інвалідності та стипендії, яку буде отримувати лише до 01.04.2024 року. За рахунок вказаних коштів він має сам проживати та утримувати свого сина - [PERSON] , [INFO] . Більше того, [PERSON] потрібні також кошти на лікування, оскільки він часто хворіє. В [PERSON] відсутня можливість надавати [PERSON] матеріальну допомогу в заявленому в позові розмірі. Також заперечив щодо приєднання до справи Витягів з реєстру територіальної громади та розкладу навчальних занять, які позивачем долучено до відповіді на відзив, як доказів у справі, оскільки вони подані з порушенням визначеного законом строку. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 10 січня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою витребувано з ГУ ДПС у Вінницькій області довідку про доходи [PERSON] за 2023 рік. 30 січня 2024 року на адресу суду надійшла витребувана інформація (а.с.61). Відповідач копію ухвали від 10 січня 2024 року та доданих до неї матеріалів отримав 12 січня 2024 року (а.с.37). 26 січня 2024 року відповідачем через канцелярію суду було надано відзив на позов (а.с.39-60). Відповідь на відзив була отримана судом 07 лютого 2024 року (а.с.65-78), де позивач крім іншого, просила залишити поданий відповідачем відзив на позовну заяву без розгляду у зв`язку із пропуском строку на його подання. Зокрема вказала, що вона ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження отримала у застосунку «Дія» 10 січня 2024 року, а тому останнім днем для його подачі було 25 січня 2024 року, в той час, як відповідачем відзив подано 26 січня 2024 року. Суд не знаходить обгрунтовних підстав для задоволення вказаного клопотання з огляду на наступне. [PERSON] стверджує, що отримала ухвалу 10 січня 2024 року, що дає підстави вважати, що відповідачеві така ж ухвала була відправлена цього ж числа. Надсилання рішення рекомендованим листом з повідомлення про вручення є способом забезпечення права учасника справи знати про ухвалене судом рішення, однак можливо та доцільно повідомляти учасника про ухвалення рішень і можливість їх отримання альтернативними засобами комунікації. Застосунок Портал «Дія» є лише додатковим засобом інформування сторін про час та місце розгляду справи, який використовується із-за обмежених можливостей пошти здійснювати доставку кореспонденції в умовах воєнного стану. Таким чином повідомлення через застосунок портал «Дія» згідно із законодавством України не вважається належним та не звільняє суд від обов`язку надіслати учасникам процесу судові повістки. Як вбачається із наявного у матеріалах справи поштового повідомлення, [PERSON] копію ухвали із додатками отримав на свою адресу 12 січня 2024 року (а.с.37), відтак саме з цієї дати суд відраховує 15-ти денний строк на подачу відзиву, який відповідачем не пропущено. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 09 листопада 2022 року, яке набрало чинності 10 грудня 2022 року [PERSON] визнано батьком [PERSON] , [INFO] та зобов`язано компетентні органи внести відповідні зміни до актового запису про народження (а.с. 12-18). [PERSON] проживає з позивачем, що підтверджується довідкою старости Морозівського старостинського округу №12/01 від 12 січня 2024 року та витягом з реєстру територіальної громади №2024/001221270 від 05.02.2024 (а.с. 28, 75). Крім того, [PERSON] , [INFO] досяг повноліття (а.с.10) та являється здобувачем вищої освіти 1 курсу освітнього ступеня «Бакалавр» факультету енергетики та інформаційних технологій, денної форми навчання спеціальності 141 «Еелектроенергетика, електротехніка та електромеханіка» «Подільського державного університету». Термін навчання - з 30 жовтня 2023 року до 30 червня 2027 року. (а.с.10). Відповідно до Договору № 192 від 06 листопада 2023 року про оплату освітньої послуги, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 72 тисячі гривень, за навчальний рік 18 000 гривень (а.с.23-25). Позивачем надані докази понесених нею витрат на оплату навчання сина, (платіжна інструкція на а.с.26-27). Водночас, жодних доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з вартістю підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, позивачка не надала. Як і не вказала будь-якої інформації щодо свого місця роботи чи її відсутності. З інформації ПП «Мурованокуриловецьке АТП «Перевізник» вбачається, що відповідач є засновником вказаного підприємства і розмір його частки в Статутному капіталі даного підприємства становить 19 %, що відповідає сумі у 570 гривень (а.с.29- 30). Однак упродовж 2021-2023 років та поточного періоду 2024 року у зв`язку з важким фінансовим становищем підприємства, засновникам, в тому числі і [PERSON] дивіденди не нараховувались і не виплачувались (а.с.50). Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Вінницькій області № 548/5/02- 32-12-01-15 від 18 січня 2024 року (а.с.62 ) вбачається, що єдиним доходом [PERSON] з січня по вересень 2023 року є отримана стипендія у Михайловецькому ПАЛ в розмірі 2450 гривень. Відповідачем надано докази, що стверджуються, зокрема, випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ № 0042733 про протипоказання до важкої фізичної праці (а.с.45) та наявність з цієї підстави інвалідності 3 групи. Сума пенсії яку [PERSON] отримує по інвалідності становить 2520 гривень в місяць (а.с. 46). Доведено також відповідачем і наявність на його утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 47). 4. Оцінка аргументів сторін, які відносяться до предмета спору та норми права, які застосовує суд. Спірні правовідносини регулюються Главою 16 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд України у своїх постановах № 6-1296цс15 від 24.02.2016 та № 6- 186цс14 від 30.03.2016 висловив правові позиції згідно яких, у визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~192\~СК України\~розмір аліментів,\~визначений за\~рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи вищевказані норми, суд вважає, що позивачем у даній справі в повній мірі доведено наявність батьківських відносин між повнолітнім [PERSON] та відповідачем; факт навчання [PERSON] у вищому навчальному закладі по 30 червня 2027 року. Перевіряючи доводи позивача щодо потреби в матеріальній допомозі, суд враховує, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, стипендії не отримує, самостійно отримувати дохід на своє забезпечення не має можливості, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням. Водночас, жодних доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням сина (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу), позивачка не надала. Доводи позивача в частині стягнення аліментів в розмірі 5000 гривень, є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі, не надано. Досліджуючи такий критерій як матеріальне становище платника аліментів, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів про дохід відповідача, як однієї із підстав для встановлення факту спроможності відповідача сплачувати аліменти на сина у вказаному позивачем розмірі. Водночас самим відповідачем доведено, що його місячний дохід становить 4970 гривень. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень. \~ \~ \~ \~ Враховуючи, що [PERSON] є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що останній є інвалідом третьої групи, має дохід виключно у вигляді пенсії по інвалідності та стипендії, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суд враховуючи що розмір призначених аліментів має бути не більшим як достатній для розумного задоволення потреб дитини і не повинен обмежувати матеріальних інтересів відповідача, вважає, що аліменти у розмірі половини прожиткового мінімуму для працездатних осіб у суми 1514 гривень, будуть забезпечувати належне утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. У відповідності до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 5. Судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволений частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 605 гривень 60 копійок судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial