Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

05 грудня 2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору № 211206-44527-5 від 06 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування», укладений кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, з правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «ФК «РІАЛЬТО», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://monetka.com.ua/uk/about_us. При укладанні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України і укладений з відповідачем договір є договором приєднання. Одноразовий ідентифікатор [NUMBER] направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. Відповідач зареєструвався на веб-сайті позивача в мережі Інтернет https://monetka.com.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Строк надання кредиту відповідно до п.1.3. кредитного договору становить 30 днів. Відповідно до п.2.4.1. кредитного договору позичальник зобов`язується у встановлений строк (п.1.3. кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Пунктом 4.10 Правил визначено, що датою повернення кредиту, так само як і датою сплати заборгованості, вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок позивача. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 6 000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується чеком від 06 грудня 2021 року. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконав, станом на 30 листопада 2023 року у нього виникла заборгованість у розмірі 21 960 грн., яка складається з: 6 000 грн. - заборгованість за кредитом; 3 960 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно п.1.2 Кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом за період з 06.12.2021 по 05.01.2022 включно; 12 000 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 4 % за кожен день користування кредитом за період з 06.01.2022 по 24.02.2022 включно відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, яку позивач просить стягнути разом із судовими витратами по справі. (а.с.1-8) Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи [PERSON] (а.с.49), ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2023 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників (а.с.50-51), одночасно задоволено клопотання представника позивача та витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: інформацію чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 06.12.2021 по 11.12.2021 з відображенням часу зарахування коштів; інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 06.12.2021 по 11.12.2021; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). (а.с.50-51) Представник позивача у судові засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. (а.с.69) Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов до суду не находив. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу, електронну адресу судових повісток та СМС повідомлень. (а.с.а.с.52, 53, 58, 59, 67, 68) Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив. З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 06 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» та [PERSON] укладено кредитний договір № 211206-44527-5 за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 грн. (а.с.11-12) Відповідно до п.1.3 договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.1.2 договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 2,2 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п.1.3. цього Договору. Відповідно до п.3.3. договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п.1.3. Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору), позичальник сплачує Товариству проценти за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою - 4,00 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1 460,00 %) кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 цього Договору. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Цивільний кодекс України у ст.ст.3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» перебувають в загальному доступі, опубліковані на сайті товариства. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до довідки ТОВ «Девелопмент Інновейшинс», одноразовий ідентифікатор [NUMBER] направлявся та був доставлений 06 грудня 2021 року о 10:37:26 год. шляхом надсилання смс-повідомлення на мобільний номер [NUMBER] за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон». (а.с.17) Кредитний договір був підписаний 06 грудня 2021 року о 10:37:35 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора [NUMBER] в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua. Друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника 06 грудня 2021 року о 10:37:35 год. (а.с.а.с.12, 15) 06 грудня 2021 року о 10:37:43 год. ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» було перераховано на картковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 6 000 грн., що підтверджується чеком № 468427108 від 06 грудня 2021 року. (а.с.а.с.13, 15) Ухвалою суду від 07 грудня 2023 року витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: інформацію чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 06.12.2021 по 11.12.2021 з відображенням часу зарахування коштів; інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 06.12.2021 по 11.12.2021; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). (а.с.50-51) 01 лютого 2024 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на виконання ухвали суду, надало витребувані судом документи. (а.с.62-64)) Як видно із відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 22 січня 2024 року та виписки по рахунку [PERSON] на його ім`я емітовано картку № [NUMBER] , його фінансовий номер - [NUMBER] та 06 грудня 2021 року на його картку зараховано переказ грошових коштів у розмірі 6 000 грн. (а.с.62-64) В свою чергу, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, суму кредиту не повернув. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 211206-44527-5 від 06 грудня 2021 року станом на 30 листопада 2023 року у відповідача наявна заборгованість у загальному розмірі 21 960 грн., з яких: 6 000 грн. - заборгованість за кредитом; 3 960 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно п.1.2 Кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом за період з 06.12.2021 по 05.01.2022 включно; 12 000 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 4 % за кожен день користування кредитом за період з 06.01.2022 по 24.02.2022 включно відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. (а.с.14) Відповідно до вимог ст.ст.526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Положеннями ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як видно із умов укладеного між сторонами кредитного договору, у п.3.3. договору сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1 460,00 %) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3. цього договору. Сторони домовилися, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Таким чином, сторони встановили цим пунктом договору свій інший розмір процентів 1 460,00% річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. При цьому пролонгація строку дії договору не є умовою застосування визначеної процентної ставки, а може ураховуватися лише для визначення строку, з якого така процентна ставка має нараховуватися. Судом встановлено, що кредитний договір було укладено та прийнято відповідачем всі його умови, в тому числі передбачені п.п.1.2, 1.3, 3.1, 3.3 Договору. Відповідач погодилась на інший розмір процентів - 1 460,00% річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та на те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК). В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору, у зв`язку з цим суд вважає за можливе в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 30 листопада 2023 року становить 21 960 грн., з яких: 6 000 грн. - заборгованість за кредитом; 3 960 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно п.1.2 Кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом за період з 06.12.2021 по 05.01.2022 включно; 12 000 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 4 % за кожен день користування кредитом за період з 06.01.2022 по 24.02.2022 включно відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133, ч.ч.1, 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 ст.134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Представником позивача на понесення позивачем витрат на правову допомогу було надано договір № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, акт приймання-передачі наданих послуг № 170 від 09 жовтня 2023 року та платіжну інструкцію про сплату позивачем грошових коштів в розмірі 27 280 грн. фізичній особі підприємцю [PERSON] (а.с.а.с.35-36, 39, 40). Згідно ст.137 ЦПК України відшкодуванню підлягають витрати саме на надання правової допомоги адвокатами, а не іншими суб`єктами підприємницької діяльності. При цьому, облік та оподаткування доходів фізичних осіб-підприємців та адвокатів самозайнятих осіб не є тотожнім, передбачає можливість перебування підприємців на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності зі зменшеним розміром оподаткування. Таким чином, у зв`язку із наданням представником позивача документів про оплату коштів не адвокату, а фізичній особі - підприємцю, у задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу слід відмовити. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved