Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Позивачка зазначила, що подружнє життя з відповідачем протягом останніх п`яти років поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач нехтує такими сімейними цінностями як повага до дружини, не піклується про створення в сім`ї взаєморозуміння. Відповідач не бажає розірвати шлюб в органах РАЦСу за спільною заявою. \~ \~ \~ \~Позивачка вважає подальше спільне проживання, збереження шлюбу не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, просив справу розглянути у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони 24.06.1989 року зареєстрували шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Сторони не проживають та не бажають проживати разом і подальше збереження шлюбу суд вважає суперечило б інтересам кожної сторони. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в прибуток держави 50 відсотків судового збору, необхідного до сплати при поданні даного позову.

Outcome: approved