Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

17.11.2023 р. до суду позивач подала цей позов, а 21.11.2023 р. подала уточнену позовну заяву, у якій просила змінити розмір стягуваних аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] , для утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , за виконавчим листом Гайсинського районного суду Вінницької області №2-1339/2008 від 22.09.2020 р., та стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 4000 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили. Позивач уточнені позовні вимоги обґрунтувала тим, що за виконавчим листом Гайсинського районного суду Вінницької області №2-1339/2008 від 22.09.2020 р., з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн., починаючи з 08.12.2008 р. і до повноліття дитини, однак з моменту прийняття попереднього судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, істотно збільшилися витрати на утримання неповнолітньої дитини та змінився розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і стягуваних з нього аліментів на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини їй не вистачає, та враховуючи те, що на даний час у відповідача покращився матеріальний стан має постійну роботу за кордоном в Республіці Чехії та має постійний дохід, зазначене вказує, що матеріальний стан відповідача покращився, що спонукає її звертатися до суду із вимогами про зміну розміру стягнення аліментів, при цьому відповідач є фізично здоровим, працездатним, інших аліментних зобов`язань не має, може виконувати свій обов`язок по утриманню своєї неповнолітньої дочки, оскільки вона має право на достатній рівень матеріального забезпечення і щомісячна сума 300 грн. для утримання дитини з боку батька є недостатньою для забезпечення життєвих потреб неповнолітньої дитини та її гармонійного розвитку, оскільки, в силу свого віку (17 років) вона потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, що тягне відповідну зміну матеріального становища неповнолітньої дитини. Позивач в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві просила справу розглянути у її відсутність, у разі неявки відповідача постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, уточнені позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не заявив, відзиву не надавав відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України був повідомлений про час та місце розгляду справи. Оскільки належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач у судові засідання неодноразово не з`являвся, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи, відзиву, а позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважав необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення у порядку спрощеного позовного провадження, про що 26.02.2024 р. постановив ухвалу. З урахуванням позицій позивача, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити уточнені позовні вимоги з таких міркувань та підстав. Доведено, що за виконавчим листом Гайсинського районного суду Вінницької області №2-1339/2008 від 22.09.2020 р. із [PERSON] на користь [PERSON] , для утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн., починаючи з 08.12.2008 р. і до повноліття дитини, однак з моменту прийняття попереднього судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, істотно збільшилися витрати на утримання неповнолітньої дитини та змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини не вистачає, що порушує права неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , на її утримання батьком та отримання аліментів у розмірі, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому батько, - [PERSON] зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачу аліменти для утримання їх спільної неповнолітньої дитини, - дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 4000 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили, і до повноліття дитини, яку суд визначив з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини та меж заявлених позивачем уточнених позовних вимог, а також визначених ст. 182 СК України обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів; зокрема відповідач, платник аліментів [PERSON] є фізично здоровим, працездатним, є працевлаштованим за кордоном в Республіці Чехія, інших аліментних зобов`язань не має, може виконувати свій обов`язок по утриманню своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Встановлені у справі обставини та висновки суду, підтверджуються такими доказами: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.08.2013 р. (а.с.8), свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.01.2009 р. (а.с.9), свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.04.2013 р. (а.с.10), витягом №1727/05-10, виданого 13.11.2023 р. відділом «ЦНАП Гайсинської міської ради», про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.11), розрахунком заборгованості зі сплатою аліментів по виконавчому провадженню [NUMBER], виданий 07.11.2023 р. (а.с.14), виконавчим листом Гайсинського районного суду Вінницької області №2-1339/2008 від 21.08.2020 р. (а.с.15). Спірні правовідносини регулюються такими нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; \Частину першу статті 182 доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017; в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018\ 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України) та на підставі припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом, а стаття 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленою резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, - 1. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 2. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті третій Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини»[1]. В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей». Оскільки за виконавчим листом Гайсинського районного суду Вінницької області №2-1339/2008 від 22.09.2020 р. із [PERSON] на користь [PERSON] , для утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн., починаючи з 08.12.2008 р. і до повноліття дитини, позивачу для утримання неповнолітньої дитини не вистачає зазначених коштів, та з моменту прийняття попереднього судового рішення про стягнення з відповідача аліментів розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку збільшився, а також відповідач, платник аліментів [PERSON] є фізично здоровим, працездатним, є працевлаштованим за кордоном в Республіці Чехія, інших аліментних зобов`язань не має, може виконувати свій обов`язок по утриманню своєї неповнолітньої дочки, а тому з урахуванням вказаних встановлених обставин у їх сукупності та правовідосин, які з них випливають, суд дійшов висновку, що до цих правовідносин підлягають застосуванню зазначені вище в рішенні норми права, позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а уточнені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому з метою захисту законних прав позивача та неповнолітньої дитини суд визнає за необхідне уточнені позовні вимоги задовольнити та змінити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , для утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , за виконавчим листом Гайсинського районного суду Вінницької області №2-1339/2008 від 22.09.2020 року, та стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 4000 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили; а також припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] для утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , за виконавчим листом Гайсинського районного суду Вінницької області №2-1339/2008 від 22.09.2020 року, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили. При цьому, суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини, а також такий розмір стягуваних аліментів визначений із дотриманням принципу найкращих інтересів дитини, аліменти визначено в такому розмірі, щоб вони були достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved