Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання, заінтересована особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Буланкіна Світлана Миколаївна. 04 жовтня 2023 року провадження по справі відкрито. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала, просили встановити факт спільного проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини її та [PERSON] . Приватний нотаріус Буланкіна С.М. звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] . [PERSON] проживали спільно однією сім`єю з моменту народження заявника по день смерті [PERSON] [INFO] , вели спільне господарство. [PERSON] здійснила її поховання за власні кошти. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Донецьк, її матір`ю є [PERSON] . Весь час вказані особи проживали спільно, вели спільне господарство та були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . [INFO] в м. Донецьк [PERSON] померла. Приватним нотаріусом Буланкіною С.М. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що неможливо встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та коло інших можливих спадкоємців. Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1221 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту має юридичне значення з метою реалізації заявником права на отримання спадщини. Відповідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З досліджених в судовому засіданні доказів достовірно і об`єктивно встановлено факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Донецьк. Наданими доказами заявником доведено факт проживання дочки із матір`ю - спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю на час її смерті, що в розумінні ч.3 ст.1268 ЦК України є свідченням прийняття нею спадщини та породжує юридичні наслідки для заявника як спадкоємця, оскільки в достатній мірі свідчить про прийняття нею спадщини. Згідно з вимогами статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам, необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. За наведених обставин, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved