Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 16444-12/2022 від 14.12.2022 року у розмірі 48750,00 гривень, за договором позики № 4942524 від 18.12.2022 року у розмірі 12640,00 гривень, та понесених судових витрат увигляді сплаченого судового збору в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 14.12.2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 16444-12/2022, відповідно до якого відповідачці надано фінансовий кредит в сумі 12500,00 грн. на строк 25 днів, на умовах строковості, зворотності та платності в обмін на зобов`язання відповідачки повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом у відповідності до умов договору. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти, проте остання своїх зобов`язань належним чином не виконувала, порушуючи умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 48750,00 грн., яку [PERSON] погашати відмовляється. 29.06.2023 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» було укладено договір факторингу № 29062023. Відповідно до Реєстру боржників від 29.06.2023 року до даного договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 16444-12/2022 від 14.12.2022 року, укладеним між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та відповідачкою. Крім того, 18.12.2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики № 4942524 від 18.12.2022 року, який було підписано електронним підписом позичальника, за умовами якого відповідачці було надано позику у розмірі 4000,00 грн. на строк до 08.03.2023 року (80 днів) зі сплатою відсотків.На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, надавши відповідачці обумовлену договором суму позики. Проте [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, систематично порушуючи умови договору позики, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яка складає 12640,00 грн. 11.05.2023 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» таТОВ «МАНІФОЮ» було укладеного договір факторингу № 11-05/2023. Відповідно до Реєстру боржників від 11.05.2023 року до даного договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за договором позики № 4942524 від 18.12.2022 року, укладеним між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачкою. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 07.12.2023 року відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачці роз`яснено право подавати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, зокрема право суду вирішити спір за наявними матеріалами справи. 26.12.2023 року від представника відповідачки [PERSON] адвоката Пузіна Д.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що з позовом не погоджується, вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано доказів у підтвердження того, що саме відповідачка була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі, не підтверджено отримання саме нею логіну та паролю в системі, що нею було подано заявку на отримання кредиту, а також, що вона була ознайомлена з усіма істотними умовами договору, та не додано доказів щодо зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме їй. Крім того, відсутні підтвердження того, що відповідачці було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором (а. с. 60-62). 28.12.2023 року до суду від представника позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Летун Т.В.через електронний суд надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначила, що обставини, на які посилається сторона відповідача у відзиві на позовну заяву, є не обгрунтованими, недоведеними, суперечать умовам укладених правочинів та ніяким чином не впливають на наявність у відповідачки забогованості за кредитним договором та договором позики (а. с. 66-79). 15.01.2024 року через електронний суд від представника позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Летун Т.В.надійшла заява про виконання ухвали Тетіївського районного суду Київської області від 11.01.2024 року та надано копії витребуваних документів (а. с. 149-187). 02.02.2024 року від АТ КБ «Приват банк» до суду на виконання ухвали Тетіївського районного суду Київської області від 11.01.2024 року надійшо повідомлення про наявність у [PERSON] відкритих у банку карткових рахунків та додано виписку по рахунку (а. с. 196-197). 21.02.2024 року від представника відповідачки [PERSON] адвоката Пузіна Д.М. на електронну адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити за відсутності відповідачки та її представника, проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (а. с. 199-200). Сторони у справі повідомлялися належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Із матеріалів справи встановлено, що 14.12.2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 16444-12/2022 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, відповідно якого відповідачці надано кредит в розмір 12500,00 грн., на строк 25 днів до 07.01.2023 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу (а. с. 8-11). На виконання умов договору ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши відповідачці кредитні кошти, проте [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконувала, порушуючи умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 48750,00 грн., в тому числі: 12500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 36250,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 16444-12/2022 від 14.02.2022 року за період з 29.06.2023 року по 31.10.2023 року (а.с. 17). Відповідно до договору факторингу № 29062023 від 29.06.2023 року ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»право грошової вимоги за кредитним договором № 16444-12/2022 від 14.12.2022 року, укладеним між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] (копія договору - а. с. 12-14, копія акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 29062023 від 29.06.2022 року - а. с. 15, витяг з Реєстру боржників за договором факторингу № 29062023 від 29.06.2022 року - а. с. 16). Також, 18.12.2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики № 4942524, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п. 9 договору позики, реквізити та підпис сторін (а. с. 22-26). Відповідно до умов Договору відповідачу надано позику у загальній сумі 4000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 80 днів, тобто до 08.03.2023 року. Акційна процентна ставка, фіксована: 2.20000 % на день; базова процентна ставка, фіксована: 2.20000 % на день; основна процентна ставка, фіксована: 3.00000 % на день (розділ 2 Договору). Відповідно до п. 6.2 Договору, за кожен день неправомірного користування позикою/її частиною нараховуються проценти на прострочену позику в розмірі 1,01 % від залишку заборгованості за сумою позики. Відповідно до договору факторингу № 11-05/2023 від 11.05.2023 року ТОВ «МАНІФОЮ» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»право грошової вимоги за договором позики № 4942524 від 18.12.2022 року, укладеним між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] (копія договору - а. с. 31-33, копія акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 11-05/2023 від 11.05.2023 року - а. с. 34, витяг з Реєстру боржників за договором факторингу № 11-05/2023 від 11.05.2023 року - а. с. 35). За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Із досліджених судом кредитного договору № 16444-12/2022 від 14.12.2022 року та договору позики № 4942524 від 18.12.2022 року встановлено, що дані договори укладено в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом. Отже, підписання вищезазначених договорів свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договорів діяли свідомо, були вільні в укладенні даних договорів, вільні у виборі контрагента та умов договорів. Відповідачка [PERSON] в належний спосіб не спростувала таких висновків суду, а також, відповідачка не спростувала розмір та розрахунок суми боргу. Крім того, суд вважає необґрунтованими твердження представника відповідачки щодо відсутності доказів на пітвердження зарахування коштів на платіжну картку, яка належить їй, оскільки в матеріалах справи наявна належна виписка АТ КБ «Приват банк» по картковому рахунку відповідачки № [NUMBER] за період з 14.12.2022 року по 20.12.2022 року, з якої встановлено, що [PERSON] користувалась кредитними коштами, які були зараховані на її картковий рахунок (а.с. 189). Водночас, до твердження представника відповідачки про не направлення їй повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні, суд відноситься критично, оскільки згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 " ...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обв`язку погашення кредиту взагалі", тобто вищезазначені повідомлення ніяким чином не змінили умов договорів, які відповідачка належним чином не виконувала. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачкою порушено умовивищезазначених договорів та не виконано взятих на себе зобов`язань. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2684 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 49872 від 14.11.2023 року (а.с. 2), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved