Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

в позові вказано, що 20 грудня 2019 року між позивачем та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір № 667091559. Згідно договору, позивачу надавався кредит в розмірі 8000 грн. на строк до 01.02.2020 р. Даний кредит позивачем було повністю погашено 31.01.2020 р. Одразу після погашення боргу позивач зателефонував до представників ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", уточнив чи отримали вони платіж, попросив надати довідку про відсутність заборгованості. Позивачу відповіли, що платіж отримано, борг за договором повністю погашено, а практики видавати довідки про відсутність заборгованості у ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" немає. Однак, через деякий час до позивача зателефонував працівник ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" із вимогою погасити додаткову суму, яка є теж заборгованістю за кредитним договором. Позивач не погодився та запропонував пояснити структуру додаткової заборгованості, адже знав, що борг віддав, однак в роз`ясненні було відмовлено. Через деякий час позивачу знову зателефонували представники фінансової компанії з пропозицією погасити суму заборгованості, вже відмінну від попередньо озвученої. Позивач знову запропонував пояснити йому природу цієї заборгованості, і знову було відмовлено, вказано в категоричній формі, що позивач зобов`язаний погасити ще й цю суму. Позивач намагався додзвонитися за відомими номерами до ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" для отримання інформації, однак ці номери були заблоковані. Після цього з відповідачем було втрачено комунікацію. 17 серпня 2023 року позивачем було отримано постанову про арешт коштів боржника ([NUMBER]) від 14.08.2023р., винесену приватним виконавцем Виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром Олегом Вікторовичем при примусовому виконанні Виконавчого напису № 28135, вчиненого 20.05.2021р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про звернення стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» в сумі 18 766, 84 на підставі того, що, позивач є боржником за кредитним договором № 667091559 та відкритого за цим виконавчим написом виконавчого провадження. Ініціатором вчинення виконавчого напису є ТзОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс", правонаступником усіх прав і обов`язків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі Договору відступлення прав вимог за кредитними договорами 72 від 01.04.2020 р. є ТзОВ «Таліон плюс». Правонаступником усіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» на підставі Договору відступлення прав вимог за кредитними договорами №05/0820-01 від 05.08.2020р. є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн фінанс". Позивач вважає виконавчий напис №28135 від 20.05.2021р. вчиненим з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника та відсутності нотаріального посвідчення договору. Позивачем було подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов чи його заперечення не подавав. Треті особи в судове засідання не з`явилися, письмових пояснень суду не надано. Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за його відсутність в судовому засіданні, невиконання ним процесуальних обов`язків процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до п.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 20.05.2021 року про стягнення заборгованості в загальній сумі 18 766, 84 грн за період з 09 квітня 2021 року по 07 травня 2021 року, зареєстровано в реєстрі за №28135. Постановою від 02.11.2021 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] на підставі виконавчого напису №28135 виданого 20.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, визначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п.19 ст. 34 Закону України « Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. В ст. 88 Закону України «Про нотаріат» вказано, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Підпунктами 3.2 та 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджуються документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, що зазначено в ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджуються формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусі. Позивачем заперечено заборгованість та вказано в позові, що вона не є безспірною. В ч.1 ст.12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч.2 ст.13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч.5 ст.81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч.7 ст.81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. В постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 137/1666/16-ц вказано, що «Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд взагалі не надав жодної оцінки документам на підтвердження безспірності заборгованості, не перевірив факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, не перевірив дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вищезазначених вимог закону. Більш того, в матеріалах справи узагалі відсутній примірник кредитного договору, а суд не встановив, на яку суму, строк та на яких умовах його було видано». Отже, відповідно до ст. 81 ЦПК України та змісту постанови Великої Палати Верховного Суду в справі № 137/1666/16-ц позивачу та відповідачу належить довести перед судом оцінку документів на підтвердження безспірності заборгованості, факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вимог закону, суму, строк, умови отримання позики. Відповідачем не спростовано позов. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір за подання позовної заяви 1073, 60 грн. та 536, 80 грн. за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується наданими квитанціями та випискою про зарахування судового збору. Стаття 141 ЦПК України визначає порядок розподілу судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved