Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 2002 року. Від шлюбу мають двоє дітей, дочку [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою, та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим зазначив, що підставою для розірвання шлюбу є те, що у них з дружиною відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства з відповідачкою не ведуть. Фактично сім`я припинила своє існування з березня 2022 року, і з того часу вони разом не проживають, кожен із них живе окремим життям та своїми інтересами. Спільного бюджету не мають, шлюбні стосунки не підтримують. Вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше спільне життя з відповідачкою, збереження шлюбу, суперечить його інтересам, в зв`язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідачка отримала 05 січня 2024 року. На момент розгляду справи судом відповідачкою відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 06 листопада 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, про що складено актовий запис №75. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині « [PERSON] ». Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі з березня 2022 року разом не проживають, не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Наміру зберегти шлюб, ні позивач, ні відповідачка не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved