Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд із позовом до Виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просять визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею площею 57,0 м2, житловою площею 20,2 м2, допоміжна 36,8 м2 з відповідною частиною господарських будівель: сарай Б1, сарай В1, сарай Г1, сарай Д1, та споруд, з яких: 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору, 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка належала їй як членові колишнього колгоспного типу двору, 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка фактично успадкувала, але юридично не оформила спадщину за заповітом, а саме на 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , як голові колгоспного типу двору, а за [PERSON] та [PERSON] за кожною на 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею площею 57,0 м2, житловою площею 20,2 м2, допоміжна 36,8 м2 з відповідною частиною господарських будівель: сарай Б1, сарай В1, сарай Г1, сарай Д1, та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору. Свої позовні вимоги мотивують тим, що їх дошлюбним прізвищем є [PERSON] , яке вони змінили внаслідок реєстрації шлюбу. Їх батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] , тому вони є рідними сестрами. Стверджують, що дошлюбним прізвищем їх матері було [PERSON] , яке вона змінила внаслідок реєстрації шлюбу 22.11.1969 року із [PERSON] . З свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що вона народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . Позивачі вказують, що житловий будинок [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року та станом на 15.04.1991 року належав до колгоспного типу двору, головою якого була [PERSON] , іншими членами двору були [PERSON] , дочка голови двору, [PERSON] , онука голови двору, [PERSON] , онука голови двору, [PERSON] , онука голови двору, відповідно всім належало по 1/5 частці даного двору. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку. [PERSON] все майно заповіла своїй дочці, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] фактично прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті своєї матері, [PERSON] , оскільки була зареєстрована та проживала з нею на день її смерті, не відмовилася у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини, враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але юридично не оформила спадщину після смерті [PERSON] . [PERSON] померла\~ [INFO] ,\~а враховуючи\~те,\~що заповіт\~від її\~імені не\~посвідчувався, спадкування після її смерті відбувається за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] як дочка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Вона прийняла спадщину як спадкоємець за законом першої черги після смерті своєї матері, [PERSON] , оскільки була зареєстрована та проживала з нею на день її смерті, не відмовилася у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини, враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , не будучи зареєстрованими та не проживаючи разом постійно із матір`ю, [PERSON] , на день її смерті, [INFO] , не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що передбачено ст. 1269 ЦК України. Чоловік [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] , тобто інших спадкоємців першої черги за законом крім [PERSON] , осіб, які мали право на обов`язкову частку, які б прийняли спадщину внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного проживання разом із [PERSON] немає. Внаслідок звернення [PERSON] було зареєстровано спадкову справу № 398/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75139571 від 14.12.2023 року, однак Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постановою № 1041/01-16 від 14 грудня 2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із недотриманням п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через те, що нею надано свідоцтво про право власності на будинок, з якого вбачається, що господарство в [ADDRESS] , відноситься до колгоспного типу двору, головою якого була [PERSON] , померла [INFO] , після смерті якої [PERSON] спадщину фактично прийняла, а юридично не оформила. Членами двору були інші особи, які мають право на частку в дворі, частка померлих членів колгоспного типу двору не визначена в майні двору. Позивачі зазначають, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) [ADDRESS] було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі сільської ради. І так як [PERSON] належала на праві власності 1/5 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членові колгоспного типу двору, а також нею фактично успадковано за заповітом, але юридично не оформлено 1/5 частину даного житлового будинку, яка належала [PERSON] як голові колгоспного типу двору, а тому вважають, що право [PERSON] на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку. Крім того просять суд взяти до уваги також, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були членами колгоспного типу двору [ADDRESS] та до 15.04.1991 року не втратила права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору за ними кожною підлягає визнанню право власності на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 19 лютого 2024 року о 11 год. 00 хв. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмові заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, виконавчого комітету Добросинсько- Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що при вирішення справи покладаються на думку суду. Представник третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач фактично не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у місті Жовква Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 02.08.2004 року. Позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Пили, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 05.0.2001 року. Позивач [PERSON] народилася [INFO] у місті Жовква, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № [NUMBER] , який виданий 27.12.2018 року органом 4628. З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Добросинською сільської ради Львівської області 20.07.1991 року, вбачається, що своє дошлюбне\~прізвище [PERSON] \~позивач [PERSON] \~змінила на\~ [PERSON] внаслідок\~укладення 20.07.1991\~року шлюбу\~із [PERSON] \~у Добросинській\~сільській раді\~Львівської області,\~про що\~в книзі\~реєстрації актів\~про укладення\~шлюбу було\~зроблено запис\~№ 18. Тобто дошлюбним прізвищем позивача [PERSON] було [PERSON] . Викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане 13.06.1970 року Добросинською сільською радою Львівської області, стверджується, що батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видане Жовківським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області 13.11.1999 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище [PERSON] позивач [PERSON] змінила на [PERSON] внаслідок одруження 13.11.1999 року із [PERSON] у Жовківському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис за № 71. Тобто дошлюбним прізвищем позивача [PERSON] було [PERSON] . Викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане 23.04.1977 року Добросинською сільською радою Львівської області, стверджується, що батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видане Добросинською сільською радою Жовківського району Львівської області 18.10.1997 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище [PERSON] позивач [PERSON] змінила на [PERSON] внаслідок одруження 18.10.1997 року із [PERSON] у Добросинській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис за № 11. Тобто дошлюбним прізвищем позивача [PERSON] було [PERSON] . Викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане 10.11.1973 року Добросинською сільською радою Львівської області, стверджується, що батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . Як наслідок суд констатує, що позивачі є рідними сестрами. Дошлюбним прізвищем матері позивачів [PERSON] було Сеник, яке вона змінила внаслідок реєстрації шлюбу 22.11.1969 року із [PERSON] у Добросинській сільській раді Жовківського району Львівської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00041622108, який виданий 29.09.2023 року Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. З свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що вона народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . З свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області 17.10.1988 року згідно рішення № 275 від 22.09.1988 року та записаного 17.10.1988 року в реєстрову книгу за № 46, вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] належав до колгоспного типу двору, головою якого була [PERSON] . З довідки № 490, яка видана Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 20.09.2023 року, вбачається, що згідно даних погосподарського обліку Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області станом на 30.06.1990 року в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав до колгоспного типу двору, були зареєстровані: голова двору, [PERSON] , інші члени двору: [PERSON] , дочка голови двору, [PERSON] , онука голови двору, [PERSON] , онука голови двору, [PERSON] , онука голови двору. З довідки № 491, яка видана Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 20.09.2023 року, вбачається, що згідно даних погосподарського обліку Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області станом на 15.04.1991 року в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав до колгоспного типу двору, були зареєстровані: голова двору, [PERSON] , інші члени двору: [PERSON] , дочка голови двору, [PERSON] , онука голови двору, [PERSON] , онука голови двору, [PERSON] , онука голови двору. Згідно ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~20\~від 22.12.1995\~року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх\~\~його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] була [PERSON] , а членом двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не втратили права на частку в майні, то відповідно їм належало по 1/5 частці даного двору. [PERSON] померла [INFO] , про що було складено відповідний актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області 05.01.2018 року. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Із заповіту, який 13.05.2009 року посвідчено [PERSON] , секретарем виконкому Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області, та зареєстровано в реєстрі за № 25, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що за законом матиме право, заповіла своїй дочці, [PERSON] , [INFO] . За даними, які знаходяться у справах Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області заповіт від імені [PERSON] не змінено і не скасовано. Викладеним у довідці № 492, яка видана 20.09.2023 року Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, стверджується, що [PERSON] до дня смерті, [INFO] , була зареєстрована і проживала в будинку [ADDRESS] . Із довідки № 493, яка видана 20.09.2023 року Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , дочка померлої [PERSON] , проживала разом із нею та була зареєстрована в будинку [ADDRESS] до дня її смерті, [INFO] та вели спільне господарство. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. А тому суд враховує, що [PERSON] фактично прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті своєї матері, [PERSON] , оскільки була зареєстрована та проживала з нею на день її смерті, не відмовилася у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини, враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Із довідки № 552, яка видана 13.10.2023 року Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, вбачається, що на день смерті померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , проживали та були зареєстровані в будинку [ADDRESS] : [PERSON] , 1951 року народження, дочка, [PERSON] , 1970 року народження, онука, [PERSON] , 1970 року народження, чоловік онуки, [PERSON] , 1991 року народження, правнук, [PERSON] , 1995 року народження, правнука. Тобто осіб, які мали право на обов`язкову частку, прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного проживання разом із [PERSON] з матеріалів справи не вбачається, судом під час розгляду справи не встановлено. [PERSON] як спадкоємець за заповітом фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину після смерті [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , про що 20.01.2021 року було складено відповідний актовий запис № 08, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 20.01.2021 року. З довідки № 495, яка видана Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, вбачається, що від імені [PERSON] , померлої [INFO] , заповіт у Добросинсько-Магерівській сільській раді Львівського району Львівської області не посвідчувався. Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] як дочка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Викладеним у довідці № 494, яка видана 20.09.2023 року Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, стверджується, що [PERSON] до дня смерті, [INFO] , була зареєстрована і проживала в будинку [ADDRESS] . Із довідки № 496, яка видана 20.09.2023 року Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , дочка померлої [PERSON] , проживала разом із нею та була зареєстрована в будинку [ADDRESS] до дня її смерті, [INFO] та вели спільне господарство. А тому суд констатує, що позивач [PERSON] прийняла спадщину як спадкоємець за законом першої черги після смерті своєї матері, [PERSON] , оскільки була зареєстрована та проживала з нею на день її смерті, не відмовилася у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини, враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Із довідки № 553, яка видана 13.10.2023 року Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, вбачається, що на день смерті померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , проживали та були зареєстровані в будинку [ADDRESS] : [PERSON] , 1970 року народження, дочка, [PERSON] , 1970 року народження, зять, [PERSON] , 1991 року народження, внук, [PERSON] , 1995 року народження. Позивач [PERSON] та позивач [PERSON] , не будучи зареєстрованими та не проживаючи разом постійно із матір`ю, [PERSON] , на день її смерті, [INFO] , не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що передбачено ст. 1269 ЦК України. Чоловік [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 25.03.1978 року було зроблено запис за № 8, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане Добросинською сільською радою Львівської області 25.03.1978 року. Тобто інших спадкоємців першої черги за законом крім [PERSON] , осіб, які мали право на обов`язкову частку, які б прийняли спадщину внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного проживання разом із [PERSON] з матеріалів справи не вбачається, судом під час розгляду справи не встановлено. Суд враховує, що внаслідок звернення позивача [PERSON] як спадкоємця за законом першої черги Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зареєстровано спадкову справу № 398/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75139571 від 14.12.2023 року. З постанови Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 1041/01-16 від 14 грудня 2023 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із недотриманням п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через те, що нею надано свідоцтво про право власності на будинок, з якого вбачається, що господарство в [ADDRESS] , відноситься до колгоспного типу двору, головою якого була [PERSON] , померла [INFO] , після смерті якої [PERSON] спадщину фактично прийняла, а юридично не оформила. Членами двору були інші особи, які мають право на частку в дворі, частка померлих членів колгоспного типу двору не визначена в майні двору. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із довідки № 5190, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 14.11.2023 року, вбачається, що в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Добросинської сільської ради Жовківського району 17.10.1988 року згідно рішення № 275 від 22.09.1988 року та записаного 17.10.1988 року в реєстрову книгу за № 46. Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Пили належить до Добросинсько-Магерівської територіальної громади Львівського району Львівської області. Відповідно до частини 3\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV\~речові права на нерухоме майно\~та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року,\~визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК України\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) [ADDRESS] було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі сільської ради. Довідкою № 549, яка видана Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 13.10.2023 року, стверджується, що житловий будинок [ADDRESS] в арешті, під забороною та в заставі не перебуває. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Правовстановлюючі документи на частки в будинку померлих [PERSON] та [PERSON] відсутні. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 14.11.2023 року, та з довідки-характеристики № 5189, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 14.11.2023 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , вбачається, що рік побудови житлового будинку 1970 рік, площа забудови 48,2 м.кв., загальна площа житлового будинку 57,0 м. кв., житлова площа 20,2 м. кв. При будинку є сарай Б1, сарай В1, сарай Г1, сарай Д1, споруди: ворота, огорожі. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.\~80\~ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , яка водночас фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину за заповітом після смерті своєї матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері, [PERSON] , оскільки не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після його смерті, крім того була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця. [PERSON] єдиний спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину. І так як [PERSON] належала на праві власності 1/5 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членові колгоспного типу двору, а також нею фактично успадковано за заповітом, але юридично не оформлено 1/5 частину даного житлового будинку, яка належала [PERSON] як голові колгоспного типу двору, а тому суд приходить до висновку, що право позивача [PERSON] на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, а тому є всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Крім того суд враховує, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були членами колгоспного типу двору [ADDRESS] та до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та встановлених судом обставин справи за ними кожною підлягає визнанню право власності на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved