Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.\~Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] у період з 28.12.2020 по 04.11.2021 року була власником нерухомого майна яке знаходиться в [ADDRESS] . Зазначене нерухоме майно, розміщене на земельній ділянці, загальною площею 0,0593 га по [ADDRESS] , з кадастровим номером 7310136300:08:002:0147. Рішенням Чернівецької міської ради від 28.01.2021 №63 [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,0593 га (кадастровий номер 7310136300:08:002:0147) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. На виконання вказаного рішення Департамент урбаністики та архітектури міської ради підготував проект договору оренди землі і повідомляв [PERSON] , листом від 11.05.2021 №04/01-08/3-04/4/1857 про необхідність укладення договору оренди землі. Проте, впродовж зазначеного в рішенні міської ради терміну, [PERSON] договір оренди не уклала, у зв`язку із чим, листом №24/01-08/3-04/4/1164 від 12.07.2023 департамент урбаністики та архітектури міської ради в черговий раз повідомляв Відповідача про необхідність укладення договору оренди землі. У зв`язку із не оформленням [PERSON] права користування земельною ділянкою на правах оренди, що потягнуло за собою фактичне безоплатне їх використання, виконавчим органом Чернівецької міської ради - департаментом урбаністики та архітектури міської ради було направлено розрахунок розроблений на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого відділом у м.Чернівцях Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області та запропоновано впродовж одного місяця з дня отримання листа сплатити безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за землю у сумі 20 899,83 грн. Просять стягнути з [PERSON] на користь Чернівецької міської ради збитки в розмірі 20 899,83 грн., завдані використанням без правовстановлюючих документів земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,0593 га (кадастровий номер 7310136300:08:002:0147) та судові витрати. Представник позивача\~в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена про час, дату і місце розгляду справи . Дослідивши матеріали справи, в яких достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом було встановлено наступні фактичні обставини справи та спірні правовідносини. Так, спір між сторонами виник із приводу користування [PERSON] земельною ділянкою, по [ADDRESS] , площею 0,0593 га (кадастровий номер 7310136300:08:002:0147). Як було встановлено судом, 14.02.2008 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, ВКІ №041805 від 14.02.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького МНО Новосельською І.Л. набула нежитлові будівлі які знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується витягом із державного реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.39-41). Зазначене нерухоме майно, розміщене на земельній ділянці, загальною площею 0,0593 га, що по [ADDRESS] , з кадастровим номером 7310136300:08:002:0147 та відноситься до комунальної власності, що підтверджується витягом державного земельного кадастру (а.с.8-9). Рішенням Чернівецької міської ради від 28.01.2021 №63 затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] \~в оренду земельної ділянки на [ADDRESS] , площею 0,0593 га (кадастровий номер 7310136300:08:002:0147) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, (а.с.5). Згодом, Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин направив відповідачу лист від 11.05.2021 року щодо необхідності укладення договору оренди землі (а.с.12) , який отримано [PERSON] , 17.05.2021 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням ( а с. 12 зворот) Загальна сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за період з 28.12.2020 року до 04.11.2021 року становить 20899грн. 83 коп. , що встановлено з відповідного розрахунку розробленого відносно [PERSON] та затвердженого директором департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради. (а.с. 6) Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки\~\~№202 від 10.02.2021 року, нормативно грошова оцінка земельної ділянки в [ADDRESS] , з кадастровим номером 7310136300:08:002:0147 становить 815031 гривень, категорія землі - землі промисловості, середня (базова) вартість земель 195,97 грн./кв.м., номер економіко-планувальної зони 206, коефіцієнт Км2 2,03, локальні коефіцієнти 1,10, сукупний коефіцієнт Км3 1,21, коефіцієнт Кф 1,20; площа земельної ділянки кв.м.: 593 (а.с.7). 12.07.2023 року Чернівецька міська рада направила [PERSON] лист про розрахунок та сплату безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою та попередила про звернення до суду у разі несплати коштів у визначений термін ( а.с.13-15) Згідно із частиною першою\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами\~ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами. За змістом ст. ст.\~13,\~14 Конституції України\~земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених\~Конституцією. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Земельне законодавство базується, серед інших, на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю (п.п. «б», «ґ» ч. 1\~ст. 5 ЗК України).\~\~До загальних засад цивільного законодавства відноситься справедливість, добросовісність та розумність. (п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України). Згідно\~ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Положеннями статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (ст. 206 Земельного кодексу України, далі -\~ЗК України). Оренда землі- це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 ЗУ «Про оренду землі»). Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, далі -\~ПК України). Визначення земельної ділянки наведено в ч.1\~ст 79 ЗК України, відповідно до положень якої земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Як встановлено приписами ч.ч.1, 3, 4, 9\~ст.79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно до\~ст. 3 Закону України "Про оренду землі"\~об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч. 1\~ст. 21 названого Закону). Отже, позивач у даній справі має надати докази існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів). Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №922/392/18, від 07.02.2019 у справі №922/3639/17, від 06.02.2018 у справі №923/921/17. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1\~ст.190 ЦК України). Нормами\~ст. 120 ЗК України\~та\~ст. 377 ЦК України\~встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків). Згідно із частиною 1\~статті 79 Земельного кодексу України\~земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Приписами ч.ч. 1, 3, 4, 9\~ст. 79-1 ЗК України\~встановлено формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. (ч.ч. 1-2\~ст. 1212 ЦК України). Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 ЦК України). З приписів\~статті 79-1 Земельного кодексу України\~вбачається, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Як встановлено судом, спірна земельна ділянка є сформованою, їй присвоєно кадастровий номер\~7310136300:08:002:0147. Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений. Відповідно до\~статті 80 Земельного кодексу України\~суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Частина перша\~статті 93 Земельного кодексу України\~встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої\~статті 96 Земельного кодексу України). За змістом статей\~122,\~123,\~124 Земельного кодексу України\~міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними\~статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України). Згідно з частинами 1, 2\~статті 120 Земельного кодексу України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. За змістом частини 3\~статті 7 Закону України "Про оренду землі"\~до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходять права на земельну ділянку, на якій вказане майно розміщене, у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. Судом встановлено, що [PERSON] була власником нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці комунальної власності, якій присвоєно кадастровий номер, тож вона вважається сформованою. Матеріали справи не містять доказів належного оформлення відповідачем права користування спірною земельною ділянкою,\~загальною площею 0,0593 га, що по [ADDRESS] , з кадастровим номером 7310136300:08:002:0147, зокрема укладення договору оренди з\~\~Чернівецькою міською радою та державної реєстрації такого права. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави. У п. 65 постанови від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 ЦК України. Аналогічну правову позицію наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, від 04.12.2019 у справі №917/1739/17. Згідно з пунктом «д» частини першої\~статті 156 ЗК України\~власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина третя\~статті 157 ЗК України). Такий порядок затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284\~(далі - Порядок № 284). Відповідно до розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, які підлягають стягненню з власника об`єктів нерухомого майна на підставі ст.ст.1212, 1214 ЦК України, за користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, за період з 28.12.2020 року до 04.11.2021 року сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю становить 20899 грн. 83 коп. За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Згідно ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд враховує, що принцип змагальності згідно\~ст.12 ЦПК України\~забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Відомостей про те, що [PERSON] внесла на відповідні рахунки Чернівецької міської ради кошти згідно виставленого їй рахунку безпідставно збережених коштів, матеріали справи не містять. Відповідач [PERSON] , таких доказів суду не надала та доводи позивача не спрстувала. Таким чином, на підставі всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами, перевіреними в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Чернівецької міської ради обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по справі.

Outcome: approved