Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Стислий виклад заяви про встановлення факту належності особі правовстановлююча документа. Заявниця [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Комарницька М.В. (ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1260613 від 12.02.2024 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 001889 від 24.07.2020 року у належно засвідчених копіях приєднані до матеріалів заяви), сформувавши документ у системі «Електронний суд», 14.02.2024 року подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву у порядку окремого провадження, в якій просить ухвалити рішення про встановлення факту належності її батькові [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у с. Нижня Рожанка Стрийського району Львівської області, правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області 25.10.1989 року [PERSON] на половину жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташованого у [ADDRESS] , котра була зареєстрована Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації 20.11.1989 року за [PERSON] в реєстровій книзі № 1, реєстровий № 145. Заяву обґрунтовано тим, що її покійному батькові [PERSON] , який помер [INFO] у с. Нижня Рожанка Стрийського району Львівської області, на праві приватної власності належала половина жилого будинку, розташованого по [ADDRESS] , що стверджується Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданим виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області 25.10.1989 року. [PERSON] вказаного жилого будинку за батьком заявниці [PERSON] - [PERSON] була зареєстрована Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації 20.11.1989 року та записаний у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 145. Однак у згаданому Свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок зазначено прізвище батька заявниці [PERSON] - « [PERSON] » замість « [PERSON] », що не відповідало його правовстановлюючому документу - паспорту громадянки України та, у подальшому, не відповідає свідоцтву про його смерть, й така помилка вочевидь була допущена з технічних причин. Заявниця [PERSON] стверджує, що внаслідок такої помилки вона не має можливості скористатися своїм правом щодо спадкування відповідного права свого батька [PERSON] на половину вказаного жилого будинку. За таких обставин заявниця [PERSON] за захистом свого права щодо спадкування була змушена звертатися до суду. Заяви та клопотання учасників справи. Представниця заявниці [PERSON] - адвокатка Комарницька М.В. під час судового засідання щодо розгляду цієї заяви про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа заявила клопотання про долучення до матеріалів справи документа. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 15.02.2024 року вищевказану заяву [PERSON] , з участю заінтересованих осіб - Славської селищної ради Стрийського району Львівської області та Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено у залі судових засідань приміщення Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, на 27.02.2024 року о 12:30 год., з урахуванням особливостей, визначених у статтях 294, 315 ЦПК України. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 27.02.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судом задоволено клопотання представниці заявниці [PERSON] - адвокатки Комарницької М.В. про долучення до матеріалів цієї справи документа. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте забезпечила явку своєї представниці - адвокатки Комарницької М.В., яка вимоги заяви про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа підтримала у повному обсязі, просила таку заяву задовольнити з підстав, що у ній викладені. Обидві заінтересовані особи явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, свою позицію по справі не навели, жодних заяв чи клопотань не заявляли, як і письмових пояснень не подавали. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд дійшов такого висновку. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (рішення Європейського Суду з прав людини від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70). Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В силу частин 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом під час розгляду даної справи у порядку окремого провадження встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що стверджується її паспортом громадянки України серії [NUMBER] , виданим Сколівським РВ УМВС України у Львівській області 26.05.2007 року (копія міститься у справі, а. с. 8-9), а її зареєстрованим місцем проживання на території України є [ADDRESS] . Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області 22.11.1980 року (копія міститься у справі, а. с. 6), з урахуванням факту укладення шлюбу згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області 14.02.2007 року (копія міститься у справі, а. с. 7), заявниця [PERSON] , народилася [INFO] , а її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] .. Судом також встановлено, що батькові заявниці [PERSON] - [PERSON] на праві приватної власності належала половина жилого будинку, розташованого по [ADDRESS] , що стверджується Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданим виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області 25.10.1989 року (копія міститься у справі, а. с. 15). Половина вказаного жилого будинку була зареєстрований Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації 20.11.1989 року та записаний у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 145. Однак, у вказаному вище Свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок зазначено прізвище власника його половини « [PERSON] » замість « [PERSON] », що не відповідало його правовстановлюючому документу - паспорту громадянина України, та, у подальшому, свідоцтву про його смерть серія [NUMBER] , виданому Славською селищною радою Стрийського району Львівської області 14.07.2023 року (копія міститься у справі, а. с. 14). Така помилка у прізвищі допущена вочевидь з технічних причин. Заявниця [PERSON] внаслідок такої допущеної з технічних причин помилки у вказаному вище Свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок не може у передбачений законом спосіб скористатися своїм правом щодо спадкування відповідних прав на його половину свого нині покійного батька [PERSON] .. Норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для усіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на усій території України. В силу пункту 5 ч. 2 ст. 293 та пункту 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема й факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснюється у пунктах 2, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення у таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться у документі, відповідно до чинного законодавства. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа. За встановлених обставин цієї справи у порядку окремого провадження, а також беручи до уваги те, що факти належності особі правовстановлюючих документів можуть бути встановленими у порядку окремого провадження, виходячи також з інтересів заявниці [PERSON] щодо захисту її права на спадкування після смерті батька [PERSON] , зокрема й належного останньому права на половину жилого будинку, розташованого по [ADDRESS] , суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву, зокрема встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у с. Нижня Рожанка Стрийського району Львівської області, правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області 25.10.1989 року [PERSON] на половину вказаного жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, котра зареєстрована Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації 20.11.1989 року за [PERSON] в реєстровій книзі № 1, реєстровий № 145 Ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного факту має наслідком виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків заявниці [PERSON] , зокрема буде служити підставою для реалізації нею свого права на спадкування після смерті батька [PERSON] за його заповітом, так як підтверджує наявність в останнього за життя, з-поміж інших прав, ще й права на половину жилого будинку, розташованого по [ADDRESS] . Щодо розподілу судових витрат у справі. Судові витрати у справі, котрі полягають у справлянні судового збору за подання [PERSON] до суду заяви про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа, слід залишити за останньою, оскільки покладення їх на державу або ж на інших осіб при ухваленні рішення у справі у порядку окремого провадження чинним ЦПК України не передбачено.

Outcome: approved