Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 12.01.2022 [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, власноручним підписом здійсненим на планшеті. Надалі, з метою отримання послуги «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», [PERSON] 12.01.2022 підписала Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля та Кредитний договір б/н від 12.01.2022, за умовами якого їй надано кредит у розмірі 28\~000,00 грн, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 %. Позивач вказує, що в порушення виконання зобов`язань відповідач не надала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку із чим станом на 01.05.2023 у неї наявна заборгованість у розмірі 31\~002,22 грн, з яких: 27\~222,22 грн заборгованість за тілом кредиту; 3\~780,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. 13.09.2023 судом зареєстровано відзив на позов поданий відповідачем [PERSON] , в якому остання вказує, що позов не визнає. Так, відповідач не заперечує, що між нею та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № б/н від 12.01.2022. Проте вважає, що заявлені позивачем до стягнення суми процентів за Кредитним договором № б/н від 12.01.2022 не ґрунтуються на умовах кредитного договору. Вказує, що позивачем не надано належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи та умовами кредитного договору, натомість виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Таким чином, оскільки позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому на думку відповідача не має підстав вважати, що розмір її заборгованості перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Крім того, відповідач зауважує, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Більше того, в анкеті - заяві, відсутні будь - які дані про суму кредиту, чи кредитного ліміту, дані про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. На підстав вищевикладеного відповідач вказує, що заперечує проти задоволення позову в частині стягнення з неї тіла кредитного ліміту за Кредитним договором №б/н від 12.01.2022 у розмірі 27\~222,22 грн, а тому просить позовні вимоги задовольнити частково. 06.10.2023 судом зареєстровано відповідь на відзив поданий представником позивача АТ КБ «ПриватБанк», в якій окрім доводів викладених у позовній заяві вказує, що з матеріалів справи чітко вбачається, що за умовами кредитного договору відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 1,5 %, а також вказано розміри комісій та штрафів. Крім того представник зазначає, що наявна в матеріалах справи виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі рахунку Відповідача, всі операції за рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції) та є належними та допустимими доказом по справі, оскільки має статус первинного документу. При цьому відповідач розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий та судово-економічні експертизи по справі не призначались. З огляду на викладене просить позов задовольнити. 04.01.2024 судом зареєстровано нову редакцію позовної заяви подану представником позивача АТ КБ «ПриватБанк». 24.01.2024 судом зареєстровано письмові пояснення подані представником позивача АТ КБ «ПриватБанк», згідно яких позивач звертає увагу, що дата наявного у матеріалах справ договору 12.01.2021 є технічною помилкою, а фактично датою договору є 12.01.2022, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а тому просить вважати датою укладення Кредитного договору б/н щодо надання кредитних коштів відповідачу у розмірі 28\~000 грн, саме 12.01.2022. У судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» Ваврик Ю.П. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково зазначив, що не підтримує продану 04.01.2024 нову редакцію позовної заяви, при цьому просить врахувати письмові пояснення зареєстровані судом 24.01.2024 та вважати датою укладення Кредитного договору б/н щодо надання кредитних коштів відповідачу у розмірі 28\~000 грн, саме 12.01.2022. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час слухання справи була неодноразово повідомлена належним чином, що підтверджується довідками телефонограмами складеними секретарем судового засідання. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 223 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що 12.01.2022 [PERSON] підписала Анкету-опитувальник та угоду про використання простого електронного підпису, де вказала свої особисті дані та іншу інформацію щодо себе. Так, відповідно до угоди сторони узгодили при надання банком будь-яких послуг клієнту, в тому числі, але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають просити електронним підписом такі способи підписів клієнта: ОТР-пароль, QR-код, кнопки «підпис», «підписав», «підтверджую», «ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах банку у мережі Інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення банку на здійснення операцій з переказу коштів тощо, або якщо Інтерфейс відповідного ПК Банку дає клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої клієнт надає банку шляхом підписання способами, що узгоджені сторонами вище. Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження. При здійснення будь-якої операції та правочинів між сторонами за допомогою ОТР-паролю як простого електронного підпису сторони домовились вважати, що він однозначно ідентифікує клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТП паролю на фінансовий номер телефону клієнта. У подальшому 12.01.2022 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, який підписано із відповідачем за допомогою ОТР пароля, про надання строкового кредиту у розмірі 28\~000 грн,строком кредитування 36 місяців, з фіксованою процентною ставкою 1,5% на місяць (18% річних), в якому сторони узгодили порядок повернення кредиту, а саме, щомісячними платежами рівними частинами згідно графіку платежів; орієнтовну вартість кредиту; реальну річну процентну ставку; наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Щодо дати укладення кредитного договору, то суд бере до уваги пояснення представника позивача щодо технічної описки у договорі, при зазначені дати договору «12.01.2021» та враховує позицію відповідача, яка не заперечила, факт укладення 12.01.2022 між нею та АТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору, та вважає, що датою укладення Кредитного договору між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] щодо надання кредитних коштів є 12.01.2022. У підписаній відповідачем за допомогою ОТР пароля заяві від 12.01.2022\~ [PERSON] підтвердила зобов`язання за договором від 12.01.2022 та доручила банку встановити регулярний платіж з картки/рахунку [NUMBER] на погашення заборгованості, згідно графіку платежів, з оплатою щомісячно (не пізніше 12 числа) у розмірі 1197,78 грн, у тому числі проценти за користування кредитом 1,5% - 420,00 грн, з 12.02.2022 (перший платіж) по 12.01.2025 (останній платіж). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] , долученої до матеріалів справи встановлено, що 12.01.2022 [PERSON] відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , 12.01.2022 встановлено кредитний ліміт 28\~000 грн, 12.01.2022 зменшено кредитний ліміт до 28\~000 грн. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи кредитний договір від 12.01.2022 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. За таких підстав суд вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позик и, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи, вимоги частини другої статті 530 ЦК України, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-яких час. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Факт користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами та їх несвоєчасне повернення знайшов своє підтвердження у матеріалах справи, зокрема виписці за договором №б/н за період 12.01.2022 по 02.05.2023, з якої вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами та частково погашала наявну заборгованість. Більше того, відповідач [PERSON] у відзиві на позов не заперечила, факт наявності у неї заборгованості за Кредитним договором від 12.01.2022, а саме тіла кредиту у розмірі 27\~222,22 грн. Щодо заперечень відповідача щодо ненадання банком первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення та заперечень з приводу стягнення нарахованих відсотків, з підстав не зазначення таких у Кредитному договорі, то суд вважає такі безпідставними, оскільки виписка по картковому рахунку долучена позивачем до матеріалів справи є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду в постанові від 16.09.2020 при розгляді цивільної справи № 200/5647/18. Окрім цього суд зауважує, що умовами Кредитного договору\~від 12.01.2022,\~який підписано\~відповідачем [PERSON] за допомогою ОТР пароля передбачено фіксовану процентну ставку 1,5% на місяць (18% річних), відтак суд не бере до уваги доводи відповідача приводу того, що у кредитному договір сторонами не погоджено сплату процентів за користування кредитними коштами. Так, як вбачається з долученого банком до позовної заяви розрахунку, заборгованість [PERSON] за Кредитним договором від 12.01.2022 станом на 01.05.2023 становить 31\~002,22 грн, з яких: 27\~222,22 грн заборгованість за тілом кредиту; 3\~780,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Таким чином,\~суд розглянувши\~матеріали справи,\~дослідивши наявні\~у справі\~докази,\~давши оцінку\~належності,\~допустимості,\~достовірності кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатності і\~взаємного зв`язку\~доказів у\~їх сукупності,\~застосовуючи до\~визначених правовідносин\~норми матеріального\~та процесуального\~права,\~вважає,\~що позов\~підлягає до\~задоволення шляхом\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~заборгованості за\~кредитним договором\~б/н від 12.01.2022 станом на 01.05.2023 у розмірі 31\~002,22 грн, з яких: 27\~222,22 грн заборгованість за тілом кредиту; 3\~780,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved