Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2022 року по справі №521/4489/22 були задоволені його позовні вимоги про поновлення на роботі та виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, однак внаслідок тривалого апеляційного розгляду справи та небажання відповідача добровільно своєчасно виконати рішення суду І інстанції про його поновлення на роботі фактично з моменту постановлення судом І інстанції рішення до його поновлення на роботі минуло більше року і його вимушений прогул збільшився на 331 робочий день. За таких обставин, посилаючись на порушення відповідачем законодавства про працю, позивач звернувся з вказаним позовом до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 630068 (шістсот тридцять тисяч шістдесят вісім) гривень 43 (сорок три) копійки, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив на позов та заяву, відповідно до яких позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, справу розглянути за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2022 року у справі №521/4489/22 позовну заяву [PERSON] до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 17.02.2022 № 28/ос «По особовому складу», який було видано відносно [PERSON] . Поновлено [PERSON] на роботі на посаді заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄРДПОУ: 41149437, адреса місцезнаходження офісу: м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5). Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄРДПОУ: 41149437, адреса місцезнаходження офісу: м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17.02.2022 року 06.07.2022 року у розмірі 192 257,42 (сто дев`яносто дві тисячі двісті п`ятдесят сім) гривень 42 копійки. Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄРДПОУ: 41149437, адреса місцезнаходження офісу: м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) на користь держави судовий збір в сумі 992,40 гривень. Постановою Одеського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року у справі №521/4489/22 рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2022 року залишено без змін. Наказом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» №295/ос від 12 жовтня 2023 року «По особовому складу» наказано скасувати наказ філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 17 лютого 2022 №28/ос «По особовому складу» про звільнення [PERSON] ; поновити [PERSON] на посаді заступника начальника дирекції ВСП «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» з 17 лютого 2022 року; начальнику дирекції ВСП «Одеська дирекція» забезпечити доступ до роботи [PERSON] на посаді заступника начальника ВСП «Одеська дирекція» з 13 жовтня 2023 року; начальнику відділу управління персоналом ВСП «Одеська дирекція»: зробити запис про поновлення на роботі до трудової книжки [PERSON] , скласти коригувальний табель обліку використаного робочого часу за час вимушеного прогулу; виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно рішення правління Малиновського районного суду м. Одеси. Підстава: рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2022 року, справа №521/4489/22. Частиною 7\~ст. 235 КЗпП України\~передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Як роз`яснено у п. 34\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Відповідно до\~ст. 236 КЗпП України\~у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Суд зазначає, що вказані норми права передбачають право особи, яку було незаконно звільнено та в подальшому у відношенні до якої роботодавцем було здійснено затримання виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі на отримання саме середнього заробітку за час такої затримки. Положення\~ст. 236 КЗпП України\~встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Судом встановлено, що внаслідок апеляційного розгляду апеляційної скарги на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2022 року у справі №521/4489/22, фактично позивача поновлено на роботі 13 жовтня 2023 року, а середній заробіток за час вимушеного прогулу виплачено за період з 17 лютого 2022 року по 06 липня 2022 року у розмірі 192257 (сто дев`яносто дві тисячі двісті п`ятдесят сім) гривень 42 (сорок дві) копійки. Тобто, з моменту ухвалення Малиновським районним судом м. Одеси рішення від 06 липня 2022 року у справі №521/4489/22 до поновлення на роботі [PERSON] минуло більше року і вимушений прогул позивача збільшився на 331 робочий день (липень 2022р. - 17 робочих днів, серпень 2022р. - 23 робочі дні, вересень 2022р. - 22 робочі дні, жовтень 2022р. - 21 робочий день, листопад 2022р. - 22 робочих дня, грудень 2022р. - 22 робочих дня, січень 2023р. - 22 робочих дні, лютий 2023р. - 20 робочих днів, березень 2023р. - 23 робочих дня, квітень 2023р. - 20 робочих днів, травень 2023р. - 23 робочих дня, червень 2023р. - 22 робочих дня, липень 2023 р. - 21 робочий день, серпень 2023р. - 23 робочих дня, вересень 2023р. - 21 робочий день, жовтень 2023р. - 9 робочих днів). Середній заробіток [PERSON] визначений відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, підтверджений матеріалами справи №521/4489/22 та судовими рішеннями, які набрали законної сили, і становить 1903 (одна тисяча дев`ятсот три) гривні 53 (п`ятдесят три) копійки на день. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має сплатити позивачу додатково до суми визначеної в рішенні суду І інстанції середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 630068 (шістсот тридцять тисяч шістдесят вісім) гривень 43 (сорок три) копійки (331 х 1903,53). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (постанова від 17 жовтня 2014 року№10) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому із відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Outcome: approved