Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON] . Батько [PERSON] помер [INFO] . Позивач був зареєстрований та проживав разом з померлими на час їхньої смерті. Після смерті батька залишилося спадкове нерухоме майно - земельна ділянка площею 0,15 га з цільовим призначенням «для будівництва житлового будинку з надвірними спорудами», що розташована на території с. Великий Тростянець Полтавського району та яка була передана йому згідно з рішенням виконавчого комітету Тростянецької сільської ради від 08.08.1994 за №88. Позивач звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори щодо оформлення прав на спадкове майно, проте йому було відмовлено у зв`язку з тим, що на зазначену земельну ділянку право власності не зареєстровано, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину та проведення державної реєстрації. Вважає, що фактично прийняв спадщину, оскільки є спадкоємцем другої черги та постійно проживав із спадкодавцем, інші спадкоємці відсутні. На його неодноразові звернення до Тростянецької та Щербанівської сільської ради Полтавського району, архівного відділу Полтавської районної військової адміністрації з`ясувалось, що документи, які б підтверджували факт передачі земельної ділянки [PERSON] саме у с. Квіткове Полтавського району відсутні, що унеможливлює реалізацію позивачем спадкових прав у позасудовому порядку. Просив встановити факт, що рішення виконавчого комітету Тростянецької сільської ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області від 08.08.1994 за №88 про перенесення земельної ділянки 0,15 га [PERSON] із с. Квіткове Полтавського району на с. Великий Тростянець Полтавського району, є рішенням про передачу у приватну власність [PERSON] зазначеної земельної ділянки; стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Представник відповідача у відзиві заперечував проти позову з тих підстав, що рішення виконавчого комітету Тростянецької сільської ради від 08.08.1994 за №88 жодним чином не підтверджує факту передачі земельної ділянки у приватну власність, а рішення виконавчого комітету Полтавської районної ради народних депутатів від 28.12.1994 за №155 стосується виключно питання надання дозволу на будівництво. Позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження позовних вимог. Вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є неналежним та не сприятиме ефективному відновленню його порушених прав. У відповіді на відзив представник позивача посилається на те, що передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, проводиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки, тому вважає, що посилання представника відповідача на відсутність повноважень є необґрунтованим, оскільки фактично вказане рішення прийнято відповідною радою народних депутатів, а документи, які б спростували факт передачі земельної ділянки, відповідачем не надані. У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача зазначив, що органи місцевого самоврядування не уповноважені здійснювати дії щодо земель приватної власності; дії щодо перенесення земельної ділянки приватної власності із с. Квіткове у с. Великий Тростянець на підставі рішення органу місцевого самоврядування не могло бути здійснено жодним чином з огляду на відсутність відповідних повноважень щодо розпорядження земельними ділянками приватної власності органами місцевого самоврядування, що свідчить про відсутність факту передачі [PERSON] відповідної земельної ділянки у приватну власність. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори, у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи без його участі не надав з невідомих причин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.10). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , який відповідно до довідки виконавчого комітету Щербанівської сільської ради №565 від 12.04.2023 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по день смерті, разом з ним також були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до довідки виконавчого комітету Щербанівської сільської ради №482 від 23.03.2023 [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по день смерті, разом з ним також були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.14). Згідно з відповіддю Полтавської районної державної нотаріальної контори №02-14 від 28.04.2023 спадкова справа після смерті [PERSON] у передбачений законодавством шестимісячний термін не відкривалася, [PERSON] рішенням Тростянецької сільської ради від 08.08.1994 за №88 виділена земельна ділянка площею 0,15га для будівництва житлового будинку з надвірними спорудами на території с. Великий Тростянець Полтавського району, на зазначену земельну ділянку право власності не зареєстровано, що унеможливлює прийняття рішення про видачу свідоцтва про право власності на спадщину та проведення державної реєстрації (а.с.14). Відповідно до рішення Тростянецької сільської ради від 08.08.1994 №88 [PERSON] надано дозвіл на перенесення його земельної ділянки з [ADDRESS] (а.а.15). Згідно з рішенням виконавчого комітету Полтавської районної ради народних депутатів №155 від 28.12.1994 [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуальних житлових будинків в населених пунктах району (а.с.16). [PERSON] 26 січня 1995 року виготовив паспорт на забудову садиби в сільському населеному пункті України (а.с.18-19). Відповідно до відповіді архівного відділу Полтавської районної військової адміністрації №07-02/93 від 25.07.2023 та виконавчого комітету Щербанівської сільської ради №02-13/1895 від 18.08.2023 рішення стосовно виділення (передачу в приватну власність) земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва житлового будинку з надвірними спорудами в с. Квіткове [PERSON] , відсутнє (а.с.20). Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з аналізу норм чинного законодавства, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Заявлені позивачем вимоги фактично стосуються тлумачення змісту спірного рішення органу місцевого самоврядування. Так, рішення виконавчого комітету Тростянецької сільської ради народних депутатів за №88 від 08.08.1994 стосується реалізації нам повноважень у галузі будівництва згідно зі ст. 37 ЗУ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», проте не визначає питання передачі земельної ділянки у власність [PERSON] . Отже, суд вважає, що спосіб захисту, обраний позивачем, не є ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема визнання права, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання правочину недійним. Як неодноразово зазначала Велика палата Верховного Суду, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами; змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа; характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ефективний спосіб захисту має відповідати змісту права чи інтересу; характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не є у цьому випадку ефективним, оскільки не відповідає змісту права, характеру оспорення та не стосується захисту права позивача на спірну земельну ділянку. За таких обставин суд у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту його порушеного права. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed