Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, мотивуючи його тим, що вона та відповідач є батьком сина [PERSON] [INFO] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття: до [INFO] . Окрім того позивачка просить стягнути аліменти на її утримання відповідно до ст.88 СК України мотивуючи тим,що на її утриманні знаходиться син , який є інвалідом , вона не працює бо доглядає неповнолітню дитину. Ухвалою суду від 24.08.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі. Позивачка в судове засідання не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився про час розгляду справи належно повідомлений про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст.280 ЦПК України,\~суд визнає\~причини неявки\~неповажними і\~вирішує справу\~\~розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину: - сина [PERSON] , який народився [INFO] , про що 26 вересня 2018 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області складено відповідний актовий запис №1485 та видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . має діагноз: вродження щілина піднебіння серединна і є з 28.09.2018 року дитиною з інвалідністю строком на п`ять років (до 31.01.2024 року), що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , медичним висновком ЛКК від 28.09.2018 року. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Позивачка в позовній заяві зазначила,що [PERSON] переніс операцію в Дитячій клінічній лікарні №7 Печерського району м. Києва за адресою: [ADDRESS] . В період лікування нашого сина в м. Києві вона постійно перебувала поруч біля сина, винаймала житло та відповідно несла додаткові витрати. В цьому році вона знову буде змушена з сином їхати до Дитячої клінічної лікарні №7 Печерського району м. Києва для проведення чергової операції сину. Отже вона потребую матеріальної допомоги на своє утримання, як матір, з якою проживає дитина-інвалід, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, а відповідач може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, тобто у частці від доходу другого з подружжя або у твердій грошовій сумі, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. За таких обставин, право матері на отримання аліментів від батька дитини виникає у разі, якщо вона проживає з дитиною-інвалідом; дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; матір опікується нею; другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на її утримання, суд враховує проживання матері разом з дитиною, якій потрібна постійна допомога під час навчання дитини та перебування її у школі, лікувальних закладів, а також те, що дитині постійно потрібно проходити реабілітаційні програми, у зв`язку з чим позивач позбавлена можливості працевлаштуватися і потребує значних матеріальних витрат, яких не вистачає навіть у разі отримання соціальної допомоги на дитину та виходить з того, що відповідач за своїм станом здоров`я, будучи працездатною особою, та який також повинен дбати про свою дитину, спроможний надавати матеріальну допомогу. Положеннями ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»), Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Позивачка надала до суду копію висновку з ЛКК від 28.09.2018 рік про те , що [PERSON] [INFO] консультований хірургом-стоматологом та проставлений діагноз вроджена щілина піднебіння середина та рекомендовано оформлення соціальної допомоги. Жодного документа про те,що [PERSON] [INFO] . Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша\~статті 6 СК України). Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно з положеннями\~статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина з інвалідністю - це дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю»\~встановлені відповідні розміри державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства (залежно від групи) та дітям з інвалідністю до 18 років. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надавити докази на які вона посилається. Позивачка надала до суду копію висновку з ЛКК від 28.09.2018 рік про те ,що [PERSON] [INFO] консультований хірургом-стоматологом та проставлений діагноз вроджена щілина піднебіння середина та рекомендовано оформлення соціальної допомоги. Жодного документа про те,що [PERSON] 13.09.2018 року потребує сторонньої допомоги позивачка до суду не надала. Документів про те які доходи має позивачка та в якому розмірі отримує соціальну допомогу на утримання сина не надано. Про те що [PERSON] переніс оперативне втручання у лікарському закладі та потребує додаткової операції позивачка теж не надала документи. На підставі викладеного суд приходить до висновку про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина , а у задоволенні позовних вимог на утримання позивачки суд відмовляє,оскільки доказів про те,що син потребує додаткового догляду не надано. \~ \~ \~ \~Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial