Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходилась цивільна справа №175/2708/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення грошових сум. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2023 року в позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення грошових сум відмовлено у повному обсязі. 10 жовтня 2023 року відповідач [PERSON] через свого представника адвоката Ліфлянчик С.І. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просить стягнути судові витрати відповідача у розмірі 23\~000,00 грн. Ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року було заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Ліфлянчика Станіслава Ігоровича, про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення. Не погодившись із ухвалою суду представник відповідача [PERSON] адвокат Ліфлянчик Станіслав Ігорович подав до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу на Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.10.2023 року по справі №175/2708/22. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року було постановлено: «… Апеляційну скаргу\~представника відповідача [PERSON] адвоката Ліфлянчика Станіслава Ігоровича задовольнити частково. Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення грошових сум скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. …». 06 лютого 2024 року матеріали заяви надійшли до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області для продовження розгляду в частині ухвалення додаткового рішення. Сторони у судове засідання не з`явились. [PERSON] надала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Зазначила, що на її думку сума коштів не обґрунтована та не відповідає дійсним обставинам справи з огляду на невисоку складність справи. Просила відмовити в задоволенні заяви. [PERSON] в додаткових поясненнях зазначила, що сума коштів сплачена за послуги з надання професійної правничої допомоги обґрунтована та відповідає дійсним витратам на розгляд справи. Заяву підтримала та просить суд задовольнити її. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У зв`язку з неявкою сторін силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, та письмову заяву разом з додатками, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Одночасно ст. 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Суду при визначенні розміру компенсації слід ураховувати (а сторонам доводити) співмірність витрат на оплату послуг адвоката із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських вимог, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved