Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

позивач звернувся до суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за аліментами за період з лютого 2019 року по грудень 2023 року у розмірі 271765,61 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що у сторін від шлюбних відносин народилась дочка. Після припинення шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. На підставі судового рішення батько здійснює утримання сина шляхом щомісячної сплати аліментів. Попри те, виконання батьківського обов`язку відповідач здійснює неналежним чином у зв`язку із чим утворилась заборгованість за несплаченими аліментами у відповідності до ст. 197 СК України. Через виникнення заборгованості з вини відповідача також просить стягнути неустойку у відповідності до ст. 198 СК України. Відповідачем не подано до суду відзив, який би містив заперечення на позов. 29 січня 2024 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, відповідач не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року у справі № 758/2226/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] ухвалено стягувати з останнього на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 18 лютого 2019 року і до завершення навчання, але не більше, ніж до досягнення до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 14 лютого 2010 року. Рішення суду набрало законної сили з 21 вересня 2020 року. Виконавчий лист видано стягувачу 06 жовтня 2020 року. Дані обставини підтверджено копіями судового рішення та виконавчого листа у справі № 758/2226/19. З метою примусового виконання виконавчого листа № 758/2226/19 державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.01.2024 № [NUMBER]/12, проведеного державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № [NUMBER] у [PERSON] виникла заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 758/2226/19 за період з 18 лютого 2019 року 31 грудня 2023 року, станом на 01 січня 2024 року у розмірі 271765,61 грн. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 19.01.2022 (справа № 711/679/21) стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що заборгованість особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду виникла саме з його вини, адже доказів протилежного судом не встановлено. При визначення розміру неустойки, суд приймає до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 03.01.2024, адже такий проведено державним виконавцем у відповідності до вимог ст. ст. 195, 196 СК України. З урахуванням законодавчих положень позивачка просить стягнути неустойку у розмірі 100 відсотків заборгованості, що становить у сумі 271765,61 грн. Враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги наведене, суд прийшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 18 лютого 2019 року по 31 грудня 2023 року у сумі 271765,61 грн, а позов задовольнити. Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн в дохід держави.

Outcome: approved