Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

14 грудня 2023 року представник позивача звернулась в суд з цивільним позовом до відповідача, у якому просила стягнути з нього неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 22880 грн. 17 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Мотивувала позовні вимоги тим, що 15 листопада 2003 року позивач уклала шлюб з відповідачем, від якого у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2023 року ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 11 квітня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн, щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 11 квітня 2023 року. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист, у зв`язку з пред`явленням якого до виконання відкрито виконавче провадження № 72279212. Розрахунком заборгованості за вказаним виконавчим провадженням стверджується, що заборгованість боржника зі сплати аліментів станом на 06 листопада 2023 року становить 12069 грн. Зазначає, що розмір пені за період з квітня 2023 року по жовтень 2023 року становить 22880 грн. 17 коп. У зв`язку з наведеним, просила позовні вимоги задовольнити, а судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 18 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 17 січня 2024 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого позовні вимоги заперечила, вказала на безпідставність та незаконність таких. Пояснила, що відповідач від сплати аліментів не ухиляється і сплачує такі вчасно. Зауважила, що обов`язок [PERSON] зі сплати аліментів виник лише 03 липня 2023 року (дата набрання законної сили рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2023 року), оскільки з цього часу сторони дійшли згоди щодо розміру сплати таких, а до вступу в законну силу судового рішення у справі, в останнього відсутній законодавчий обов`язок зі сплати аліментів. Зазначила, що у відповідача відсутня вина за прострочення сплати аліментів, оскільки виконавчий лист поступив до бухгалтерії за його місцем роботи лише у липні 2023 року. Покликалася на практику Верховного Суду. Подала довідку про доходи відповідача, згідно якої вбачається списання грошових коштів на сплату аліментів за період з серпня 2023 року по грудень 2023 року. Заперечила у стягненні судових витрат на правничу допомогу. 02 лютого 2024 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій вона вказала, що [PERSON] знав про розгляд справи № 462/2477/23, відвідував судові засідання, подавав відзив, заперечення та клопотання, а відтак міг сплачувати аліменти і під час розгляду справи. Зауважила, що позиція сторони відповідача про те, що пеня нараховується з моменту набрання рішенням законної сили ґрунтується лише на їх суб`єктивній думці та не підтверджена положеннями законодавства. Крім цього, подала виписку про надходження грошових коштів по банківській карті позивача, згідно якої зауважила, що у серпні 2023 року та грудні 2023 року грошові кошти від відповідача не поступали. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено з рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2023 року, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 листопада 2006 року, та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 серпня 2004 року. В акті обстеження житлово-побутових умов від 31 березня 2023 року, виданим Зимноводівською сільською радою Львівського району Львівської області, зазначено, що позивач [PERSON] разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою [ADDRESS] . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2023 року по справі № 462/2477/23, яке набрало законної сили 03 липня 2023 року, ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 11 квітня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн, щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 11 квітня 2023 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 06 листопада 2023 року у виконавчому провадженні № 72279212, яке відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом м. Львова 10 липня 2023 року по справі № 462/2477/23, заборгованість відповідача перед позивачем у зв`язку з несплатною ним аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за період з квітня 2023 року по жовтень 2023 року становить 12069 грн. Зокрема, заборгованість за квітень 2023 року становить 4000 грн., за травень 2023 року становить 6000 грн., за червень 2023 року становить 6000 грн., за липень 2023 року становить 6000 грн., за серпень 2023 року становить 6000 грн. В графі заборгованості розрахунку по сплаті аліментів від 06 листопада 2023 року за вересень і жовтень 2023 року така відсутня, оскільки вказані суми "- 4855 грн. 07 коп." та "- 11075 грн. 93 коп.". Довідкою № АТП00000002 від 08 січня 2024 року про доходи відповідача [PERSON] встановлено, що сплачені ним аліменти у серпні 2023 року становлять 17144 грн. 93 коп., у вересні 2023 року становлять 10855 грн. 07 коп., у жовтні 2023 року становлять 6000 грн., у листопаді 2023 року становлять 18000 грн., у грудні 2023 року становлять 6000 грн. У відповідності до виписки № JPOVKCCMD6VMDVLL від 19 січня 2024 року на банківську карту позивача в якості сплати аліментів надійшли грошові кошти, зокрема 15 вересня 2023 року в сумі 17075 грн. 93 коп., 20 жовтня 2023 року в сумі 10855 грн. 07 коп., 14 листопада 2023 року в сумі 6000 грн., 16 листопада 2023 року в сумі 18000 грн., 13 січня 2024 року в сумі 6000 грн., 18 січня 2024 року в сумі 70 грн. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року встановлено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Частина 2 ст. 196 СК України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Покликання представника відповідача на те, що обов`язок [PERSON] зі сплати аліментів виник лише 03 липня 2023 року (дата набрання законної сили рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2023 року), оскільки з цього часу сторони дійшли згоди щодо розміру сплати таких, а до вступу в законну силу судового рішення у справі, в останнього відсутній законодавчий обов`язок зі сплати аліментів, а також відсутність вини останнього за прострочення сплати аліментів, оскільки виконавчий лист поступив до бухгалтерії за його місцем роботи лише у липні 2023 року, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Під час розгляду цивільної справи № 462/2477/23 в Залізничному районному суді м. Львова про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та повнолітню дитину, що продовжує навчання, відповідач у відзиві на позовну заяву просив визначити розмір аліментів по 3000 грн. на кожну дитину, позиція якого врахована, та ухвалено відповідне рішення від 31 травня 2023 року. З огляду на що [PERSON] був обізнаний, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню, однак жодних дій для виконання свого обов`язку не вчинив. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд зазначає таке. Частиною першою статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі № 572/1762/15-ц зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так, заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Використовуючи вищенаведені правила для обрахунку пені зі сплати аліментів, суд бере за основу наданий розрахунок державного виконавця заборгованості за аліментами, а також надані позивачем виписку по банківському рахунку, а відповідачем довідку про доходи. При цьому, наведені письмові докази дозволяють суду здійснити обрахунок за правилами, як це передбачено у вищенаведеній позиції ВП ВС, тобто за кожен місяць сплати аліментів окремо, з визначенням остаточної суми шляхом додавання визначених сум. Суд не знаходить підстав для нарахування пені за прострочення сплати аліментів за період з 11 квітня 2023 року (день звернення з позовною заявою до суду) по 31 травня 2023 року (день ухвалення рішення про стягнення аліментів), оскільки до ухвалення рішення Залізничного районного суду м. Львова у цивільній справі №462/2477/23, у відповідача був відсутній законодавчий обов`язок сплачувати аліменти, оскільки ще не був визначений їх точний розмір. Лише з 31 травня 2023 року у відповідача з`явився обов`язок виконати рішення суду та сплачувати аліменти позивачу. Визначаючи цей день саме днем ухвалення рішення, а не днем набрання рішенням законної сили, суд виходить з того, що рішення було допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Крім цього, в межах даної справи відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якій він просив визначити розмір аліментів по 3000 грн. на кожну дитину, позиція якого врахована, та ухвалене відповідне рішення, а отже стороні відповідача саме 31 травня 2023 року стало відомо про необхідність негайної сплати аліментів на користь позивача. До цього часу (31 травня 2023 року) суд не може вважати, що прострочення сплати аліментів сталося саме з вини відповідача, як це передбачено приписами ч. 1 ст. 196 СК України. Вказане узгоджується з висновком викладеним у Постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 161/5211/22. У зв`язку з цим суд вважає, що наявні підстави для нарахування відповідачу пені за прострочення сплати аліментів за період з 31 травня 2023 року по 31 жовтня 2023 року (останній день розрахунку позивача), яка судом розраховується таким чином: -за травень 2023 року нараховується за період з 1 червня 2023 року по 31 серпня 2023 року (92 дні прострочення ) на суму 6000 грн х 1% х 92 = 5520 грн.; -за червень 2023 року нараховується за період з 1 липня 2023 р. по 31 серпня 2023 року (62 дні прострочення) на суму 6000,00 грн. х 1% х 62 = 3720 грн.; -за липень 2023 року нараховується за період з 1 серпня 2023 р. по 31 серпня 2023 року (31 день прострочення) на суму 4855 грн. 07 коп. х 1% х 31 = 1505 грн. 01 коп.; -за серпень 2023 року нараховується за період з 1 вересня 2023 р. по 30 вересня 2023 р. (30 днів прострочення) на суму 6000 грн. х 1% х 30 = 1800 грн.; - за вересень 2023 року нараховується за період з 1 жовтня 2023 р. по 31 жовтня 2023 р. (31 день прострочення) на суму 6000 грн. х 1% х 31 = 1860 грн.; - за жовтень 2023 року нараховується за період з 1 листопада 2023 р. по 16 листопада 2023 р. (16 днів прострочення) на суму 6000 грн. х 1% х 16 = 960 грн. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 31 травня 2023 року по 31 жовтня 2023 року у розмірі 15365 грн. 01 коп. Підстав зменшувати цю суму відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України суд не знаходить, оскільки відповідних клопотань сторона відповідача не заявляла, а його матеріальний стан, як це встановлено судом, дозволяв своєчасно та у повному обсязі сплачувати аліменти. Доказів того, що сімейний стан відповідача не дозволяв йому вчасно сплачувати аліменти, він також не надав. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу, проведенням експертиз, а також інші витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК). Витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 2 ст. 141 ЦПК). При цьому суд зобов`язаний врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК). Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надані суду договір про надання правової допомоги № 71 від 16 листопада 2023 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги № 1241742 від 11 грудня 2023 року, акт про надання послуг № 1 від 20 листопада 2023 року, згідно якого вартість наданих послуг становить 10000 грн., а також рахунок № 1 від 16 листопада 2023 року, у якому зазначена вище сума підлягає оплаті. У відзиві на позовну заяву, сторона відповідача просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу через безпідставність позову. Суд зауважує, що у пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382 цс 19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723 св 20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582 св 20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783 св 21), від 13 червня 2022 року у справі №456/7206/18 (провадження 61-5547 св 21). Вивчивши вищезазначені документи та матеріали справи, суд вважає, що послуги, вказані у акті про надання послуг № 1 від 20 листопада 2023 року, а також рахунку № 1 від 16 листопада 2023 року, згідно яких вартість наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 71 від 16 листопада 2023 року становить 10000 грн., знайшли своє підтвердження частково, оскільки позовна заява сформована на 8 аркушах на підставі письмових доказів наданих позивачем, розмір таких\~витрат не\~є обґрунтований\~і пропорційний\~до предмета\~спору з\~урахуванням ціни\~позову, отже вказана вартість наданих послуг адвоката у розмірі 10000 грн. не відповідає принципу розумності та критерію реальності адвокатських витрат, а тому такі можуть становити вартістю 2000 грн. Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачувала судового збору, як особа звільнена від його сплати, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial