Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: відділ Державної виконавчої служби у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Тернопільського міськрайонного суду. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з невиконанням своїх батьківських обов`язків [PERSON] , в частині матеріального утримання дітей, позивачка була змушена звертатись за захистом права до суду. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/5565/15-ц від 28 липня 2015 року позов було задоволено і стягнуто із [PERSON] аліменти. Аліменти не сплачувалися, хоча є регулярним платежем і повинні сплачуватися щомісячно. [PERSON] зверталася до суду про стягнення пені (неустойки) за аліментами. 08 вересня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким позов [PERSON] задоволено і стягнуто з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання спільних дітей, за період з квітня 2015 року до 10 лютого 2022 року у розмірі 63 159,19 грн. Позивачка також подавала позов про збільшення розміру аліментів. 02 червня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення у цивільній справі № 607/2620/22 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Отримавши виконавчий лист № 607/2620/22 виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 11 липня 2022 року, позивачка звернулася до відділу ДВС у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для його примусового виконання. Водночас, [PERSON] продовжив ухилятися від своїх батьківських обов`язків, а також від виконання рішення. Щодо розрахунку заборгованості по аліментах - за [PERSON] числиться заборгованість станом на 18 жовтня 2023 року у розмірі 35 000,00 грн. У відповідності до наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості, позивач розраховує пеню (згідно з Правовим висновком у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц): Липень 2022 р.: 2500 грн.* 427 дні *1% = 10675 грн.; Серпень 2022 р.: 2500 грн.* 396 дні *1% = 9900 грн.; Вересень 2022 р.: 2500 грн.* 366 дні *1% = 9150 грн.; Жовтень 2022 р.: 2500 грн.* 335 дні *1% = 8375 грн.; Листопад 2022 р.: 2500 грн.* 305 дні *1% = 7625 грн.; Грудень 2022 р.: 2500 грн.* 274 дні *1% = 6850 грн.; Січень 2023 р.: 2500 грн.* 243 дні *1% = 6075 грн.; Лютий 2023 р.: 2500 грн.* 215 дні *1% = 5375 грн.; Березень 2023 р.: 2500 грн.* 184 дні *1% = 4600 грн.; Квітень 2023 р.: 2500 грн.* 154 дні *1% = 3850 грн.; Травень 2023 р.: 2500 грн.* 123 дні *1% = 3075 грн.; Червень 2023 р.: 2500 грн.* 93 дні *1%= 2325 грн.; Липень 2023 р.: 2500 грн.* 62 дні *1% = 1550 грн.; Серпень 2023 р.: 2500 грн. *31 день* 1% = 775 грн. Сума заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становитиме 80 200 грн. Але СК України встановлено, що сума нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Відповідно до частини 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Отож, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] грошову суму в розмірі 35 000,00 грн, яка не перевищує 100 відсотків заборгованості, за прострочення сплати аліментів. Позивачка вважає, що заборгованість по аліментах утворилася через ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] працює, має у власності квартиру, яку планував здавати квартирантам, однак він самоусунувся як від виховання, так і від матеріального забезпечення сина. З урахуванням викладеного позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у сумі 35 000,00 грн. за виконавчим документом № 607/2620/22 від 02 червня 2022 pоку, за період з липня 2022 року по серпень 2023 року. Ухвалою судді від 20 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/22412/23. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокатка Гнатюк Д. С. не з`явилися, проте представник подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримують, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представниктретьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: відділу Державної виконавчої служби у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2022 року у справі № 607/2620/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн (дві тисячі п`ятсот), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. З виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2022 року у справі № 607/2620/22 вбачається, що рішення набрало законної сили 08 липня 2022 року. З листа Головного виконавця Тернопільського відділу Державної виконавчої служби у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 27889 від 18 жовтня 2023 року слідує, що державний виконавець надав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та інформацію з реєстру боржників. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 12 серпня 2023 року, складеного головним державним виконавцем Польською Т. М., за [PERSON] числиться заборгованість, яка на день настання повноліття дитини становить 35 000,00 грн (виконавче провадження № [NUMBER]). За змістом повторного розрахунку заборгованості від 06 лютого 2024 року, сформованого [PERSON] , за [PERSON] станом на 12 серпня 2023 року числиться заборгованість, яка становить сукупний розмір 25 658,04 грн (виконавче провадження № [NUMBER]). Виникла заборгованість зі сплати аліментів і стала підставою для звернення [PERSON] із позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідачем не надано суду жодних доказів щодо того, що заборгованість по аліментах утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Відповідач є працездатним, доказів зворотного судом не здобуто, а тому зобов`язаний виконувати рішення суду, як і має нести відповідальність за весь час прострочення сплати аліментів. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень щодо періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Однак при проведенні розрахунку суд виходив із того, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визнавши її загальну суму. Суд не погоджується із розрахунком пені, здійсненим позивачкою, оскільки такий розрахунок здійснювався не на підставі розрахунку заборгованості станом на 12 серпня 2023 року, сформованого [PERSON] у ВП № [NUMBER], за змістом якого за [PERSON] числиться заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 25 658,04 грн, за період з липня 2022 року по серпень 2023 року. Відтак, при здійсненні судом розрахунку з урахуванням вимог, наведених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, сума пені становить 32 903,04 грн (розрахунок суду додається до матеріалів). Водночас, сума пені за аліментами перевищує сто відсотків заборгованості відповідача зі сплати аліментів, яка з липня 2022 року по серпень 2023 року включно складає суму 25 658,04 грн, згідно розрахунку заборгованості станом на 12 серпня 2023 року, сформованого [PERSON] у ВП № [NUMBER], а тому до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає неустойка (пеня) зі сплати аліментів у розмірі не більше ста відсотків від суми заборгованості, тобто 25 658,04 грн. Проаналізувавши вищенаведені обставини, суд доходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивачки, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог частково, стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25 658,04 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: partial