Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Представник кредитної спілки «Наші люди» - Ільїн О.П. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на свою користь 200 000 гривень основної суми кредиту та 61312,29 гривень відсотків за користування кредитом, а всього на загальну суму 261312,29 гривень та судові витрати в справі, а саме сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між кредитною спілкою «Наші люди» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит у формі кредитної лінії про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 2516-Л від 01.08.2022 року. На виконання цього договору позичальник отримав кредит у розмірі 200 000 гривень. Згідно п. 3.1 договору встановлено, що кредит надається строком з 01.08.2022 року до 25.08.2023 року. Пунктом 4.3 договору передбачено, що позичальник зобов`язується сплачувати суму нарахованих згідно п. 4.1 договору процентів за кожен період не пізніше 25-го числа цього періоду. Якщо фактична сплата процентів за період відбувається в наступних періодах, то позичальник сплачує проценти по день фактичної сплати. Свої зобов`язання кредитна спілка виконала в повному обсязі, а саме надала кредит у розмірі встановленому в договорі. Пунктом 11.1 розділу 11 договору передбачено, що договір є чинним з моменту його підписання обома сторонами та діє до 25 серпня 2023 року, і відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Станом на 25.08.2023 року заборгованість позичальника за договором складає 61312,02 гривень відсотків за користування кредитом та 200\~000 гривень основної суми кредиту. В забезпечення цього зобов`язання було укладено договори поруки, за якими [PERSON] та [PERSON] зобов`язуються відповідати за грошовими зобов`язаннями [PERSON] в обсязі 100% від суми зобов`язань (200 000 гривень), відсотками, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків завданих спілці. 01.03.2023 року кредитодавець звернувся до позичальника та поручителів з листом-вимогою, стосовно сплати простроченої заборгованості, проте прострочену заборгованість сплачено не було. Позичальник свої обов`язки по договору виконує не належним чином, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Окрім того, згідно договору позичальник зобов`язаний була повністю повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом до закінчення строку договору, а саме до 25 серпня 2023 року, проте цього не зробив. Підтримуючи вищевикладене, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь кредитної спілки 261312,29 гривень заборгованості за договором про споживчий кредит від 01.08.2022 року. Вирішити питання розподілу судових витрат по справі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 22.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. Представник позивача кредитної спілки «Наші люди» у судове засідання не з`явився, 15.02.2024 року на адресу суду надіслав заяву в якій просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак 16.02.2024\~року на\~адресу суду\~надіслав заяву,\~в якій\~позовні вимоги\~визнав в\~повному обсязі,\~проти ухвалення\~рішення не\~заперечував,\~розгляд справи\~просив проводити\~без його\~участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак 16.02.2024 року на адресу суду надіслала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти ухвалення рішення не заперечувала, розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак 16.02.2024 року на адресу суду надіслала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти ухвалення рішення не заперечувала, розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідно до вимог статті 223 ЦПК України, наявні підстави для розгляду справи без присутності відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини встановлені судом Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заяви відповідачів про визнання позовних вимог, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що між кредитною спілкою "Наші люди" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит у формі кредитної лінії № 2516-Л від 01.08.2022 року, на виконання якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 200 000 гривень ( а.с.5-13). Згідно п.2.1. кредитодавець зобов`язується надати позичальнику споживчий кредит у формі кредитної лінії, тобто встановлює ліміт кредитування у розмірі 200000гривень. Згідно п.3.1. кредит надається строком 01.08.2022 року по 25.08.2023 року. Згідно п. 4.1 договору плата за користування кредитом є фіксованою, і становить 48% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відсотки нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. Порядок повернення кредиту та сплати відсотків, передбачений п.п.4.1 та розділом 3 договору. Пунктом 4.3 договору встановлено, що позичальник зобов`язується сплачувати суму нарахованих згідно п. 4.1 договору процентів за кожен період не пізніше 25-го числа цього періоду. Свої зобов`язання кредитна спілка виконала в повному обсязі, а саме надала кредит у розмірі встановленому в договорі. Відповідно до п.11.1 цей договір є чинним з моменту його підписання обома сторонами та діє до 25 серпня 2023 року. В разі не виконання всіх умов цього договору в зазначені в ньому строки, цей договір продовжує діяти до моменту остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань. Договором поруки №2516-Л від 01.08.2022 року підтверджено що [PERSON] , як поручитель, зобов`язується перед спілкою відповідати за грошовими зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з кредитного договору від 01.08.2022 року в обсязі 100% від суми зобов`язань тобто за погашення кредиту в сумі 200000 гривень, відсотків за користування кредитом за ставкою 48% річних, а також за сплату штрафних санкцій та за відшкодування збитків, завданих спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов договору (а.с.14-15). Договором поруки №2516-Л від 01.08.2022 року підтверджено що [PERSON] , як поручитель, зобов`язується перед спілкою відповідати за грошовими зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з кредитного договору від 01.08.2022 року в обсязі 100% від суми зобов`язань тобто за погашення кредиту в сумі 200000 гривень, відсотків за користування кредитом за ставкою 48% річних, а також за сплату штрафних санкцій та за відшкодування збитків, завданих спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов договору (а.с.16-17). Як вбачається із платіжної інструкції №5289 від 01.08.2022 року [PERSON] отримав кредитних коштів на загальну суму 200\~000 гривень ( а.с.18). Відповідно до матеріалів справи, позичальник свої обов`язки по договору виконує не належним чином, періодично не сплачує платежі по кредиту, внаслідок чого в нього виникла прострочена заборгованість. Відповідно до матеріалів справи, позичальник зобов`язаний був повністю повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом до закінчення строку договору, а саме до 25 серпня 2023 року, проте цього не зробив. 01 березня 2023 року боржнику [PERSON] , поручителям [PERSON] , [PERSON] , направлено вимоги про сплату заборгованості за кредитим договором ( а.с.20,21,22). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2516-Л від 01.08.2022 року загальна сума заборгованості становить 261312,29 гривень (а.с.19). Не виконуючи належним чином зобов`язання за кредитним договором відповідачі порушили умови кредитного договору. Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним та поручителями умов договору. Розрахунок заборгованості підтверджує існування заборгованості, який відповідачами визнаний. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь кредитної спілки становить 261312 (двісті шістдесят одна тисяча триста дванадцять) гривень 29 копійок. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається із матеріалів справи між кредитною спілкою "Наші люди" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит у формі кредитної лінії № 2516-Л від 01.08.2022 року, на виконання якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 200 000 гривень, зі сплатою відстоків за користування кредитом у розмірі 48%річних віж суми залишку кредиту за кожень день користуваня кредитом. Факт отримання кредитних коштів сторонами на оспорюються, відповідачі визнають позовні вимоги та погоджуються із розрахунком заборгованості. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідача за [PERSON] , який отримав кредитні кошти на загальну суму 200 000 гривень, на умовах повернення вказаних коштів з врахуванням відсотків за користування кредитом та за наявності порушення зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування, повинен повернути суму кредиту із врахуванням нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 цього Кодексу). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України). Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. Оскільки норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У даному випадку предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники. Ураховуючи викладене, а також те, що ані нормами закону, ані умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості, згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК України, відсутні. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 17.12.2014 року по справі № 6-185цс14 та від 01.07.2015 року по справі № 6-745ц15, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковими для всіх судів України. За таких\~обставин,\~суд вважає\~за необхідне\~позовні вимоги\~кредитної спілки\~«Наші люди»\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення боргу\~за кредитним\~договором задовольнити однак стягнути заборгованість по кредитному договору з боржника та кожного його поручителя окремо. На підставі вищенаведеного, з урахуванням суми отриманого кредиту та сплати відстоків за його користування, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь кредитної спілки становить 261312 (двісті шістдесят одна тисяча триста дванадцять) гривень 29 копійок. Розподіл судових витрат Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3919,68 грн, в рівних частках по 1306 гривень 56 копійок з кожного. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509, 525, 526, 549, 550, 551, 553, 554, 610 - 612, 625, 629, 1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved