Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Чорій Наталія Володимирівна звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Берегівської міської ради, Берегівський відділ державної реєстраціїактів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Муністерства юстиції України про визнання батьківства. В обґрунтуванні заявлених вимог покликається на те, що [PERSON] , являється батьком [PERSON] , [INFO] , який народився від фактичних шлюбних відносин з позивачкою [PERSON] , [INFO] , громадянкою Російської Федерації, уродженкою сел.Акбулак Акбулакського р-ну Оренбурської області. Позивач та відповідачка є особами ромського походження, в силу традицій ромських нацменшин реєстрація шлюбу для підтвердження шлюбних відносин не обов`язкова. Позивач періодично їздив на заробітки в Росію с.Акбулак Акбулакського р-ну Оренбурської області де познайомився з відповідачкою. В період з 2009 року по 2013 рік позивач та відповідачка проживали разом, спочатку проживали в Росії у сел.Акбулак, Акбулакського р-ну, Оренбурської області, з 2012 року в [ADDRESS] . Від даних відносин у них народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Москва, Росія та [PERSON] , [INFO] , уродженець сел.Акбулак Акбулакського р-ну Оренбурської області, Росія. Однак, позивачка не бажала оформляти шлюбні відносини з позивачем, реєстрацію народження дітей [PERSON] та [PERSON] здійснила самостійно, даних про батька не вказала, реєстрація народження була здійснена в Російській Федерації. 06 серпня 2010 року позивач визнав батьківство відносно старшого сина [PERSON] , [INFO] , про що зроблено запис акта про установлення батьківства № 321 Кутузовським відділом РАЦС Управління РАЦС м.Москви з присвоєнням прізвища дитини « [PERSON] » замість « [PERSON] » та видано свідоцтво про установлення батьківства серії [NUMBER] від 06.08.2010 року та повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.10.2012 року видане Кутузовським відділом РАЦС Управління РАЦС м.Москви, Росія. Проте, позивач не встиг визнати батьківство на сина [PERSON] , [INFO] , в зв`яку з тим, що мати не бажала спільно звернутися з відповідною заявою до відділу ДРАЦС, а згодом залишила синів на виховання у батька і зовсім не цікавиться долею дітей. На даний час неповнолітній [PERSON] проживає разом із позивачем, братом [PERSON] , [INFO] та бабусею [PERSON] , [INFO] по [ADDRESS] . З 01.09.2017 року навчається у Берегівській гімназії «Опре Рома» Берегівської міської ради Закарпатської області. З 02.01.2012 року стоїть на обліку у сімейного лікаря Берегівського Центру первинної медико-санітарної допомоги. Вже тривалий час, позивач займається вихованням синів, утримує їх матеріально, забезпечуючи усім необхідним, опікується ними, піклується про стан здоров`я дітей. Позивачка вже близько 10 років проживає окремо, не цікавиться синами, її місце проживання не відоме, зв`язок із позивачкою втрачено. Зважаючи на те, що з відповідачем врегулювати спір в добровільному порядку не вдалося, позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та прав дітей. Просить ухвалити рішення, яким [PERSON] , [INFO] , ID паспорт № [NUMBER] , орган, що видав 2112 від 22.07.2021р., РНОКПП: [NUMBER] , мешканця [ADDRESS] , рідним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , і внести відповідні зміни актові записи про народження дітей. Позивач та його адвокат в судове засідання не з`явилися, однак просили розглянути справу без їх участі, позов підтримує та просить його задовольнити із найвних у справі матеріалів. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена. Представники третіх осіб не з`явилися, відповідно до положень ч. 6 ст. 53 та п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України оскільки явка судом обов`язковою не визнавалась, неявка представника не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , є рідним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частини 1 статті 80 ЦПК). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодекс. Згідно з пп. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання передбачено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ст. 128 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Вирішуючи питання про доведеність факту кровного споріднення між позивачем і дитиною суд виходить з наступного. Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Враховуючи наведене позов є підставним та таким що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved