Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, просила суд стягнути з відповідача на свою користь , аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік щомісяця, на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з дня звернення до суду і по 09 січня 2029 року, а потім починаючи з 09 січня 2029 року в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON] до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона з відповідачем має спільних дітей: сина, [PERSON] , [INFO] та сина, [PERSON] , [INFO] . Згідно акту про спільне проживання осіб від 06 травня 2022 року, вона проживає разом з дітьми, діти перебувають на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні їхніх дітей. В зв`язку із зазначеним вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 червня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи посилаючись на те, що проходить лікування, згідно консультаційного висновку спеціаліста від 30 січня 2024 року по хірургічному видаленню передніх верхніх зубів та наступного лікування для встановлення в подальшому імплантів. Щоб не порочити свою честь та гідність в судових органах, через свій зовнішній вигляд та через обмежену можливість чітко висловлювати свою позицію в суді, просив відкласти розгляд справи до закінчення його лікування, про яке буде ним повідомлено та подано відповідну заяву. Суд розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи дійшов до висновку провести судове засідання без участі відповідача у зв`язку з тим, що зазначена судова справа надійшла до суду 09 травня 2022 року, тобто тривалий час перебуває в провадженні суду, на думку суду відповідач навмисно затягує розгляд справи своїми клопотаннями про відкладення судових засідань. При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем неодноразово подавались клопотання про відкладення розгляду справи. В своїх рішеннях, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі "Мусієнко проти України", пункт 24, № 26976/06, від 20.01.2011). Суд також враховує те, що відповідач не був позбавлений можливості надати до суду відзив, в якому мав зазначити обставини які мають бути враховані судом визначаючі розмір аліментів з нього. Подаючи численні клопотання про відкладення судових засідань, відповідач не подавав ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень або клопотань про витребування якихось доказів які б підтверджували ці заперечення. Тому суд виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дітей вважає за можливе провести судове засідання без участі відповідача, який повідомлений належним чином. Наявні у матеріалах справи докази дозволяють розглянути справу в межах заявлених позивачем вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Відповідно до акту про спільне проживання осіб від 06 травня 2022 року, складеного [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] яка проживає за адресою: [ADDRESS] , цим актом засвідчили те, що за адресою: [ADDRESS] починаючи з 20 листопада 2017 року, фактично проживає [PERSON] разом з дітьми: [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2015 р.н.. Діти перебувають на утриманні матері. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, а відповідач, будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, які знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на кожну дитину, щомісяця. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved