Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

До Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що сторони перебувають у шлюбі , відповідачем подана позовна заява про розірвання шлюбу до Московського районного суду м. Харкова. У сторін за час шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , копія свідоцтва про народження якого долучена позивачем до матеріалів справи. Позивач вказує, що сімейне життя з самого початку не складалося та було досить напруженим. Спільне життя було вже нестерпним та сторони фактично розійшлися у 2022 році, діти залишилася проживати з позивачем. Діти були не дуже схильні до матері через її байдуже ставлення до них. Після припинення відносин у 2022 році і по сьогоднішній час відповідач не бере жодної участі у вихованні, розвитку дітей та діти знаходяться на повному утриманні батька. Аліменти відповідач не сплачувала та не сплачує і до сьогодні. Тобто, вона має можливість взяти участь у вихованні дітей, проте не робить цього. При вирішенні питання про прийнятті справи до провадження з`ясовано, що позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України. З огляду на викладене, ухвалою суду від 26.01.2024 відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача адвокат Заруцький Р.М. подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив закрити підготовче судове засідання, призначити справу до розгляду. Проводити підготовче судове засідання без його участі та участі позивача. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду нотаріально засвідчену заяву, у якій визнає обставини, зазначені у позовній заяві, позов визнає та просить позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав задовольнити. Справу просить розглядати без її участі та присутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. До суду надано письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Розгляд справи просили проводити без участі представника Департаменту служб у справах дітей. Відповідач в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог, в тому числі, зважаючи на подання відповідачем заяви про визнання позову. Проти розгляду справи без відповідача не заперечував. Представником органу опіки та піклування Департаменту служб справах дітей Харківської міської ради було подано до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частинами 2, 3 статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею дснх загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження дітей відповідач та позивач по справі є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . До Московського районного суду м. Харкова позивачем було подано заяву про розірвання шлюбу з відповідачем, Московським районним судом м. Харкова було відкрито провадження у справі. Спільне проживання між сторонами не склалось, відповідач залишив дітей на виховання позивачу та проживає окремо. Згідно характеристик, виданих Комунальним закладом «Харківський ліцей №74 ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ», батько, позивач, бере активну участь у навчанні дітей, відвідує загальношкільні та класні збори, тримає зв`язок з класними керівниками дітей, вчителями, однокласниками, допомагає дітям морально та фізично. Згідно нотаріально засвідченої заяви свідка, [PERSON] , [INFO] , після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами на початку 2022 року і до сьогодні відповідач (мати дітей) не бере участь у вихованні дітей, не приїздить до місця їх проживання. Згідно нотаріально засвідченої заяви свідка, [PERSON] , [INFO] , після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами у березні 2022 року діти залишились проживати з позивачем (батьком), після чого відповідач (мати) не бере участі у вихованні дітей, не спілкується з ними, не цікавиться їх життям, не допомагає матеріально. Відповідно до висновку Департамент служб у справах дітей вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області від 05.02.2024 року на адвокатський запит адвоката Заруцького Р.М., в інформаційному порталі Національної поліції відсутня будь-яка інформація щодо [PERSON] , [INFO] , а саме: [PERSON] не зверталась до Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області з будь-яких питань щодо дітей в період з 01.03.2023 року і до сьогодні; [PERSON] не зверталась до Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області з заявами та/або скаргами про перешкоджання та вчинення батьком дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перешкод для спілкування матері з дітьми в період з 01.03.2023 року і до сьогодні. Усі вищезазначені обставини були також визнані відповідачем та підтверджені нею у нотаріально засвідченій заяві про визнання позову, яка була подана нею до суду. Відповідач визнає позов та просить його задовольнити, справу просить розглядати без його участі. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved