Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Представниця позивача - адвокатка Жовнер О.М. звернулася до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання виконавчого листа, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 18.04.2017 за №742/64/17 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим просить зупинити виконавче провадження №54915620 від 08.10.2016 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 54481,00 грн в рахунок повернення боргу та судовий збір у розмірі 640,00 грн. Позов мотивований тим, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір позики, згідно з яким [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 27000,00 гривень, про що написав розписку. Вказаний борг було частково погашено, остання сума, яку сплатив позивач приблизно в середині 2016 року, становила 1000 доларів США. Покладаючись на порядність відповідачки, [PERSON] не взяв розписку про повернення боргу, тим паче кошти він, за усною домовленістю, передав матері відповідачки. У 2017 році [PERSON] звернулася до суду та рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.04.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто борг в розмірі 54481,00 гривень, з урахуванням збільшення курсу долара США відносно гривні, та судовий збір в розмірі 640,00 гривень. Крім того, позивач зазначає, що розписка, долучена [PERSON] до матеріалів справи №742/64/17, про те, що він отримав в борг 2000 доларів США, написана не ним та підпис у даній розписці не його. У судовому засіданні позивач та його представниця підтримали позовні вимоги. [PERSON] повідомив, що виконавчий лист виписаний на 55121,00 грн, проте фактично його борг перед [PERSON] становить 8000,00 грн, оскільки він сплачував кошти, хоча і не брав розписок про повернення боргу. Позивач зазначив, що має хворобливий стан здоров`я та третю групу інвалідності. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, хоча вважається такою, що була належним чином та вчасно повідомлена про час та місце розгляду справи, а також не надала суду жодних заперечень проти позову. Представниця третьої особи - Прилуцький ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного МРУМЮ (м.Суми), в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, згідно з якою просила провести розгляд справи без її участі. У зв`язку з цим суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши думку позивача та його представниці, дослідивши наявні у справі докази та вивчивши всі матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до копій розписок, [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в розмірі 27000,00 грн (2200 доларів США) та зобов`язався повернути вказані кошти протягом року (а.п.14, 12). Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.04.2017 з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 54481,00 грн в рахунок повернення боргу за договором позики та судовий збір у сумі 640,00 грн, а всього 55121,00 грн. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист (а.п.15-16). Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.04.2017 було направлено [PERSON] , проте з копій конвертів вбачається, що він його не отримував (а.п.17,18), хоча зареєстрований та проживає за зазначеною на конвертах адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №03-04/135 від 15.03.2017, виданою виконавчим комітетом Дідовецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (а.п.30). Відповідно до\~ст.2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання. Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення. За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України). Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом. Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження. Згідно з правововим\~висновком Верховного Суду в постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Відповідно до п. 5 Узагальнення Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року, процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.80 ЦПК України \~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.3 ст.12\~та ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1ст.89 ЦПК України). Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що виконавчий лист №742/64/17 було видано на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.04.2017, яке ніким не оскаржувалося. Крім того, позивачем [PERSON] не було надано жодного беззаперечного доказу, який вказує на те, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed