Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила визнати безпідставним списання 30.06.2023 року відповідачем - Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» грошових коштів в сумі 3\~302,50 грн. власних коштів з карткового рахунку [NUMBER] та 28\~000,00 грн. кредитних коштів з карткового рахунку [NUMBER] належних їй і зобов`язати відповідача зарахувати в рахунок поновлення кредитних коштів грошові кошти в сумі 28\~000,00 грн. та поновлення особистих коштів в сумі 3\~302,50 грн. на її рахунок. Позов обґрунтовує тим, що вона є клієнтом банку та користувалась наступними фінансовими продуктами банку: банківська картка заробітної плати № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ), кредитна банківська картка № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ), а також оформленим споживчим кредитом на підставі договору № 318046224102 від 05.09.2022 року. 30.06.2023 року о 08 год. 23 хв. вона у додатку Viber написала повідомлення менеджеру банку щодо консультації по споживчому кредиту. Менеджер банку написала, що вона у відпустці та порекомендувала дізнатись інформацію по кредиту через чат-бот Ощадбанку в Telegram або у менеджера. Після чого вона о 08 год.37 хв. зайшла в Telegram в чат «Ощадбанку». В чаті «Ощадбанку» запросили передати номер телефону для початку обслуговування. Потім запросили передати останні 4 цифри кредитної картки. О 08 год. 38 хв. вона написала 4 останні цифри кредитної картки 7041. Після чого на номер мобільного телефону повинен був надійти дзвінок і код, але нічого не надходило. В чаті написали вказати питання, яке потрібно вирішити. У відповідь вона написала: залишок по кредиту. Для продовження роботи в чаті запросили ввести пароль картки, що вона і зробила. Одразу надійшло сповіщення - інформація, яку запитувалося. Жодних сумнівів, що вона спілкувалася в офіційному чат-боті «Ощадбанка» не було, чат-бот видавав достовірну інформацію по банківським даним, яка могла бути відома лише банку. Близько 14:15 год. вона намагалася зняти кошти зі своєї заробітної банківської картки № [NUMBER] , але банкомат писав, що недостатньо коштів на рахунку. Після цього вона зайшла в додаток AT «Ощадбанк» і побачила, що кошти, які були на її зарплатному та кредитному рахунках, відсутні. Вона одразу ж зателефонувала на гарячу лінію «Ощадбанку» зі свого мобільного телефону, де сповістила, що з її карток за номером [NUMBER] (зарплатна) було переведено грошові кошти у сумі 3\~302,50 грн., а також з кредитної картки за номером № [NUMBER] кошти в сумі 28 000 грн. та запитала куди вони були переведені, тому що вона не ініціювала таку банківську операцію та не підтверджувала переказ коштів. На що їй відповіли, що не можуть надати таку інформацію і сказали звернутися до поліції та порадили заблокувати картки, що банком і зроблено після надання згоди щодо блокування карток. Після 16:00 год. вона звернулася до поліції з приводу шахрайства, де їй повідомили, що спочатку треба звернутися до банку, щоб банк надав виписки по двом рахункам, з яких були списані кошти. Тому вона одразу ж поїхала до банку, де повідомила, що сталося, їй надали виписки по карткам: [NUMBER] (заробітна картка) та [NUMBER] (кредитна картка). При цьому наголосили, що це дії шахраїв і їх банк не займається такими справами, при цьому не пояснивши звідки шахраї знали всі дані банківських операцій, в тому числі по споживчому кредиту договір № 318046224102 від 05.09.2022 року. 04.07.2023 року банком надано виписку по картковим рахункам з яких вбачалося, що 08 год. 53 хв. 30.06.2023 року з рахунку [NUMBER] відбувся переказ коштів в сумі 28 000 грн. через UKR KYIV MOBILE BANKING, 08 год. 47 хв. 30.06.2023 року з рахунку [NUMBER] відбувся переказ коштів в сумі 2,50 грн. через UKR KYIV MOBILE BANKING, 08 год. 54 хв. 30.06.2023 року з рахунку [NUMBER] відбувся переказ коштів в сумі 3 300 грн. через UKR KYIV MOBILE BANKING. Після чого вона знову звернулася до органів поліції, де написала заяву про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення. 30.03.2023 року на підставі її заяви були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023121010001845 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування. Зазначає, що незаконне списання коштів відбулось внаслідок незаконних дій банку, який надав доступ до її банківських даних, банк за відсутності узгоджених із нею умов без її згоди перерахував кошти, внаслідок чого створив кредитні зобов`язання у неї без її згоди, а тому зобов`язаний поновити на її рахунках безпідставно списані кошти. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, позиції Верховного Суду України у аналогічних справах, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 25.07.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, призначено підготовче засідання. 10.08.2023 року відповідачем подано відзив на позов. Ухвалою суду від 11.10.2023 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, не заперечує проти обставин, викладених позивачем, але зазначає, що зняття коштів з рахунків позивача відбулось через її неналежне користування додатками банку, позивач має право на відшкодування коштів у кримінальному провадженні, вина банку відсутня, а тому вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є клієнтом АТ «Державний ощадний банк України» та користувалась наступними фінансовими продуктами банку: банківська картка заробітної плати № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ), кредитна банківська картка № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ), а також оформленим споживчим кредитом на підставі договору № 318046224102 від 05.09.2022 року. 30.06.2023 р. в період з 08 год. 47 хв. по 08 год. 54 хв. з двох розрахункових рахунків невідомі особи своїми шахрайськими діями заволоділи грошовими коштами у розмірі 31302,5 грн. через UKR KYIV MOBILE BANKING, які були на карткових рахунках, відкриті у банку на ім`я [PERSON] [PERSON] звернулася до АТ «Державний ощадний банк України», про безпідставне списання коштів та отримання виписки по карткам: [NUMBER] (заробітна картка) та [NUMBER] (кредитна картка). Вказані обставини не заперечується представником відповідача та підтверджуються наданими нею поясненнями, перевіркою банком заяви позивача, дослідженим в судовому засіданні звукозаписом розмови позивача з працівниками банку. Позивач [PERSON] звернулася до органів поліції і 30.03.2023 року на підставі заяви [PERSON] були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023121010001845 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та розпочато досудове розслідування. Згідно п.143 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 року № 164, надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). Пунктом 146 вказаного Положення передбачено, що власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ШНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Як зазначає позивач, вона за рекомендацією менеджеру AT «Державний ощадний банк України» знайшла чат-бот Ощадбанку в Telegram де планувала дізнатись інформацію по наявному споживчому кредиту, о 08 год. 37 хв. вона зайшла в Telegram в чат «Ощадбанку». В чаті «Ощадбанку» запросили передати номер телефону для початку обслуговування. Потім запросили ввести останні 4 цифри кредитної картки та ПІН-код. Чат-бот видавав достовірну інформацію по банківським даним споживчого кредиту. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала, що чат-бот вказав достовірну інформацію про номер та дату кредитного договору, його розмір та залишок по тілу кредиту. При цьому вказала, що [PERSON] ввійшла до чат-боту, який не адмініструє AT «Державний ощадний банк України», і ведена там персональна інформація ПІН-код є розголошенням, що дала змогу ініціювати несанкціоновані платіжні операції. Яким чином в чат-боті, який як стверджує представник банку, не адмініструє AT «Державний ощадний банк України», достовірна банківська інформація про споживчий кредит Колесник О.В. пояснень не надала і відповідно яким чином [PERSON] могла здогадатися, що перебуває на офіційному чат-боті. Не було надано пояснень, чи можливо використати ПІН-код до картки якщо відомо лише чотири останні цифри з шістнадцяти існуючих цієї картки. Суд приходить до висновку, що користувач своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а тому відсутні підстави прийти до висновку про вину [PERSON] як підставу цивільно-правової відповідальності. Саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Верховний Суд, при розгляді подібних справ, відмічає та наголошує на нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». У постанові\~Верховного Суду\~в складі\~колегії суддів\~Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 14.02.2018\~року в\~справі №\~127/23496/15-ц\~(провадження\~№ 61-3239св18) зазначено, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог». Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23) викладено висновок, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Сам факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних і допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною в таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 1 073,60 грн.

Outcome: approved