Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

06.12.2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання дитини, у якому просить стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що директор Знам`янського дитячого будинку інтернату ІІ-ІІІ-ІV профілю [PERSON] є опікуном дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування, які проживають у будинку-інтернаті. Згідно із наказом директора будинку-інтернату від 30.11.2014 року №344-з, на постійному місці проживання в будинку-інтернаті перебуває неповнолітня [PERSON] , [INFO] . Дитина має наступні діагнози: дитячий церебральний параліч, спастична тетраплегія, епісиндром, розумова відсталість тяжкого ступеню, вальгусна деформація нижніх кінцівок, міопія, часткова атрофія зорового нерву. Контакту практично не доступна, не говорить, звернену мову розуміє погано, прості інструкції не виконує. Потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2013 року у справі №755/2200/13-ц, матір дитини - [PERSON] позбавлена батьківських прав. Ухвалою суду від 18.12.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами, які були направлені на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу відповідача, повернулись до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Станом на час ухвалення у справі рішення, відповідачка своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Третя особа у справі отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами 30.12.2023 року, однак своїм правом на подання письмових пояснень не скористалась. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] і її матір`ю є [PERSON] (а.с. 18). За змістом акту про дитину від 10.05.2012 року, 10.05.2012 року приблизно о 16 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] , була виявлена дитина, яка знаходилась а антисанітарних умовах, неприємний запах, брудно. Мати знаходиться в стані сильного алкогольного сп`яніння та поводить себе неадекватно, що є небезпечним для життя та здоров`я дитини (а.с. 15). Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №351 від 14.08.2012 року, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01.06.2012 року про відібрання малолітньої від матері - одиначки, гр. [PERSON] без позбавлення її батьківських прав (а.с. 14). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2013 року у справі №755/2200/13-ц, позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні, в тому числі, її доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-13). Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №159 від 01.04.2013 року, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2013 року про те, що мати - одиначка, гр. [PERSON] , позбавлена батьківських прав (а.с. 14). У матеріалах справи наявний медичний висновок №40 про дитину-інваліда віком до 18 років від 21.07.2017 року, а згідно витягу з історії розвитку від 26.11.2023 року [PERSON] , [INFO] , має наступні діагнози: ДЦП, спастична тетраплегія, епісиндром, розумова відсталість тяжкого ступеня, вальгусна деформація нижніх кінцівок, міопія, часткова атрофія зорового нерву. Самостійно не сидить, не стоїть, не ходить. Контакту практично не доступна, звернену мову розуміє погано, прості інструкції не виконує, на звернену мову реагує посмішкою, не говорить, навички самообслуговування та охайності відсутні. Потребує постійного стороннього догляду та нагляду (а.с. 11). За змістом наказу директора Знам`янського дитячого будинку інтернату ІІІ-ІV профілю №344-з від 30.11.2014 року, [PERSON] , [INFO] , зараховано на повне державне утримання (а.с. 5). Згідно довідки виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області від 25.10.2023 року «Про повноваження опікуна та піклувальника», виконавчий комітет Знам`янської міської ради і особі органу опіки та піклування, підтверджує, що функції опікуна та піклувальника від імені держави щодо дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які проживають в Знам`янському дитячому будинку-інтернаті ІІ-ІV профілю Кіровоградської обласної державної адміністрації, на підставі ст. 245 СК України, ст. 66 ЦК України, п. 3.6. Правил опіки та піклування здійснює заклад освіти в особі директора закладу Знам`янського дитячого будинку-інтернату ІІ-ІІІ-ІV профілю Кіровоградської обласної державної адміністрації Олефірова Наталія Іванівна (а.с. 6). Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 5 ст. 150 СК України, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частино 2 ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу матері, яка має стягуватись на утримання її неповнолітньої дитини, суд враховує працездатний вік платника аліментів, відсутність посилань з боку відповідача на його незадовільний стан здоров`я, відсутність посилань відповідача на наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина. Також суд враховує стан здоров`я дитини та її матеріальний стан. Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження: стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності або відсутності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина; наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, стягувачем аліментів у відповідності до положень ст. 182 СК України суду не доводились. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач перебуває у працездатному віці, отже має змогу працювати, отримувати дохід та надавати достатню матеріальну допомогу на утримання своєї хворої неповнолітньої дитини. Будь-які дані про незадовільний стан здоров`я самого відповідача в матеріалах справи відсутні, як відсутні і дані про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина. Будь-які інші обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів судом не встановлено і ураховуючи все вище зазначене суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від запропонованого позивачем розміру аліментів, що становить 1/2 частину від всіх доходів платника аліментів на утримання дитини, яка має вкрай незадовільний стан здоров`я та матеріальне забезпечення якої на теперішній час покладено лише на державу. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи, що позов подано до суду через засоби поштового зв`язку 30.11.2023 року, саме з цієї дати позивач має право на стягнення аліментів. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved