Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованості за надані послуги в розмірі 79 962,54 грн. Позов обґрунтований тим, що позивач - концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідачі, в свою чергу, споживають вказані послуги за адресою: [ADDRESS] . Система опалення помешкання відповідачів є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) постійно, проте відповідачами не виконувався обов`язок по оплаті за надану комунальну послугу. Відповідачі не здійснювали оплату за використані послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.10.2015 року по 31.10.2020 року на загальну суму 79 962,54 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Споживачі за вказаний період здійснили оплату загалом на суму 2 569,48грн. Відповідач - [PERSON] у відзиві заперечив проти позовних вимог до нього, вказавши на те, що у вказаний позивачем період він фактично не проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ОСББ «Надія-75» від 30.11.2023 року. Також він вказує на те, що має у власності іншу квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Крім того, просив застосувати строки позовної давності. Інші відповідачі відзиву на позову заяву не надали. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі Ухвалою суду від 30.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження. 23.02.2021 року суд ухвалив заочне рішення у цій справі. Ухвалою суду від 04.01.2024 року заочне рішення у справі скасовано, справу призначено до розгляду у спрощеному порядку. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом Позивач є виконавцем послуг з виробництва та постачання теплової енергії для централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) у житловий будинок у якому розташована квартира, у якій зареєстровані відповідачі. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки філії концерну «Міські теплові мережі» Дніпровського району особовий рахунок № [NUMBER] (до 09.2016), 604800936 (з 09.2016) за адресою: [ADDRESS] , оформлений на ім`я на відповідача-1 - [PERSON] . Відповідачі є споживачами названих послуг позивача. Договору про надання послуг між позивачем та відповідачами не укладено. Позивач у період з 01.10.2015 року по 31.10.2020 року надав послуг загальною вартістю 82 606,53 грн., з яких відповідачі оплатили лише 2569,48 грн. Відповідач - [PERSON] знявся з реєстрації за адресою: : [ADDRESS] , 06.12.2023 року, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 12.12.2023 року. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Суд відхиляє доводи відповідача - [PERSON] щодо відсутності у нього обов`язку зі сплати платежів на користь позивача з огляду на таке. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 142 від 24.03.2017 «Про порядок зменшення розміру плати за комунальні послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї» встановлено, що при несвоєчасному зверненні сгюживача(чів) до виконання послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків спочатку поточного кварталу. За попередній період перерахунок не проводиться. Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Відповідно до Порядку зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї за місцем реєстрації затвердженого Рішенням виконавчого комітету міської ради № 142 від 24.03.2017 перерахунок за надані послуги здійснюється, якщо споживач(чі) та/або члени його сім`ї: мешкають за межами України, знаходяться на стаціонарному лікуванні; навчанні за межами адміністративно-територіальної одиниці; проходять службу в Збройних Силах України; відбувають покарання в місцях позбавлення волі; працевлаштовані за межами адміністративно-територіальної одиниці на території України; визнані у встановленому порядку безвісно відсутніми особами або особами, місце перебування яких невідомо; визнані у встановленому порядку померлими. Суду не надано доказів того, що [PERSON] відноситься до однієї з категорії осіб, яким надано право на зменшення плати за комунальні послуги. Відтак, враховуючи, що у спірний період [PERSON] був зареєстрований за адресою споживання послуг, суд вважає, що вимоги позивача до нього обґрунтовані. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Запорізького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року у справі №334/4920/21. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідач, скориставшись своїм правом передбаченим вимогами ст. 267 ЦК України, подала до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства). Натомість позивач, знаючи про своє порушене право, звернувся до суду із позовом лише 22.12.2020 року. З огляду на викладене, та враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову в частині вимог за період з жовтня 2015 року по лютий 2017 року з урахуванням положень пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, адже обов`язок відповідача сплатити за послуги надані у лютому 2017 року виник 20-го березня, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial