Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

У січні 2024 року Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі по тексту - позивач, ФОП [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги мотивував тим, що 11.10.2020 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі по тексту - ПрАТ «УПСК») та ПрАТ «АК «Київводоканал» було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9027424. Відповідно до умов вказаного полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Нyundai», д.н.з. [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 09.04.2021 приблизно о 13 год. 01 хв. в м. Києві по пр. Г.Сталінграда, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 30.06.2021 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Страховик пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майна звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АР/9027424. Так, на підставі страхового акту №208/037/012478/21/1 ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5 438,13 грн. З огляду на вищезазначене в розумінні ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за полісом № АР/9027424. 03.03.2023 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено Договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» відступає, а ФОП [PERSON] отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих ПрАТ «УПСК» по договорам страхування. В тому числі, ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом МР/9027424 від 11.10.2020. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 5 438,13 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.01.2024 було відкрито провадження у вказаній справів порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом у встановленому законом порядку за адресою реєстрації місця проживання, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не подав. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що 11.10.2020 між ПрАТ «УПСК» та ПрАТ «АК «Київводоканал» було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9027424. Відповідно до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Нyundai», державний номерний знак [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 09.04.2021 приблизно о 13 год. 01 хв., в м. Києві по пр. Г. Сталінграда, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 30.06.2021 по справі №756/9020/21, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] . Страховик пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майна звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АР/9027424. Так, на підставі страхового акту №208/037/012478/21/1 ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5 438,13 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16200 від 08.07.2021. 03.03.2023 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» відступає, а ФОП [PERSON] отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих ПрАТ «УПСК» по договорам страхування. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно підп. 38.1.1 та п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове старахуванняцивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Оскільки відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 30.06.2021 судом встановлено вину [PERSON] за ст ст 124, 122-4 КУпАП у [PERSON] виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до водія або страхувальника. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «УПСК» на підставі полісу № АР/9027424 обов`язкового страхування цивільно-праврової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5 438,13 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16200 від 08.07.2021. Зважаючи на те, що за кермом транспортного засобу під час ДТП був відповідач, він є винуватою особою у вчиненні зазначеного ДТП, тому останній зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду у порядку регресу у розмірі 5 438,13 грн. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідач своїм правом з`явитись в суд і спростувати доводи позивача не скористався, відтак суд виходить з наявних в матеріалах справи документів, та викладеного вище, приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже з відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатамирозгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду Статтею 30 ч. 3 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Судом встановлено, що 01.11.2022 між адвокатом Самойленко Петром Миколайовичем та ФОП [PERSON] було укладено Договір про надання правової допомоги № 01/11/22 та Додаткову угоду № 25 (а.с. 33-36). Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022 загальна вартість робіт склала 3 000,00 грн. Відповідно до копії платіжної інструкції № P24A1942629412D6260 від 01.11.2022 [PERSON] сплатив адвокату Сайленку П.М. грошові кошти за надану правову допомогу у розмірі 3 000 грн. (а.с. 7). Зважаючи на викладене, враховуючи характер виконаної представником позивача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Outcome: approved