Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища, внаслідок незаконного зайняття рибним добувним промислом. На підставу своїх вимог спирається на те, що вироком Маньківського районного суду від 27.06.2023 року у справі № 701/696/23 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 249 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 1 ст. 309 КК України, ст. 126-1 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] , звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 3 травня 2023 року в обідній час доби [PERSON] , перебуваючи в межах басейну річки «Гірський Тікич», що знаходиться в адміністративних межах села Русалівка Буцької територіальної громади Уманського району Черкаської області, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, умисно, незаконно, у період нересту, коли діє щорічна заборона на вилов риби відповідно до наказу Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області від 24.03.2023 № НОД-53/3 за допомогою сіткоснастевого знаряддя лову - рибальської сітки, яка, відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу IV «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 вересня 2022 року № 700, є забороненими знаряддями добування (вилову) водних біоресурсів, здійснив незаконне добування (вилов) риби виду карась сріблястий в кількості 68 штук та в подальшому був виявлений працівниками поліції. Відповідно до висновку експерта № 691/23-23 від 22.06.2023 розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів 03.05.2023 в річці Гірський Тікич, що протікає в адміністративних межах с. Русалівка Буцької ОТГ Уманського району Черкаської області, становить 107 508 грн., (сто сім тисяч п`ятсот вісім) гривень 00 коп. Шкода, заподіяна внаслідок незаконного вилову риби у вищевказаний час та місці, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» являється істотною через вилов великої кількості риби в період нересту. На даний час [PERSON] , шкода завдана кримінальним правопорушенням в розмірі 107 508 грн., не відшкодована, заходи направлені на стягнення не вживалися, що і змусило представника позивача звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Представник Буцької селищної ради в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник Управління Державного агенства меліорації та рибного господарства у Черкаській області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини: вироком Маньківського районного суду від 27.06.2023 року у справі № 701/696/23 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 249 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 1 ст. 309 КК України, ст. 126-1 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] , звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (а.с. 14-16). В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 3 травня 2023 року в обідній час доби [PERSON] , перебуваючи в межах басейну річки «Гірський Тікич», що знаходиться в адміністративних межах села Русалівка Буцької територіальної громади Уманського району Черкаської області, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, умисно, незаконно, у період нересту, коли діє щорічна заборона на вилов риби відповідно до наказу Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області від 24.03.2023 № НОД-53/3 за допомогою сіткоснастевого знаряддя лову - рибальської сітки, яка, відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу IV «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 вересня 2022 року № 700, є забороненими знаряддями добування (вилову) водних біоресурсів, здійснив незаконне добування (вилов) риби виду карась сріблястий в кількості 68 штук та в подальшому був виявлений працівниками поліції. Відповідно до висновку експерта № 691/23-23 від 22.06.2023 розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів 03.05.2023 в річці Гірський Тікич, що протікає в адміністративних межах с. Русалівка Буцької ОТГ Уманського району Черкаської області, становить 107 508 грн., (сто сім тисяч п`ятсот вісім) гривень 00 коп. (а.с. 24-26). Шкода, заподіяна внаслідок незаконного вилову риби у вищевказаний час та місці, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» являється істотною через вилов великої кількості риби в період нересту. На даний час [PERSON] , шкода завдана кримінальним правопорушенням в розмірі 107 508 грн., не відшкодована, заходи направлені на стягнення не вживалися. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про тваринний світ»; Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища»; Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», Постановою КМ України № 1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Згідно зі ст. 10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Як слідує з ст. 3 даного Закону об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є дикі тварини хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі. Відповідно до ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Як вбачається із ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Належність водних біоресурсів визначається Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ст. 37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Статтею 13 Конституції України, статтями 3-5 Закону України «Про тваринний світ» та статтею 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що об`єкти тваринного світу (в тому числі риби, ссавці, членистоногі, молюски та інші) знаходяться під охороною держави та належать до природних ресурсів загальнодержавного значення. Відповідно до ст. ст. 27, 34 Закону України «Про тваринний світ», користувачі об`єктів тваринного світу зобов`язані використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угрупувань. У порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Відповідно до п. 9 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1998 № 1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни, встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Мінагрополітики за поданням Держрибагентства, погодженим з Мінприроди. Відповідно до п. 3.14 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 р., (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 за № 269/3562), Забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Згідно п. 2 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 33 від 18.03.1999 року, сітки відносяться до промислових знарядь лову. Окрім того, згідно з п. 4.6 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 33 від 18.03.1999 р., одній особі дозволяється вилов за одну добу перебування на водоймі загального користування 3 кг риби. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що, відповідно до вироку Маньківського районного суду від 27.07.2023 року винуватість [PERSON] , встановлена, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved