Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

В листопаді 2023 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 20 жовтня 2021р. [PERSON] (далі - Відповідач) уклала із товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» (далі - Первісний кредитор чи ТОВ «ФК «ЦФР» ідентифікаційний код: 35725063) Кредитний договір №7615682312 від 20 жовтня 2021 р., а також отримала примірник Кредитного договору та погодила отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.uaумови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР". 27.01.2023 р. між ТОВ "ФК "ЦФР" та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ "ФК «ЄАПБ", Позивач) укладено Договір відступлення прав вимоги № 20230127 (далі - Договір -Відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ ГОК "ЦФР" і Боржниками (Портфель Заборгованості). Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" (далі - Реєстр Боржників) - Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимог №20230127 від 27.01.2023 (витяг з Реєстру Боржників додається), ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув прав грошової вимоги до Відповідача в сумі 58273.07 грн., з яких: 44935.91 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;1.24 грн. - сума заборгованості за річними відсотками; 13335.92 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 0.00 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно п. 6.2.3. Договору відступлення прав вимоги, Права Вимоги переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ "ФК "ЄАПБ" стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "ФК "ЦФР" умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається. Згідно п. 3.1. Договору відступлення прав вимоги, ТОВ "ФК "ЦФР" гарантує, що йому належить Право Вимоги за Портфелем Заборгованості до Боржників, зазначених у Реєстрі Боржників. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 27.01.2023 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 7615682312 від 20 жовтня 2021р. в сумі 58273.07 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 7615682312 від 20 жовтня 2021р. в розмірі 58 273,07 грн., з яких: 44 935,91 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,24 грн. - сума заборгованості за річними відсотками; 13 335,92 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею, також понесені судові витрати. В разі розгляду даної позовної заяви в порядку загального позовного провадження призначений розгляд справи за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] здійснювати за відсутністю представника Позивача, і у випадку неявки в судові засідання Відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів ( а. с. 1-3 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2023 року ( а. с. 34 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 15 листопада 2023 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача\~ ( а. с. 38 ). 19 грудня 2023 року за вх. № 58053судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 39 ). З отриманої відповіді вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 17.10.2015 року. Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи відповідача. Ухвалою судді від 21 грудня 2023 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено в судове засідання у справі на 19 січня 2024 року ( а. с. 40-41 ). Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. 29 грудня 2023 року судом отримано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити у задоволені вимог позивачу в повному обсязі ( а. с. 46-51 ). 17 січня 2024 року за вх. 3 3337 судом отримано від позивача відповідь на відзив ( а. с. 52-62 ). Позивач в судове засідання свого представника не направив, в прохальній частині позовних вимог просили здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача так і у відповіді на відзив, позивач просив судові засідання проводити за відсутності представника позивача, позовну заяву задовольнити в повному обсязі ( а. с. 3, 62 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 16.02.2024 року за вх. № 9192 судом отримано заяву,\~ в якій остання просила суд вказану справу розглянути без її присутності, у задоволенні позову відмовити повністю ( а. с. 87 ). Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів ( ч. 3 ст. 211 ЦПК України ). Тому, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Інших заяв та клопотань на час розгляду справи від учасників судового розгляду на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи не з`явилися в судове засіданні, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що20 жовтня 2021 року [PERSON] уклала із товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» Кредитний договір №7615682312 ( а. с. 4 ), а також отримала примірник Кредитного договору та погодила отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР". В п.п.3.3. Кредитного договору №7615682312 від 20.10.2021 р. зазначено, що всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 30.08.2021, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.uaта з якими Позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких Позичальник приєднується підписавши цей Договір. Загальна сума/ліміт кредиту складає 50266,81 грн. Відповідно до умов Кредитного договору №7615682312 від 20.10.2021 р. [PERSON] доручила кредитодавцю за рахунок отримуваного кредиту виплатити/сплатити грошові кошти за реквізитами, які зазначені в п.п. 1.4. Кредитного договору. В п.5 Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» викладено Інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника. Строк, на який надається кредит - 24 місяці. Відповідно до Кредитного договору №7615682312 від 20.10.2021 р., а саме п.п.3.4 цей договір, Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 30.08.2021 р. складають єдиний кредитний договір. Позичальник підписавши цей Договір підтверджує, що свій примірник цього Договору отримав. Відповідно до абз.2 п.8 Паспорту кредиту, Споживач має право відмовитись від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до абз.6,7 п.8 Паспорту кредиту, Підписанням Позичальник підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних них умов кредитування та підтвердив отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які можуть бути, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором. Згідно з п.п.3.5. Кредитного договору, Сторони підтверджують, що до підписання цього договору вони домовились, що підписання цього Договору зі сторони кредитодавця може бути здійснено власноручним підписом уповноваженої особи кредитодавця або накладенням електронного підпису або використанням факсимільного відтворення печатки кредитодавця та аналогів власноручного підпису уповноважених осіб кредитодавця за допомогою засобів механічного копіювання. Таким чином, між [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦФР» було укладено кредитний договір №7615682312 від 20 жовтня 2021р. Крім того, відповідач підписала Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5682312 та Заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР». Згідно п. 4 (Основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника) Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5854548 передбачено: Сума/ліміт кредиту - 50266.81 грн.; Строк, на який надається кредит - 24 місяці. В п.5 Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» викладено Інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника.Початковий процент при наданні кредиту: 5,00% від суми кредиту - 2200,00 грн.Щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту згідно з графіком платежів. Річні проценти загальні - 0,01 % від суми боргу за договором згідно з графіком платежів.Загальні витрати за кредитом - 32245,26 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом - 80312,07 грн.Реальна річна процентна ставка 66,76 %. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( п. 1 ст. 530 ЦК України). Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язанні настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, якою відповідно до ч. 3. ст. 549 ЦК України є пеня. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання ). \~ Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язана, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданогозабезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, відповідач підписуючи вищевказаний Договір, прийняла та погодилася з його умовами.\~ Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20) від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 січня 2022 року в справі № 234/7723/20, провадження № 61-6379св21. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Однак, в порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 27.01.2023 р. між ТОВ "ФК "ЦФР" та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ "ФК «ЄАПБ", Позивач) укладено Договір відступлення прав вимоги № 20230127 (далі - Договір -Відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «ФК "ЦФР" і Боржниками (Портфель Заборгованості). Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" (далі - Реєстр Боржників) - Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимог № 20230127 від 27.01.2023 (витяг з Реєстру Боржників додається), ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув прав грошової вимоги до Відповідача в сумі 58273.07 грн., з яких: 44 935.91 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1.24 грн. - сума заборгованості за річними відсотками; 13 335.92 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 0.00 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно п. 6.2.3. Договору відступлення прав вимоги, Права Вимоги переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ "ФК "ЄАПБ" стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "ФК "ЦФР" умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається. Згідно п. 3.1. Договору відступлення прав вимоги, ТОВ "ФК "ЦФР" гарантує, що йому належить Право Вимоги за Портфелем Заборгованості до Боржників, зазначених у Реєстрі Боржників. Встановлено, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 р. у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Так, укладання 27.01.2023 р. між ТОВ "ФК "ЦФР" та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Договору відступлення прав вимоги № 20230127, підтверджується доданими з боку позивача наступними документами: копією Договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27.01.2023 р.; копією Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 27.01.2023 р. до Договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27.01.2023 р.; Витягом з Реєстру Боржників - Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27.01.2023 р.; копію Платіжної інструкції №19314 від 30.01.2023 р., що в свою чергу спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві стосовно того, що з боку позивача не було надано жодних доказів факту переуступлення права вимоги. Так, у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначав про те, що\~ позивачем не надано належних доказів на підтвердження надання кредиту відповідачу за вищевказаним Кредитним договором. Однак, з наданих доказів з боку позивача, доводи відповідача спростовуються, а матеріали справи свідчать про видачу кредиту відповідачу за вищевказаним кредитним договором, що підтверджуєтьсяДовідкою (Графік руху коштів по кредиту) за Вих. №-8579182-SG від 30/01/2023 р., яка є документом, що підтверджує факт здійснення операції з видачі Первісним кредитором грошових коштів (кредиту) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, який зафіксований та відображений в першій стрічці Довідки (Графік руху коштів по кредиту), з якої чітко вбачається, що Позичальнику Первісним кредитором видано кредит саме в сумі 50 266.81 грн., згідно КД № 7615682312 від 20/10/2021 та заяви клієнта. З боку відповідача зазначене не було спростовано належними ти допустимими доказами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Крім того, у паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5682312, в якому міститься підпис відповідача [PERSON] , у п. 6 також міститься порядок повернення кредит: кількість та розмір платежів, періодичність внесення ( графік платежів ). З боку відповідача не було спростовано того факту, що вищевказаний кредитний договір, Паспорт кредиту, Заява-анкета на отримання послуг не були підписанні останньою. Не заслуговують на увагу і доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, в якій останній посилався на те, що в матеріалах справи відсутні розрахунки сум заборгованості за Кредитними договорами та нарахованих процентів, оскільки вказані розрахунки додані позивачем і мстяться в матеріалах справи. Отже, детальнірозрахунки,\~ є належними та допустимими доказами. Аналогічної правової позиції дотримується і\~ Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від\~ 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20, провадження № 61-17825св21. Наявні\~ в матеріалах справи розрахунки заборгованості за вищевказанимдоговором, спростовують доводи відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву. В свою чергу, з боку відповідача не було надано спростування вказаними розрахункам, як не було надано і свого контррозрахунку. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Окрім того, факт часткової сплати відповідачем коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора є беззаперечним підтвердженням укладення кредиту та отримання кредитних коштів. Часткові сплати підтверджені та відображені у Розрахунку заборгованості за Кредитним договором та Довідкою (Графік руху коштів по кредиту)вих. M-8579182-SG від 30/01/2023 р. Отже, з вказаного вище Розрахунку заборгованості за Кредитним договором вбачається, що починаючи з 20 жовтня 2021 року по 20 січня 2022 року відповідачем здійснювалася сплата за нарахуваннями ( кожного місяця ) за тілом кредиту, відсотками та за щомісячними відтоками, в подальшомусплат більш не було, окрім\~ однієї,\~ 20.10.2022 року в сумі 497,04 грн., плата за щомісячними відсотками. Враховуючи постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі№ 526/405/13 - факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведеного кредитного договору таким що укладений з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених кредитним договором. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18 зазначає обставини, що до дій, що свідчать про визнання боргуабо іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.07.2014 року у справі № 6-14194св14, суд прийшов до висновку, що підтвердженням про суму заборгованості є Кредитний договір. Договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунку кредитної заборгованості, здійсненому банком при відступленні права вимоги. Враховуючи те, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання та не повернула отримані кошти в обумовлений строк за вищевказаним договором ( заборгованість за основною сумою боргу ), суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основного боргу за кредитним\~ договором є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 44935.91 грн. Так, як зазначено вище, та встановлено умовами кредитного договору, сума/ліміт кредиту склав 50266.81 грн.; строк, на який надається кредит - 24 місяці. В п.5 Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5682312, який підписаний з боку відповідача, викладено Інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, де Початковий процент при наданні кредиту: 5,00% від суми кредиту - 2200,00 грн.Щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту згідно з графіком платежів. Річні проценти загальні - 0,01 % від суми боргу за договором згідно з графіком платежів.Загальні витрати за кредитом - 32245,26 грн.Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом - 80312,07 грн.Реальна річна процентна ставка 66,76 %. Оскільки умовами вищевказаного кредитного договору,Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, суд погоджується, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1.24 грн. - сума заборгованості за річними відсотками; 13335.92 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками. Відповідач, свою чергу, не спростував розрахунок нарахованих\~ відсотків, наданий позивачем. Тобто, нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до нього, саме через неналежне виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладеного кредитного договору, суд приходить до переконання про наявність усіх підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 684грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжноюінструкціє від 22.08.2023 року (а. с. 31 ). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені при зверненні до суду у вищевказаному розмірі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved