Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Представник ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» суму страхового відшкодування у розмірі 224941,20 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 3374,12 грн. В обґрунтування вимог представник позивача вказує, що 20 вересня 2018 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2301-18-00228, предметом якого є страхування транспортного засобу «Nissan Qashqai» д.н.з. [NUMBER] . 16 січня 2019 року о 12 год. 30 хв. [PERSON] керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21093» д.н.з. [NUMBER] , на 32 км - 370 м. автодороги Житомир-Чернівці, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керування, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Qashqai» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 18 березня 2019 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 17 січня 2019 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 15 лютого 2019 року позивачем на підставі звіту №1/2501 від 25 січня 2019 року зобов`язуючої пропозиції, акту надання послуг від 16 січня 2019 року та квитанції №044727 від 16 січня 2019 року, складено страховий акт №ЗСКА-9273 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 328941 грн. 20 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно полісу №АМ/5983619. 22 лютого 2019 року позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування №11/18943 до АТ «СГ «ТАС», яка здійснила виплату в розмірі 100000,00 грн. 21 серпня 2019 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію №40638 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування. Відповідачем в добровільному порядку було сплачено на розрахунковий рахунок позивача загальну суму 4000 грн. 00 коп., що підтверджується банківськими виписками від 03 жовтня 2019 року та від 21 листопада 2019 року. Залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить 224941 грн. 20 коп. Враховуючи небажання відповідача в досудовому порядку вирішувати питання щодо повернення зазначеної вище суми, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Любарського районного суду від 14 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] у судове засідання призначене на 19 січня 2022 р. не з`явивася, причину неявки суду не повідомляв, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Судове завідання відкладено на 13 год. 00 хв. 24.02.2024. Судове засідання 24.02.2024, в яке з`явився відповідач [PERSON] , відкладено на 10 год. 30 хв. 24.03.2022 у зв`язку з неявкою представника позивача. В подальшому в судові засідання 24 березня 2022 р., 06 травня 2022 р., відповідач [PERSON] не являвся, причину неявки суду не повідомляв, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 02 червня 2022 року ухвалою Любарського районного суду зупинено провадження у справі на час перебування [PERSON] у складі Збройних сил України. 10 січня 2024 року поновлено провадження у справі розгляд справи призначено на 10 год. 00 хв. 19 лютого 2024 року. У судове засідання представник позивача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. В судове засідання відповідач також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив до суду не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З урахуванням викладеного, суд розглядає справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в установлений строк відзив на позов не подав, суд вважає за можливе на підставі ст. 211, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступного висновку. Із договору добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 20.09.2018 №28-2301-18-00228 встановлено, що між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті, предметом якого є страхування транспортного засобу марки «Nissan Qashqai» д.н.з. [NUMBER] . Вигодонабувач ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Із постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 18 березня 2019 року по справі №278/171/19 слідує, що 16 січня 2019 року о 12 год. 30 хв. на 32 км+370 м автодороги «Житомир-Чернівці», [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер « [NUMBER] » в порушення пп. «б» п.2.3, пп. 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху (ПДР) не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впоравшись з керуванням виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Qashqai» реєстраційний номер « [NUMBER] », який рухався в зустрічному напрямку. У результаті ДТП транспортні засоби механічно пошкоджені. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Постановою Житомирського апеляційного суду від 17 травня 2019 року постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 18 березня 2019 року залишено без змін. Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 17 січня 2021 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СК Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 15 лютого 2019 року на підставі звіту №1/2501 від 25.01.2019 складено страховий акт №ЗСКА - 9273 та розрахунок страхового відшкодування до нього. Відповідно до платіжного доручення № 34758 від 15 лютого 2019 року ПАТ «СК «УСГ» здійснено виплату страхового відшкодування АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у розмірі 328941 грн. 20 коп. Відповідно до полісу №АМ/5983619 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС». Згідно полісу №АМ/5983619. Страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100000,00 грн. 22 лютого 2019 р. ПАТ «СК «УСГ» звернулася із заявою до ПАТ «Страхова компанія «ТАС» про виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу. Відповідно до виписки/особовий рахунок за 14.05.2019 АТ «СГ «ТАС» (приватне) перерахувало на рахунок ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 100000,00 грн. страхового відшкодування за полісом АМ/5983619 від 14.04.2018 в порядку регресу згідно страхового акту №ЗСКА-9273. 21 серпня 2019 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» надіслало на адресу [PERSON] претензію про сплату заборгованості в розмірі 228941 грн. 20 коп. Як встановлено з виписки/особовий рахунок, 03.10.2019 та 21.11.2019 [PERSON] перераховано на рахунок ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» загальну суму страхового відшкодування 4000,00 грн. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі статтею 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Відносини між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу в межах суми передбаченої полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/5983619. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18). Встановивши, що вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, перевищує виплачений позивачем розмір страхового відшкодування, суд вважає, що з відповідача, як із винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням за виключенням суми 4000,00 грн. сплаченої відповідачем на користь позивача. Оцінюючи у сукупності всі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача різниці між фактично понесеними витратами. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 3374,12 грн.

Outcome: approved