Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

14 грудня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.10.2012 року у справі № 2605/10091/12 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] з аліментів у твердій грошовій сумі 1000 грн на частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття щомісячно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 червня 2012 року шлюб, укладений 6 лютого 2010 року між позивачем і відповідачем, було розірвано. [INFO] від шлюбу у сторін народився син [PERSON] . У подальшому, відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 30.08.2017 року, прізвище дитини змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.10.2012 року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000,00 грн (одна тисяча грн.) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.03.2012 року до його повноліття. Зазначає, що на день подання позову відповідач є фізично здоровим, працездатним працюючим чоловіком, інших аліментних зобов`язань не має, може виконувати свій обов`язок по утриманню дитини. Також відповідач набув у власність нерухоме майно, а саме квартири, задекларував значну суму грошових коштів, має у користуванні елітний автомобіль. [PERSON] не приймає участі у вихованні, утриманні та розвитку дитини, її культурному та духовному розвитку, розвитку здібностей. У зв`язку з викладеним для забезпечення потреб дитини просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку з усіх видів його заробітку (доходу). Ухвалою від 18.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 29). У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, відповідач відзив на позов не подав. Позивачка надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила задовольнити позов. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] у подружжя [PERSON] народився син [PERSON] , про що в книзі реєстрації народжень 29 червня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 2011 і підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 30 серпня 2017 року (а.с. 9). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 червня 2012 року (справа № 2605/8385/12) шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано (а.с. 10). Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.10.2012 року у справі № 2605/10091/12 із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1000 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.03.2012 року до його повноліття (а.с. 11). Згідно з свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, 16 листопада 2012 року прізвище « [PERSON] » після державної реєстрації зміни імені змінено на « [PERSON] ». Норми права, якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). Правовідносини пов`язані із обов`язком батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та визначення розміру такого утримання врегульовані сімейним кодексом україни (далі - СК України ). Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Законом України від 17 травня 2017 року № 037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін до статті 182 СК України - 30 %). Відповідно до Закону України від 3 листопада 2022 року № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема дітей віком від 6 до 18 років, становить 2833 гривень. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У позовній заяві позивачка зазначила, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів витрати на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту дитини збільшилися, зріс прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Поточний розмір аліментів менший мінімальної суми встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що суперечить інтересам дитини. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20). Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання визначення суми аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України, а саме, відповідач є працевлаштованим, у нього наявне на праві власності, володінні та/або користуванні рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, що підтверджується наданими доказами, і свідчить про значне покращення матеріального становища відповідача [PERSON] . Суд погоджується, що визначений позивачем розмір аліментів в розмірі частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, є обґрунтованим. З урахуванням наведеного суд змінює спосіб стягнення аліментів зі стягнення у твердій грошовій сумі на стягнення у частках від доходу і приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved