Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просять визнати за нею в порядку\~спадкування за\~заповітом після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~право власності\~на житловий\~будинок [ADDRESS] ,\~загальною площею 74,3 м. кв., житловою площею 44,4 м. кв., допоміжна площа 29,9 м. кв. з господарськими будівлями: літня кухня, 3 (три) сараї, вбиральня та спорудами: огорожа, ворота, колодязь. Свої позовні вимоги мотивує тим, що її дошлюбне прізвище [PERSON] , яке вона змінила внаслідок укладення шлюбу 20.11.1988 року у Палаці урочистих подій міста Львова із [PERSON] . Її батьком є [PERSON] , якому належав на праві приватної власності будинок [ADDRESS] . Зазначає, що погосподарський облік в смт. Магерові Львівського району Львівської області не вівся та не ведеться, на скільки їй відомо, на території [ADDRESS] колгоспних типів двору не існувало. [PERSON] було складено заповіт в її користь, а тому після його смерті, [INFO] , відкрилася спадщина, зокрема на право власності на земельну ділянку та право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Позивач вказує, що не будучи зареєстрованою з батьком на день його смерті за однією адресою, вона звернулася 07.04.2022 року у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтв про право на спадщину після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , внаслідок чого було зареєстровано 07.04.2022 року спадкову справу № 74/2022 . Їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НСР № 238149, яке зареєстроване в реєстрі за № 1205, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,1152 га, що розташована в [ADDRESS] , наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Однак постановою № 818/01-16 від 31 жовтня 2023 року Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через те, що нею не подано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації. Стверджує, що в неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа, який б підтверджував право власності батька, [PERSON] , на житловий будинок. Вважає, що так як її батькові належав на праві власності будинок [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на будівлі, оригінал якого у неї відсутній, вона як спадкоємець за заповітом після смерті батька, [PERSON] має право на спадкування даного житлового будинку з господарськими будівлями, а тому просить захистити її право в судовому порядку. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 27.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 14 лютого 2024 року о 11 год. 00 хв. Витребувано з Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену (прошиті та пронумеровані, скріплені гербовою печаткою всі аркуші) копію спадкової справи № 74/2022, номер у Спадковому реєстрі 69231149, яка зареєстрована 07.04.2022 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що при вирішення справи покладаються на думку суду, фактично не заперечили проти задоволення позову. Представник третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначили, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Крім того із Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області на виконання вимог ухвали суду надійшла на адресу суду належним чином завірена копія спадкової справи № 74/2022, номер у Спадковому реєстрі 69231149, яка зареєстрована 07.04.2022 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач фактично не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Середкевичі, Яворівського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 19.07.1996 року. Своє дошлюбне прізвище [PERSON] позивач змінила на прізвище [PERSON] внаслідок укладення шлюбу 20.11.1988 року у Палаці урочистих подій міста Львова із [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис за № 4326. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині [PERSON] . Це підтверджується викладеним у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане 20.11.1988 року. Тобто шлюб констатує, що дошлюбним прізвищем позивача було [PERSON] . З свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , яке видане 27.01.1959 року, вбачається, що батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . З копії свідоцтва про право власності на будівлі, яке видане виконавчим комітетом Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області 08 січня 2002 року, вбачається, що будинок [ADDRESS] в цілому належить [PERSON] на праві приватної власності і записано в реєстрову книгу № 4 за реєстром № 295. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Магерівської селищної ради № 66 від 13.12.2001 року. Викладеним у довідці № 1113, яка видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 06.11.2023 року, стверджується, що погосподарський облік в смт. Магерові Львівського району Львівської області не вівся та не ведеться. Із заповіту, який 29.12.2017 року посвідчено [PERSON] , керуючою справами виконкому Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області та зареєстровано в реєстрі за № 123, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, а також все те, що буде належати йому на день його смерті заповів дочці [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , тобто позивачу у справі. За відомостями виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області заповіт від імені громадянина [PERSON] , посвідчений Магерівською селищною радою Жовківського району Львівської області від 29 грудня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 123, не змінювався і не скасовувався. [PERSON] помер [INFO] , про що 02.12.2021 року було складено відповідний актовий запис № 239, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 02.12.2021 року. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на право власності на земельну ділянку та право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Викладеним у довідці 110, яка видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 01.02.2022 року, стверджується, що громадянин [PERSON] до дня смерті, [INFO] , був зареєстрований і проживав в будинку [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Суд враховує, що позивач є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] ,\~ однак незважаючи на те, що вона не була зареєстрована та не проживала постійно разом із батьком на день його смерті за однією адресою, звернулася 07.04.2022 року у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтв про право на спадщину після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , внаслідок чого було зареєстровано 07.04.2022 року спадкову справу № 74/2022 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68776338 від 07.04.2022 року. Тобто суд констатує, що позивач подала заяву про прийняття спадщину нотаріусу в шестимісячний строк після смерті спадкодавця, як наслідок вона прийняла спадщину, враховуючи норму ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Суд враховує, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька. Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 27.10.2023 року видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НСР № 238149, яке зареєстроване в реєстрі за № 1205, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,1152 га, що розташована в [ADDRESS] , наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та належала померлому на підставі рішення Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 11.04.2018 року за № 15, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08 травня 2018 року за № 26147625, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1552687746227, кадастровий номер землі 4622755900:01:002:0052. З витягу з Державного реєстру речових прав № 352096576 від 27.10.2023 року, вбачається, що позивач є власником даної земельної ділянки. Тобто суд враховує, що позивачем після смерті батька, [PERSON] , вже успадковано земельну ділянку біля будинку [ADDRESS] . Однак постановою № 818/01-16 від 31 жовтня 2023 року Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через те, що мною не подано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації. Відповідно до частини 3\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV\~речові права на нерухоме майно\~та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року,\~визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК України\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як зазначає позивач та що також підтверджується матеріалами справи, в [PERSON] відсутній оригінал правовстановлюючого документа, який б підтверджував право власності [PERSON] на житловий будинок. З технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 23.11.2023 року та з довідки-характеристики № 5395, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 24.11.2023 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що рік побудови житлового будинку 1972, площа забудови 103,9 м.кв., загальна площа житлового будинку 74,3 м. кв., житлова площа 44,4 м. кв., допоміжні приміщення: кухня, площею 11,3 м.кв., коридор, площею 14,7 м.кв., кладова площею 3,9 м.кв. При будинку є господарські будівлі: літня кухня, 3 (три) сараї, вбиральня та споруди: огорожа, ворота, колодязь. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.\~80\~ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті батька, [PERSON] , прийняла після його смерті спадщину, оскільки в шестимісячний строк після його смерті звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після його смерті. Вона єдиний спадкоємець за заповітом після смерті батька. Так як батькові позивача належав на праві власності будинок [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на будівлі, оригінал якого у позивача відсутній, вона як спадкоємець за заповітом після смерті батька, [PERSON] , має право на спадкування даного житлового будинку з господарськими будівлями, а тому суд приходить до висновку, що право позивача на спадкування майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є всі підстави для визнання за позивачем в порядку\~спадкування за\~заповітом після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~права власності\~на житловий\~будинок [ADDRESS] ,\~загальною площею 74,3 м. кв., житловою площею 44,4 м. кв., допоміжна площа 29,9 м. кв. з господарськими будівлями: літня кухня, 3 (три) сараї, вбиральня та спорудами: огорожа, ворота, колодязь. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved