Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

28.09.2023 року позивач в особі свого представника за довіреністю Кудіної Анастасії Вячеславівни засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №5075897064 від 29.06.2022 року, укладеним між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», який був отриманий позивачем у порядку відступлення права вимоги 27.01.2023 року на підставі договору №20230127, укладеним між позивачем та первинним кредитором, на суму 79335,24 грн., з яких 61779,19 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3922,85 грн. - сума заборгованості за річними відсотками та 13633,20 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2684,00 грн. В обгрунтування позову було зазначено, що 29.06.2022 року між первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5075897064, відповідно до якого відповідачка отримала у первісного кредитора кредит у безготівковій формі у розмірі 61779,19 грн. терміном 48 місяців зі встановленням процентної річної процентної ставки у розмірі 10,99% та щомісячної процентної ставки у розмірі 3,50%. Відповідачка взагалі не виконувала взяті не себе зобов`язання з повернення кредиту, що спричинило порушення умов укладеного договору. 27.01.2023 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» та позивачем по даній справі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір відступлення права вимоги №20230127, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило позивачу права грошової вимоги, у тому числі, і за кредитним договором №5075897064 від 29.06.2022 року. Відповідно до вказаного договору позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 79335,24 грн., які і просить стягнути з відповідачки, оскільки з моменту отримання права грошової вимоги відповідачкою не було здійснено жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані позивачеві, ані первинному кредитору. Ухвалою судді від 26.10.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.38). Позивач про вказану ухвалу був проінформований засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.39), відповідач вказану ухвалу отримав у порядку п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.40-41). Інші заяви, клопотання у справі відсутні та інші процесуальні дії у справі не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 29.06.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5075897064 терміном 48 місяців, відповідно до якого відповідач повинен був отримати у первісного кредитора кредит у безготівковій формі у розмірі 61779,19 грн. зі встановленням процентної річної процентної ставки у розмірі 10,99% та щомісячної процентної ставки у розмірі 3,50% від суми кредиту (а.с.5-7). Укладанню договору передувало підписання відповідачкою паспорту кредиту №5408038 від 09.06.2021 року (а.с.8). 27.01.2023 року між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги №20230127, відповідно до п.п.6.2.2. якого було зазначено, що для підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, кредитор надає новому кредиторові документацію в порядку, передбаченому цим договором. Договір укладається без укладання додаткових договорів на підставі реєстру боржників (а.с.14-16). Відповідно до витягу з реєстру прав боржників на думку позивача він отримав вимоги до відповідача 27.01.2023 року у розмірі вимог, які є ціною позову (а.с.17). Вирішуючи справу по суті, суд зазначає, що заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені через відсутність доказів надання кредиту відповідачці первинним кредитором та відсутністю належних доказів на підтвердження боргу відповідача. Так, досліджуючи надані суду докази судом не встановлено факту безготівкового або іншого перерахування коштів відповідачу по справі первинним кредитором 29.06.2022 року під час укладання кредитного договору (меморіальний ордер, платіжне доручення, інші первинні бухгалтерські документи тощо). При цьому відповідач отримання коштів від первинного позивача жодним чином не визнавав. Сам факт підпису спірного кредитного договору, нарахування по ньому заборгованості та переходу права вимоги до позивача не є підтвердження факту перерахування коштів відповідачеві. Довідка первинного кредитора на адресу позивача про отримання кредиту відповідачкою та відсутністю від неї жодних платежів від 30.01.2023 року (а.с.12) не є належним доказом перерахування коштів (саме перерахування, а не отримання відповідачкою) з боку первинного позивача, враховуючи, що кошти повинні були отримані відповідачкою на банківську картку, для якої відкритий банківський рахунок. Матеріали справи не містять доказів, на яку картку відповідача були перераховані кошти (якщо вони були перераховані). Обов`язок подання вказаного доказу процесуальний закон покладає на позивача. Більш того, суд не приймає як належний доказ наданий суду розрахунок заборгованості відповідачки, наданий представником позивача, станом на час отримання права вимоги до відповідача, оскільки він не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача по справі). Підписані відповідачкою паспорт кредиту від 29.06.2022 року строком дії тільки 29.06.2022 року та сам кредитний договір також не містять відповідних доказів отримання кредиту. Ба більше, паспорт кредиту взагалі не є частиною кредитного договору, оскільки в ньому не відбувалася фіксація волі сторін та змісту договору. На підставі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ч.2 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Не надання доказів отримання відповідачкою коштів з боку первинного позивача унеможливлює підтвердження самого факту виникнення вимоги до відповідачки, а тому немає підстав для задоволення вимог позивача як набувача вимоги до відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed