Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Заявник [PERSON] 05 лютого 2024 року звернулася до суду із зазначеною заявою та просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: - обмеження спілкування з постраждалими дітьми ( [PERSON] , 2006 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н.); - заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; - заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог заявник [PERSON] зазначила, що вона є постраждалою від вчинення домашнього насильства її братом [PERSON] , який прийшовши до їхньої спільної квартири за адресою: [ADDRESS] у стані наркотичного сп`яніння застосував до заявника та її матері [PERSON] фізичну силу. Після цього почав вимагати гроші за його 1/3 частку квартири. [PERSON] постійно вживає наркотичні засоби, алкоголь, відноситься до заявника та її матері грубо, ображає, застосовує нецензурну лексику та фізичну силу. Крім заявника та її матері, у квартирі за адресою: [ADDRESS] проживають її неповнолітні діти: [PERSON] , 2006 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н. Натомість, [PERSON] зберігав наркотичні засоби в квартирі, в якій мешкають неповнолітні діти. Після звернення до поліції [PERSON] переїхав жити до іншої квартири. Однак, періодично приходить до квартири заявника та застосовує фізичне і психічне домашнє насильство до членів її сім`ї. Окрім того, часто приводить у квартиру сторонніх осіб, що також вживають наркотичні засоби. Ухвалою суду від 05.02.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено її розгляд на 08.02.2024. 08 лютого 2024 року за клопотанням учасників справи розгляд справи відкладено на 15.02.2024. У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначив про те, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, є надуманими заявником. Заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши зібрані у справі письмові докази, суд уважає правильним задовольнити заяву про видачу обмежувального припису у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 15.01.1997 та інформаційної довідки КП КМР «КМ БТІ» від 28.12.2022, заявник [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] та їхня матір [PERSON] є власниками в рівних частках квартири за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні установлено, що заявник [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] та їхня матір [PERSON] , а також неповнолітні діти заявника: [PERSON] , 2006 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н., проживають у вказаній вище квартирі за адресою: [ADDRESS] . З пояснень учасників справи вбачається, що між ними тривають конфліктні відносини у зв`язку із зловживанням [PERSON] наркотичних засобів. Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 05.02.2022 по справі № 756/8746/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 2 (два) роки. У мотивувальній частині вказаного вироку зазначено, що [PERSON] у невстановленому місці та невстановлений час 09.09.2022 побачив два пакунка з фольги з вмістом грудкоподібної речовини світло-коричневого кольору, які були обгорнуті ще одним відрізком фольги. Усвідомлюючи, що в даних пакетах може знаходитись психотропна речовина, у [PERSON] виник протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання психотропної речовини, для власного вживання, без мети збуту, реалізовуючи який [PERSON] , піднявши із землі зазначений пакунок з фольги, у якому знаходилася грудкоподібна речовина світло-коричневого кольору, поклав її до лівої кишені штанів, в які був одягнений в той час, тим самим незаконно, безоплатно, придбав та почав зберігати при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено, для власного вживання, без мети збуту. 09 лютого 2022 року приблизно о 21 год. 45 хв. [PERSON] , продовжуючи незаконно зберігати при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Богатирська 4, був зупинений працівниками поліції, на запитання яких щодо наявності у нього заборонених предметів чи речовин, [PERSON] повідомив, що при ньому в лівому кармані штанів, знаходиться згорток з фольги, в якому є два згортки з фольги, в яких міститься порошкоподібна речовина амфетамін, яку він незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту. Після приїзду СОГ Оболонського УП ГУНП у м. Києві 09.09.2022 за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] у присутності двох понятих добровільно надав для огляду та вилучення пакунок з фольги із вмістом порошкоподібної речовини світло-сірого кольору. Згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ № СЕ-19/111-22/38138-НЗПРАП від 20.09.2022 року в наданих на дослідження грудкоподібних речовинах світло-коричневого кольору виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Маса амфетаміну у речовині становить 0,997 грам. Окрім того, як убачається із постанови Оболонського районного суду міста Києва від 11.10.2023 по справі № 756/12257/23, 14.09.2023 о 19:00 годині [PERSON] , знаходячись за місцем свого проживання: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство відносно матері [PERSON] , а саме: вчиняв сварку, вимагав гроші, ображав словесно, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, 14.09.2023 о 19:30 годині [PERSON] , знаходячись за місцем свого проживання: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство відносно сестри [PERSON] , а саме: вчиняв сварку, ображав словесно, штовхав, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. У судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю учасників справи, повідомила, що дійсно заявник [PERSON] разом з нею є постраждалими від вчинення домашнього насильства [PERSON] , який часто приходить до спільної квартири за адресою: [ADDRESS] у стані наркотичного або алкогольного сп`яніння. Також у вказаній квартирі він систематично зберігає та вживає наркотичні засоби, алкоголь, відноситься до заявника та свідка грубо, ображає, застосовує нецензурну лексику та фізичну силу. Приводить до квартири сторонніх осіб, які також там вживають наркотичні засоби та алкоголь. Пояснення заявника та свідка також підтверджуються фотознімками, що містяться в матеріалах справи. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. З вищенаведеного установлено, що [PERSON] систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство стосовно заявника та їхньої матеріа, що також відображається негативно на емоційному стані дітей заявника, які також проживають разом з ними. Враховуючи викладене, суд уважає, що [PERSON] є кривдником щодо заявника та створює ризики для її життя та здоров`я. З цих підстав, суд дійшов до висновку про необхідність видачі обмежувального припису строком на 6 (шість) місяців.

Outcome: approved