Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 07.12.2020 між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ТОВ «САВАНДІ» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № 06/107-80-003416/20, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] . 25.12.2020 о 18 год 30 хв в м. Тернополі на перехресті вул. Лучаківського вул. Будного, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mazda\~3», д.н.з. [NUMBER] , був неуважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою та при перестроюванні не дотримався інтервалу та допустив зіткнення із транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] , який зупинився на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.1 ПДР України. Внаслідок вказаного ДТП застрахованому у позивача т/з «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу в сумі 33 690,00 грн. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано відповідача, який керував автомобілем «Mazda\~3», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/22832/20 від 11.01.2021. Позивач визнав ДТП страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 33 690,00 грн. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу «Mazda\~3», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», згідно полісу № АР-9522756 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 130 000,00 грн, франшиза встановлена в розмірі 0,00 грн. Позивач звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про виплату страхового відшкодування на суму сплаченого страхового відшкодування. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля - 37% в розмірі 23 513,05 грн. А отже, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 33\~690,00 грн, при цьому Полісом № АР-9522756 відповідача покрито лише частину шкоди на суму 23\~513,05 грн, то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача складає: 33\~690,00 грн 23\~513,05 грн = 10\~176,95 грн. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача шкоду в розмірі 10\~176,95 грн, а також суму судового збору в розмірі 2\~684,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак просив розгляд справи провести без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі, не заперечує щодо заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду постановлено заочний розгляд справи. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд встановив, що 07.12.2020 між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ТОВ «САВАНДІ» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № 06/107-80-003416/20, предметом якого є страхування автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. [PERSON] 25.12.2020 о 18 год 30 хв, в м. Тернополі на перехресті вул. Лучаківського\~вул. Будного, керуючи транспортним засобом марки «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] , був неуважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою та при перестроюванні не дотримався інтервалу та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta» д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та який зупинився на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.1\~ПДР\~України. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2021 року по справі № 607/22832/20 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340,00 грн. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований т/з «Volkswagen Jetta» д.н.з. [NUMBER] , а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно до рахунку № 0000000018 від 01.02.2021 ПП [PERSON] становив 33 690,00 грн. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту та № 200000376763 від 26.02.2021 позивач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 33 690,00 грн, виплативши суму страхового відшкодування у розмірі 33 690,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР019758 від 26.02.2021. Судом з`ясовано, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», згідно полісу № АР-9522756 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 130 000,00 грн, франшиза встановлена в розмірі 0,00 грн. Позивач ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) № 200000376763 від 02.03.2021 на суму сплаченого страхового відшкодування. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля 37 % в розмірі 23 513,05 грн, про що свідчить розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № ОЦВ-Р-20-19-42291/1. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки через виплату страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат за договором майнового страхування. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»). Тлумачення\~статті 629 ЦК України\~свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в\~главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Відповідно до частини другої\~статті 8 Закону України «Про страхування»\~страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У\~статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга\~статті 1187 ЦК України). У\~статті 1188 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із\~статтею 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У разі наявності юридичних фактів, передбачених\~статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191\~ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і\~стаття 993 ЦК України\~та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування»\~до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». Звертаючись до суду із даним позовом, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вказувало, що невідшкодованою залишається різниця між фактичним розміром шкоди в розмірі 33\~690,00 грн та страховою виплатою у розмірі 23\~513,05 грн, що становить 10\~176,95 грн, яку позивач просить стягнути із відповідача, як завдавача шкоди. Так, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у\~страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У частині першій\~статті 1166 ЦК України\~визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі\~статтею 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті\~999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У\~статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено,\~\~що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі\~статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже, страховик відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди,\~обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно із статтями 29,\~32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові,\~страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-760цс15. Разом з тим, суд зазначає, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. Так, з установлених судом обставин справи вбачається, що страховиком відповідача\~ ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було виконано обов`язок згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР-9522756 та виплачено страхове відшкодування у розмірі, визначеному\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Оскільки розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у зв`язку з встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку, тобто відповідачем. Отже, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відшкодувало ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» завдані відповідачем збитки в розмірі 23\~513,05 грн, однак оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 33\~690,00 грн, при цьому Полісом № АР-9522756 [PERSON] покрито лише частину шкоди на суму 23\~513,05 грн, то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 10\~176,95 грн (33\~690,00 грн 23\~513,05 грн). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» шкоду в розмірі 10\~176,95 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у\~разі\~задоволення позову\~-\~на\~відповідача; 2)\~у\~разі\~відмови в\~позові\~-\~на\~позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, оскільки позов задоволено, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2\~684,00 грн сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved