Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить суд визнати за ним у порядку спадкування за законом право спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1822510100:01:007:0001, загальною площею 0,0904 га, яке належало його сину [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову вказав, що право власності на будинок, що за адресою: [ADDRESS] , належить трьом особам: [PERSON] (позивачу), [PERSON] (дочка та відповідач), [PERSON] (син). Зазначає, що його частка становить 1/2, частка його дочки становить 4/10, частка його сина [PERSON] становить 1/10. Зазначає,\~що у\~2021\~році вони\~втрьох,\~як співласники\~житлового будинку,\~ що за адресою: [ADDRESS] , в порядку приватизації отримали у спільну сумісну власність за адресою місцезнаходження будинку земельну ділянку з кадастровим номером 1822510100:01:007:0001 для обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказує, що [INFO] помер його син [PERSON] , спадщину після смерті якого він прийняв та отримав право на спадкування за законом на належну йому 1/10 частку під будинком та на його частку у праві власності на земельну ділянку під та біля будинку. Зазначає, що звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно (земельну ділянку), проте постановою нотаріуса від 10.07.2023 №303/02-14 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0, 0904 га, кадастровий номер 1822510100:01:007:0001, що знаходиться в [ADDRESS] , та яка перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , у зв?язку з тим, що частка спадкодавця у праві власності не визначена. Тому з метою захисту своїх спадкових прав вимушений звернутися із позовом до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив суд їх задовольнити з наведених підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення від суду особисто та відмітка працівника пошти в рекомендованому повідомленні про повернення поштового відправлення "за закінченням терміну зберігання". Крім того від [PERSON] надходила заява, про розгляд справи без її участі, щодо ухвалення рішення покладається на розсуд суду, а тому суд провів судове засідання без її участі. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , слідує, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно витягу з Державного земельного кадастру №НВ -4810858382021 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №246070548 слідує, що земельна ділянка з кадастровим номером 1822510100:01:007:0001, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі витягу з рішення виданого Коростишівською міською радою16.02.2021 №84, перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7, 10). Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно №338546590, житловий будинок, що за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/10 частка), [PERSON] (1/2 частка), [PERSON] (4/10) (а.с. 12-13). З відповіді Управління ЦНАП Коростишівської міської ради від 30.05.2023 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за цією адресою разом із померлим були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 14). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №72816112 слідує, що 14.06.2023 року приватним нотаріусом Мошковською З.І. заведено спадкову справу №49/2023 до майна померлого [INFO] спадкодавця [PERSON] (а.с 5 зворот). Постановою приватного\~нотаріуса Житомирського\~ районного\~нотаріального округу\~Мошковською З.І.\~ від\~10.07.2023\~№303/02-14\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії,\~відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0904 га, кадастровий номер 1822510100:01:007:0001, що знаходиться в [ADDRESS] та яка перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , у зв?язку з тим, що частка спадкодавця у праві власності не визначена. (а.с. 15). Статтею 41 Конституції України визначено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1268\~ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з частинами 1, 2 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст.368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За змістом ч. 1 ст. 86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно статті 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою вищевказаної статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Разом з тим, положення статті 120 ЗК України мають застосовуватися з врахуванням норм матеріального права, що визначають особливості регулювання права спільної сумісної власності. Такого висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 489/2165/19 провадження № 61-10376св21. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10. 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» згідно ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом. Відповідно до пункту 3.4. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 1822510100:01:007:0001, загальною площею 0,0904 га, належить [PERSON] , [PERSON] та померлому [PERSON] , не на праві спільної часткової власності, а на праві спільної сумісної власності. Поділ або виділ з неї окремих часток за життя [PERSON] не проводився, розмір його частки не визначався, а тому вірно вважати, що частки в спільній сумісній власності є рівними, тобто по частині за кожним із співвласників. Отже, [PERSON] був співвласником земельної ділянки, яка належала трьом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, і це право перейшло до позивача, який є батьком померлого спадкодавця. \~Частиною 2 ст.\~16\~ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] , у позивача відсутня можливість у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке увійшло до складу спадщини після смерті сина, інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно ст.141 ЦПК України, судові витрати позивач просить покласти на нього. На підставі викладеного та

Outcome: approved