Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 11.12.2023 до суду надійшла позовна заява за підписом міського голови Ситайла О.Г., предметом якої є позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; передання дитини під опіку Органу опіки і піклування виконавчого комітету Малинської міської ради; стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь установи (особи), де перебуватиме дитина, аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та місцезнаходження якої на даний час невідоме, має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який з 23.08.2023 перебуває на обліку служби у справах дітей виконкому Малинської міської ради Житомирської області як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах з підстави проживання в сім`ї, у якій батьки (в даному випадку мати) ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Батько дітей записаний відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Крім того, [PERSON] в загальному народила 4-х дітей: 2018, 2020, 2022 та 2023 років народження. Дитина 2022 року народження у грудному віці померла. Відносно двох старших дітей [PERSON] позбавлена батьківських прав. Власного будинку [PERSON] не має, періодично залишає місце своєї реєстрації, проживає зі співмешканцем у Васильківському районі Київської області. Відповідач зловживає алкогольними напоями, веде асоціальний спосіб життя, у неї повністю відсутній батьківський потенціал, [PERSON] соціально не адаптована, не має сформованої моделі сім`ї, відсутні навички самообслуговування та ведення сімейного бюджету, матеріально не забезпечена, веде споживацький спосіб життя, притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.ст.173,178,184 КУпАП. Незважаючи на прохання, поради, рекомендації, попередження спеціалістів служби у справах дітей та соціальних працівників [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. З моменту поміщення малолітнього сина до патронатної сім`ї відповідач жодного разу не відвідувала дитину, не цікавиться його життям. Тому на підставі вищевикладеного можна зробити висновок, що [PERSON] байдуже ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, що є підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав. Представники позивача, головний спеціаліст служби у справах дітей Марчук А.С., яка діє в інтересах органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області на підставі довіреності №25/03-32 від 10.01.2024 та начальник служби у справах дітей Суханова А.В., яка діє на підставі довіреності №132/03-32 від 16.02.2024, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судові засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася неодноразово належним чином, проте в жодне з судових засідань, будучи повідомленою про розгляд справи, не з`явилася, свою позицію щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не висловила, відзиву на позов не подала. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги виконкому Малинської міської ради Житомирської області, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Батьком дитини є [PERSON] , який записаний на підставі ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України індексний номер 00041104851 від 23.08.2023 (а.с.10). Відповідно до рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №313 від 06.09.2023, на підставі заяви матері [PERSON] щодо тимчасового влаштування дитини в сім`ю патронатного вихователя, вирішено з 23.08.2024 влаштувати малолітнього [PERSON] , [INFO] , який перебуває у складних життєвих обставинах, у сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] (а.с.5). Згідно з довідкою-характеристикою [PERSON] , виданої 24.10.2023 за №316 Устинівським старостинським округом виконкому Малинської міської ради, [PERSON] зареєстрована у будинку батьків за адресою: [ADDRESS] ; незаміжня; відомостей про працевлаштування немає. На даний час за місцем реєстрації вона не проживає, зі слів сусідів поїхала до співмешканця у Київську область. У [PERSON] є факт вилучення двох неповнолітніх дітей та смерть дитини грудного віку, 2022 р.н. Материнський інстинкт у [PERSON] слабо виражений або навіть взагалі відсутній, траплялися випадки зловживання спиртними напоями. Думка односельців щодо [PERSON] негативна (а.с.6). Відповідно до листа відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області №6576/216/03-2023 від 30.10.2023, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності 26.12.2022 за ст.183 КУпАП; 04.03.2023 за ст.178 КУпАП; 12.04.2023 за ст.183 КУпАП; 31.08.2023 за ст.173 КУпАП (а.с.7). Відповідно до листа Малинського міського центру соціальних служб від 01.11.2023 за №256, [PERSON] народила трьох дітей: [PERSON] , 2018 року народження; [PERSON] , 2020 року народження; [PERSON] , 2023 року народження. Сім`я [PERSON] перебуває на обліку ММЦС як сім`я, яка опинилася в складних життєвих обставинах. В ході здійснення соціальної роботи з сім`єю та неодноразових соціальних супроводів, було відмічено, що в матері та її співмешканця (з її слів біологічного батька дітей) повністю відсутній батьківський потенціал, соціально не адаптовані, не мають сформованої моделі сім`ї, відсутні навички самообслуговування та ведення сімейного бюджету, матеріально не забезпечені, обидва схильні до зловживання алкогольними напоями, ведуть споживацький спосіб життя. Народивши двох синів, [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] без попередження залишала їх на свою матір та втікала до свого співмешканця у Васильківський район. Протягом двох років мати не приймала участі у вихованні своїх синів, не цікавилася їх розвитком, не допомагала матеріально. Вони були на утриманні бабусі. Саме тому 22.08.2022 діти були забрані від бабусі та поміщені в сім`ю патронатного вихователя до позбавлення матері батьківських прав. 01.04.2023 [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно двох її синів. В червні 2023 року [PERSON] приїхала до матері будучи вагітною на 7 місяці та стала на облік у жіночу консультацію. Від лікаря постійно надходили скарги, що [PERSON] з`являється на прийом з ознаками алкогольного сп`яніння, брудна та з неприємним запахом. Перебуваючи на останніх тижнях вагітності, в стані сильного алкогольного сп`яніння, швидкою допомогою [PERSON] була доставлена до лікарні. [INFO] [PERSON] народила сина та одразу написала заяву про тимчасове поміщення його в сім`ю патронатного вихователя до вирішення нею складних життєвих обставин. Відразу після поміщення дитини до патронатного вихователя [PERSON] поїхала до свого співмешканця. На сьогоднішній день її місце проживання невідоме (а.с.9). Згідно з довідкою №19, виданою 26.01.2024 за підписом старости Устинівського старостинського округу виконкому Малинської міської ради Кириченка В.В., [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За місцем реєстрації тривалий час не проживає, місце її перебування невідоме (а.с.18). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №493 від 07.12.2023, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.3-4). Покази свідків: Свідок на стороні позивача [PERSON] , яка є патронатним вихователем малолітньої дитини [PERSON] , у ході судового засідання, яке відбулося 19.02.2024 щодо обставин, які їй відомі по справі пояснила, що [INFO] їй привезли дитину [PERSON] для подальшого виховання. 24.08.2023 свідок познайомилася з матір`ю [PERSON] . Остання потримала дитину на руках і пішла. Жодних хвилювань щодо майбутнього, здоров`я та виховання дитини у [PERSON] не було. 03.09.2023 [PERSON] зателефонувала [PERSON] для того, щоб побачити дитину, зустрітися на «нейтральній території». Свідок приїхала з дитиною до магазину «Сільпо», проте на зустріч до неї з дитиною прийшла [PERSON] разом зі своєю сестрою у неадекватному стані, перебуваючи у стані сп`яніння. [PERSON] схопила дитину, намагалася втекти, на що свідок попередила її, що викличе працівників поліції. Тому [PERSON] віддала дитину і більше не проявляла бажання її побачити. В подальшому періодично просила [PERSON] надіслати фото дитини на вайбер. Свідок на стороні позивача [PERSON] , яка працює провідним фахівцем соціальної роботи Малинського міського центру соціальних служб, у ході судового засідання, яке відбулося 19.02.2024 щодо обставин, які їй відомі по справі пояснила, що [INFO] [PERSON] народила [PERSON] , після чого дитина була поміщена до патронатного вихователя. З того часу немає жодних відомостей стосовно місця перебування [PERSON] та біологічного (зі слів [PERSON] ) батька дитини. Пошуки [PERSON] та намагання зв`язатися з нею не дали результатів. До народження [PERSON] свідок спілкувалася з [PERSON] та наміру у останньої віддавати дитину не було, проте відповідач під час вагітності вживала алкогольні напої та під час спілкування з працівником ММЦСС також перебувала у стані сп`яніння. [PERSON] пояснювала, що не має власного житла та доходів. Тому чіткої позиції вона не мала. Мотиви та застосовані норми права. Згідно з ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Під час розгляду справи судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України). Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Статтею 150 СК України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позивачем належними доказами доведено ухилення від виконання [PERSON] обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , 2023 р.н., що полягає у повній та абсолютній відсутності виховання сина, зацікавленості у його розвитку, забезпеченні його потреб. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України, участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради від 07.12.2023 встановлено повне та свідоме нехтування відповідачем своїх обов`язків по вихованню сина. Дані обставини повністю підтверджені у ході судового розгляду справи, в тому числі, показами свідків: патронатного вихователя [PERSON] та профідного фахівця соціальної роботи ММЦСС [PERSON] . Враховуючи покази свідків, нормативні приписи та роз`яснення, надані Верховним Судом, у сукупності з фактичними обставинами справи, суд приходить до переконання про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] . Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин, згідно зі ст. 169 СК України, відповідач не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Також, відповідно до ч.5 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Таким чином, [PERSON] , 2023 року народження, необхідно передати під опіку та піклування виконавчого комітету Малинського міської ради Житомирської області для подальшого його влаштування. Відповідно до ч. 3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (789-ХІІ) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в судовому порядку. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи те, що відповідач є матір`ю дітей, інформація стосовно того, що вона не є працездатною, здоровою людиною у суду відсутня, а тому, суд приходить до висновку, що з неї підлягають стягненню аліменти на користь установи (особи) де перебуватимуть діти, на утримання [PERSON] , 2023 року народження, у розмірі 1400 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, буде достатнім для забезпечення утримання дитини та задоволення її потреб. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Враховуючи вище викладене та те, що позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання дітей до суду, то в такому разі з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved