Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Розглядуваним позовом заявник просить суд ухвалити рішення, яким виділити йому частку земельної ділянки з спільної власності. У обґрунтування заявленого позивачем та його представником суду повідомлено наступне. Сторони у справі є спільними частковими власниками домоволодіння. Частки будинку і конкретні приміщенні, що подаровані позивачеві, окреслені правочином й даним судовим спором не охоплюються, а спосіб користування та виділу земельної ділянки під домоволодінням заявлено позивачем як предмет спору. Наразі між сторонами наявні неприязні стосунки, які виключають можливість спільного користування майном у зв`язку із чим і заявлено даний позов. Серед запропонованих експертом варіантів позивач просить визначити йому варіант № 1 відповідно додатку № 1 висновку експертизи №729/01-2024, який на його переконання найбільш сприятливий для обох сторін. Відповідачка з представницею у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позову про виділ частки з майна з наголошених позивачем обставин, однак просили визначити варіант 4 додатку № 4 поділу запропонований експертом у висновку №607/08-2023. Саме такий варіант є більш прийнятний для сторін, на переконання сторони відповідачки, й раціональним щодо землекористування. Розгляд справи спочатку здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, однак уподальшому вирішено здійснити перехід до спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання. Заслухав пояснення учасників розгляду і дослідив надані ними матеріали, судом установлено наступні фактичні обставини справи й відповідно ним правовідносини. Сторони у справі є громадянами України, отримували коди платників податків, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір. Відповідачка є мамою двох неповнолітніх дітей. Також, сторони у справі є співвласниками домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Відповідачка, будучи власником усього домоволодіння на підставі договору дарування на неї батьком від 29 квітня 2010 року, 30 січня 2020 року подарувала двома договорами позивачеві 45\\100 будинку, господарських будівель у споруд, а також 1\\2 частину земельної ділянки під такими об`єктами нерухомого майна. За першим договором дарування позивач набув у власність кімнати житлового будинку загальною площею 35,3 кв.м. При цьому літня кухня Б, сарай В, артезіанська свердловина І перебуватимуть у спільному користуванні та володінні сторін без складення про це окремого документу. Визначеного порядку користування подарованою земельною ділянкою правочин не містить. Відповідачка у іншій судовій справі заявляла вимоги, які відхилені судом і рішення набуло законної сили, щодо визнання недійсним договорів дарування частини домоволодіння і земельної ділянки на ім`я позивача. 29 квітня 2010 року відповідачка також за договором дарування від батька набула права власності на земельну ділянку площею 0,33 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] і межує з ділянкою щодо якої заявлено вимоги про виділ у розглядуваній справі. Заїзд на ділянку сільгосп призначення здійснюється через ділянку з житловою забудовою по [ADDRESS] . Провадження у розглядуваній справі зупинялось, як до набуття законної сили рішення у іншій і зазначеній раніше судовій справі так і на час проведення судових експертиз. 30 серпня 2023 року у справі проведено судову земельно-технічну експертизу № 607/08-2023, якою запропоновано варіанти поділу земельної ділянки, щодо номінального землекористування. 25 січня 2024 року за зверненням позивача проведено додаткову комісійну земельно - технічну експертизу № 729/01-2024, якою дано варіанти поділу земельної ділянки з урахування фактичного землекористування та фактичного розташування усіх будівель і споруд, як сторін судового спору так і суміжних землевласників. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 364 ЦК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Сторонами не оспорювався, як факт наявності підстав для здійснення виділу частки з майна так і нагальності такої потреби, а отже судом підстави для його проведення окремого обґрунтування не вимагають і у рішенні вони не відображаються. Спірним питанням є лише варіанти поділу земельної ділянки. За позицією сторони позивача, найбільш прийнятним варіантом є будь-який із запропонованих додатковою експертизою, оскільки мінімізуються перетин сторін, а отже і конфліктні ситуації між ними у майбутньому. Сторона ж відповідача наполягала на варіанті 4 основної експертизи, оскільки він є найбільш раціональним, як щодо розташувань на ньому об`єктів житлової і господарських забудов так і щодо доступу до іншої земельної ділянки відповідачки. Суд вважає більш правильним способом виділу частки земельної ділянки на якому наполягає відповідачка з огляду на наступне. Дійсно, при вирішенні питання щодо виділу варіанту земельної ділянки обом сторонам слід урахувати фактичне розташування об`єктів нерухомого майна обох сторін. За варіантом на якому наполягає відповідачка, на переконання суду, будуть досягнуті основні цілі розглядуваного позову і бажання обох сторін виділити частки з майна. Варіант запропонований позивачем таких цілей не у повній мірі досягне. Надання у власність сторін двох земельних ділянок із створенням проїзду загального користування за рахунок спільної землі не відповідає принципу раціональності, оскільки значна площа спільного майна буде направлена на створення зручностей щодо користування ним. Натомість створення проїзду до ділянки позивача у межах передбачених законодавством будівельних норм, є логічним і об`єктивним розв`язанням даного питання. Наявність на земельній ділянці сторін нерухомості суміжних землекористувачів не можуть впливати на визначення відповідного варіанту, оскільки фактичне землекористування слід привести у відповідність із документальним. Таким чином суд вирішує поділити земельну ділянку сторін відповідно до варіант 4 додатку № 4 поділу запропонований експертом у висновку №607/08-2023 від 30 серпня 2023 року. Обмежене користування сторонами земельною ділянкою у зв`язку із визначенням такого варіанту не буде підставами для повторного звернення до суду із іншими позовами, на чому наголошував представник позивача, оскільки сторони при здійсненні своїх прав і виконанні обов`язків мають дотримуватись у тому числі принципів добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial