Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

[PERSON] в січні 2017 року звернувся в суд з позовом до відповідача, в подальшому змінивши підстави позову та зменшивши позовні вимоги, у якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 16.01.2015, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., за реєстровим №20 та скасувати реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що 27.10.2004 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , його матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] набуто право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Після смерті чоловіка у 2011 році [PERSON] успадкувала його частку квартири у спільній сумісній власності. У кінці січня 2015 року зі слів [PERSON] він дізнався про нібито продаж квартири, а саме, що 16.01.2015 між [PERSON] та його матір`ю було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. за реєстровим №20. Після цього, він 06.02.2015 звернувся до Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо підробки документів, оскільки в цей час усі оригінали документів про право власності на квартиру на ім`я [PERSON] знаходились у нього і мати цих документів нікому не віддавала. [INFO] [PERSON] померла через отруєння та токсичну дію алкоголю. 16.11.2015 він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак свідоцтво про право на спадщину йому видано не було, оскільки спірна квартира зареєстрована на [PERSON] . В межах кримінального провадження було проведено ряд слідчих дій, зокрема було проведено почеркознавчу експертизу витребуваних документів, які нібито власноруч підписала його матір [PERSON] перед укладення договору. Згідно з висновком експерта №6/219 від 09.06.2015 підпис у графі «Замовник» у договорі про проведення оцінки майна від 25.11.2014, укладеному між ОКП ЛОР БТІ та ЕО та від імені [PERSON] - виконаний не [PERSON] , а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису останньої. Підпис від імені [PERSON] в графі «Замовник» договору №2/18257 від 26.12.2014, укладеному між ОКП ЛОР БТІ та ЕО та від імені [PERSON] - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. В числі іншого, слідчим було встановлено, що жодних довіреностей на будь-чиє ім`я для представництва її інтересів його мати не видавала. Відповідно і спірного договору купівлі-продажу квартири від 16.01.2015 із [PERSON] не підписувала, оскільки спірна квартира була її та його єдиним житлом. Таким чином, на даний момент право власності на спірну квартиру зареєстровано за [PERSON] , однак це зроблено на підставі підробленого від імені його матері договору. За наведеного просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 30 січня 2017 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання /Т.1 а.с.50/. Ухвалою суду від 30 січня 2017 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 546114146101, що належить на праві приватної власності [PERSON] /Т.1 а.с.48/. В судовому засіданні позивач та його представник дали пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві. Додатково пояснили, що [PERSON] зазвичай підписувала документи як [PERSON] , що вже свідчить про те, що даний договір-купівлі продажу був підписаний не нею. Окрім цього, зазначили, що враховуючи той факт, що [PERSON] зловживала алкоголем, відтак не завжди свідомо оцінювала ситуацію та могла вчинити дії під тиском. Просять позов задовольнити. В подальшому позивач та його представник в судові засідання не з`являлись, подаючи клопотання про відкладення судового засідання, однак в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи. Необхідними передумовами ефективного судочинства є добросовісне використання учасниками справи процесуальних прав (недопущення зловживання цими правами), добросовісне виконання встановлених законом обов`язків, дотримання всіма суб`єктами судового провадження етичних норм. Здійснюючи свою діяльність на професійній основі судді та адвокати зобов`язані демонструвати і пропагувати високі стандарти процесуальної поведінки. Вказане відповідає Правилам організації ефективного цивільного судочинства, що розроблені на підставі ст. ст. 1, 3, 55, 131-1, 131-2 Конституції України, ст. 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суддями пілотних судів Одеської області, адвокатами Ради адвокатів Одеської області та прокурорами прокуратури Одеської області в рамках міжнародного проекту «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін». Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства. Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року). Наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, суд може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду. Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, яка перебуває в провадженні суду з 05.01.2017, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та те, що сама по собі неможливість брати участь у судовому засіданні не є безумовною перешкодою для відкладення судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та його представника. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечив у повному обсязі. Пояснив, що підписання договору купівлі-продажу сторонами відбувалось у присутності нотаріуса Нор Н.М., при цьому останньою безпосередньо встановлювались їх особи та дієздатність. Також зазначив, що наявний у матеріалах справи висновок експерта від 09.06.2015, отриманий в межах кримінального провадження, не може бути доказом у цивільній справі, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування. Вважає позовні вимоги надуманими та безпідставними, відтак просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] свій висновок №5571 з криміналістичного дослідження почерку та підписів за матеріалами цивільної справи №462/34/17 від 31.01.2018 підтримала. Додатково повідомила, що дослідження нею проводилось виключно по наявних оригіналах документів, оскільки на електрофотографічній копії не видно ні рухів, ні темпу, ні ступеня виробленості чи інших ознак почерку. Надану нотаріусом копію реєстру вчинення нотаріальних дій нею не досліджувалось, оскільки, згідно з інструкцією дослідження проводиться тільки по оригіналах документів. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення експерта, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 27.12.2004 /Т.1 а.с.5/ та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5674353 від 02.12.2004 /Т.1 а.с.6/, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому державним нотаріусом Другої львівської нотаріальної контори 05.01.2015, зареєстровано в реєстрі за №3-22 /Т.1 а.с. 96/, спадкоємцем частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] . Згідно із договором купівлі-продажу квартири від 16.01.2015, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., зареєстрованим в реєстрі за № 20 /Т.1 а.с.46/, [PERSON] придбав у [PERSON] належну їй на праві власності однокімнатну квартиру [ADDRESS] блок [ADDRESS] . Згідно з цим договором, продаж вчинено за 309000,00 грн, які продавець отримав від покупця до підписання даного договору. Відповідно до цього договору, встановлено, що сторони обізнані із загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, усвідомлюючи значення своїх дій та підтверджуючи дійсні наміри до вчинення правочину, володіючи українською мовою, що дало змогу їм безперешкодно спілкуватись з нотаріусом при складанні цього документу, прочитати та правильно зрозуміти його сутність. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /Т.1 а.с. 14/, [PERSON] померла [INFO] . Судом також встановлено, що 06.02.2015 до Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області надійшло звернення [PERSON] з приводу підробки документів невідомою особою, які стали підставою для продажу квартири його матері. В подальшому слідством було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири. На підставі постанови про призначення судової почеркознавчої експертизи від 05.05.2015 у кримінальному провадженні №1201514001000335 від 06.02.2015, Науково-дослідним-експертно-криміналістичним центром складено висновок експерта №6/219 від 09.06.2015, згідно з яким: підпис від імені [PERSON] , в графі «ЗАМОВНИК» договору №2/16484 від 25.11.2014, укладеному між ОКП ЛОР БТІ та ЕО та від імені [PERSON] - виконаний не [PERSON] , а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису останньої; підпис від імені [PERSON] , в графі «ЗАМОВНИК» договору №2/18257 від 26.12.2014, укладеному між ОКП ЛОР БТІ та ЕО та від імені [PERSON] - виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис імені [PERSON] в реквізитах замовника [PERSON] договору на проведення оцінки майна №209/2н/14 від 15.12.2014 - виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис імені [PERSON] в реквізитах замовника [PERSON] акту прийому-передачі робіт щодо проведення незалежної оцінки майна від 16.12.2014 - виконаний не [PERSON] , а іншою особою /Т.1 а.с. 10-14/. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст. 215 ЦК України). Стаття 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5). Згідно ст. 215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09.06.2017 за клопотанням представника позивача була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз /Т.1 а.с.169/. 02.02.2018 на адресу суду повернулись матеріали цивільної справи з висновком експерта №5571 з криміналістичного дослідження почерку та підписів за матеріалами цивільної справи №462/34/17, складений 31.01.2018 /Т.1 а.с.185-187/. Згідно із вищевказаним висновком, експертом зроблено наступні висновки: підпис від імені [PERSON] , розташований у графі: «Підписи», під рукописним записом: « [PERSON] » на зворотній стороні оригіналу одного примірника договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , 16 січня 2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за 320, - виконаний самою [PERSON] . Рукописний запис: « [PERSON] », розташований у графі: «Підписи» на зворотній стороні оригіналу одного примірника договору купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , 16 січня 2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №20, - виконаний самою [PERSON] . Не погодившись із таким висновком експерта, представник позивача заявив клопотання про призначення по справі додаткової судово-почеркознавчої експертизи для з`ясування питань щодо належності підпису та рукописного тексту [PERSON] у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій (Справа №02-33, том. №1), номер нотаріальної дії 20 та 21 від16 січня 2015р. у графі "Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальних дій та на нотаріально посвідченому договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Просить проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, оскільки відповідач та приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., перебуваючи на території міста Львова у незаконний спосіб можуть вплинути на результати проведення експертизи у Львівському науково-дослідному інституті судових експертиз. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.03.2019 за клопотанням представника позивача була призначено додаткову судову-почеркознавчу комісійну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз /79024, м. Львів, вул.Липинського, 54/, попередивши їх про кримінальну відповідальність за відмову або дачу завідомо неправдивого висновку за ст.ст.384, 385 КК України /Т.2 а.с.34-35/. 24.12.2019 Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз залишив ухвалу суду без виконання та повернув матеріали справи у зв`язку із не проведенням оплати за проведення експертизи /Т.2 а.с.84/. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.11.2020 призначено додаткову судову-почеркознавчу комісійну експертизу, проведення якої доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз /79024, м.Львів, вул.Липинського, 54/, попередивши їх про кримінальну відповідальність за відмову або дачу завідомо неправдивого висновку за ст.ст.384, 385 КК України /Т.2 а.с.147-148/, яку постановою Львівського апеляційного суду від 27.04.2021 змінено в частині визначення експертної установи, доручивши проведення додаткової судово-почеркознавчої комісійної експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз /Т.2 а.с.180-185/. 13.09.2022 на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку від 06.09.2022 №38284?38286/21-32 /Т.2 а.с 244/. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.12.2022 призначено додаткову судову-почеркознавчу комісійну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз /03057, м.Київ, вул.Смоленська, 6/, попередивши їх про кримінальну відповідальність за відмову або дачу завідомо неправдивого висновку за ст.ст.384, 385 КК України /Т.2 а.с. 273-274/. 29.05.2023 на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку від 22.05.2023 №2384/2385/23-32 /Т.3 а.с.52/. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.07.2023 призначено додаткову судову-почеркознавчу комісійну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз /03057, м.Київ, вул.Смоленська, 6/, попередивши їх про кримінальну відповідальність за відмову або дачу завідомо неправдивого висновку за ст.ст.384, 385 КК України /Т.3 а.с. 63-64/. 05.12.2023 на адресу суду повернулись матеріали цивільної справи з висновком №21335/23-32 експертів за результатами проведення додаткової судової почеркознавчої комісійної експертизи у цивільній справі №462/34/17, складений 27.11.2023 /Т.3 а.с.68-86/. Згідно із вищевказаним висновком, експертами зроблено наступні висновки: підпис в графі «Підписи:» договорі купівлі-продажу квартири від 16 січня 2015 р., укладеному між [PERSON] та [PERSON] , посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №20, виконаний [PERSON] . Рукописний запис « [PERSON] » в графі «Підписи:» в договорі купівлі-продажу квартири від 16 січня 2015 р., укладеному між [PERSON] та [PERSON] , посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №20, виконаний [PERSON] . Підписи у графах «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальних дій, номери нотаріальних дій 20 та 21 від 16.01.2015 у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій (Справа №02-33, том. №1), виконані [PERSON] . Рукописні записи « [PERSON] » у графах «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальних дій, номери нотаріальних дій 20 та 21 від 16.01.2015 у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій (Справа №02-33, том. №1), виконані [PERSON] . 27.12.2023 представник позивача ознайомився з матеріалами справи, додаткових пояснень чи заперечень не подав. Покликання сторони позивача, як на підставу для задоволення позову, на те, що договір №2/16484 від 25.11.2014 та акт прийому-передачі робіт щодо проведення незалежної оцінки майна від 16.12.2014 підписаний не [PERSON] , а іншою особою і відповідно [PERSON] не підписувала спірний договір купівлі- продажу квартири від 16.01.2015, суд не приймає до уваги, оскільки, як встановлено судом, договір купівлі-продажу від 16.01.2015, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 20, підписаний саме [PERSON] , що підтверджується висновком експерта №5571 від 31.01.2018 та висновком експертів №21335/23-32 за результатами проведення додаткової судової почеркознавчої комісійної експертизи у цивільній справі №462/34/17 від 27.11.2023. Таким чином, покликання позивача, що [PERSON] не підписувала договір-купівлі продажу квартири від 16.01.2015, не підтверджено належними та допустимими доказами. Отже, судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири від 16.01.2015, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 20, підписаний саме [PERSON] , а тому відсутні правові підстави для визнання такого недійсним, а відтак позовна вимога про визнання недійним договору купівлі-продажу квартири задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги про скасування реєстрації права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , суд зазначає, що дана позовна вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, та оскільки у позовній вимозі про визнання договору купівлі-продажу квартири судом відмовлено, то і вимога про скасування реєстрації права власності задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.ст. 76, 77, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за його безпідставністю та недоведеністю. Згідно статті ст.141 ЦПК України судовий збір покладається у разі відмови в позові на позивача, тому понесені позивачем судові витрати на судовий збір не компенсуються у зв`язку із відмовою у задоволенні позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed