Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти в сумі 106048 грн. 94 коп. у рахунок вартості 1/2 частки автомобіля Volkswagen Golf, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та припинити право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль. Оґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що за час перебування у шлюбі з [PERSON] вони придбали указаний автомобіль. Із 2023 року вони припинили спільне проживання та на даний час у суді перебуває на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Автомобіль перебуває у володінні та користуванні останньої, позивач до нього доступу немає, тому він вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 1/2 частки вартості автомобіля Volkswagen Golf. У судовому засіданні позивач [PERSON] частково підтримав позовні вимоги, просив стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у сумі 53000 грн. 00 коп. у рахунок вартості 1/2 частки автомобіля Volkswagen Golf, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та припинити право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль, виділивши його у власність відповідача. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] частково підтримані позовні вимоги визнали та не заперечували щодо виплати [PERSON] грошових коштів у сумі 53000 грн. 00 коп. у рахунок вартості 1/2 частки спірного автомобіля. Вислухавши доводи сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. 27.12.2014 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Як не заперечується сторонами, вони спільно не проживають з квітня 2023 року та на даний час у суді перебуває цивільна справа про розірвання їхнього шлюбу. За час перебування в шлюбі, подружжя придбало у власність автомобіль марки Volkswagen Golf, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Дата реєстрації 03.04.2021, Свідоцтво [NUMBER] , який зареєстровано на праві власності за відповідачем [PERSON] . Ухвалою Городищенського районного суду від 27.09.2023, за клопотанням представника відповідача у справі призначено автотоварознавчу експертизу, яка, за повідомленням судового експерта від 04.12.2023 № СЕ-19/124-23/12394-АВ, залишилася без виконання у зв`язку з несплатою сторонами вартості проведеної експертизи. Нормами ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу), якщо інше не встановлено договором або законом. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Пунктом 22 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Відповідно до роз`яснень, викладених в пунктах 23, 24 вище зазначеної Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Верховний Суд України у своїй постанові від 30.03.2016, справа № 6-2811цс15, роз`яснив, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, ч. 1, 2 ст. 71 СК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України - ч. 4 ст.71 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та у межах заявлених нею вимог. На час розгляду справи дійсна вартість автомобіля Volkswagen Golf установлена не була. Разом із тим, сторонами визнано, що 1/2 частка вартості автомобіля, що належить позивачеві [PERSON] складає 53000 грн., а тому позов підлягає задоволенню у зазначеному розмірі грошових коштів. А оскільки з відповідача, на користь позивача, стягується половина вартості спільного майна, тому право спільної сумісної власності на автомобіль слід припинити та виділити автомобіль у власність відповідача.

Outcome: partial