Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Свій позов мотивував тим, що сторони з 22 жовтня 2010 року перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2014 року. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 25 березня 2013 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 2013 року до досягнення дитиною повноліття. 10 березня 2020 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що зміни матеріального стану не дають можливості сплачувати аліменти в такому розмірі. Зазначає, що аліменти становлять 58% його доходу, наразі він не має житла та змушений винаймати його, а плата за оренду суттєво збільшилася та після всіх відрахувань, сплати оренди та комунальних платежів для особистого проживання, не враховуючи лікування, харчування, одяг, проїзд, тощо йому залишається 3440,62 грн. Також вказує на погіршення стану свого здоров`я, що також потребує додаткових витрат. Крім того звертає увагу, що на його утриманні залишилася рідна бабуся [PERSON] , [INFO] , так як батьки померли. Враховуючи викладене, позивач просив змінити визначений рішеннями суду розмір аліментів на утримання двох дітей та стягувати з нього на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки його доходу, але не менше на кожну дитину 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили, і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року відкрите загальне позовне провадження. У підготовчому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідачка в підготовчому засіданні позов визнала, пояснивши, що наразі так склалися відносини, що частину аліментів, які утримуються з заробітної плати позивача, вона повертає йому. Вона також бажає юридично закріпити та врегулювати вказане питання. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши у підготовчому засіданні обставини справи, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб з урахуванням встановлених обставин та вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2014 року (справа №127/10354/14-ц) (а.с.16). Сторони є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями повторних Свідоцтв про народження відповідно серії [NUMBER] від 10 листопада 2023 року та [NUMBER] від 10 листопада 2023 року (а.с.14,15). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2013 року в справі №127/3059/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2020 року в справі №127/3628/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Діти проживають спільно з матір`ю. Остання працює та, за її твердженням, має достатній дохід, щоб утримувати дітей, частину отриманих аліментів на сьогодні повертає позивачу. Позивач перебуває на військовій службі, його місячне грошове забезпечення без утримань складає 24 130,43 грн. Позивач нерухомого майна (квартири, будинку) у власності не має, житло винаймає, відповідно до договору оренди житла місячна орендна плата складає 8000,00 грн. Відповідно до виписок із медичної карти [PERSON] останній має цілий ряд захворювань та проходив лікування. [PERSON] має бабусю [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження, складеного уповноваженими працівниками Гальжбівського старостинського округу Ямпільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області за участю сусідів [PERSON] , останній надає матеріальну допомогу (закупівля дров,вугілля, продукти харчування, засоби особистої гігієни, ліки) та систематично відвідує її внук [PERSON] . Батьки останнього: мати [PERSON] померла [INFO] , батько [PERSON] помер [INFO] . Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей, його виконання та можливості його зміни. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідну правову позицію, висловив і Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінився сімейний стан та погіршилося його матеріальне становище чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Тобто з аналізу даних правових норм слідує, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує на необхідність врахування розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду на утримання дітей та його матеріальний стан, який змінився з огляду додаткові витрати (оренда житла, допомога бабусі). Відповідно надмірний тягар аліментних зобов`язань ставить його у незадовільне матеріальне становище, а погіршення стану здоров`я через цілий ряд захворювань потребує витрат на лікування. З матеріалів справи безумовно слідує, що аліменти на утримання двох дітей складають близько 60% доходу позивача. Наразі суд відмічає, що витрати позивача на оренду житла та його утримання збільшилися, позивач також має додаткові витрати, що пов`язані з певною допомогою бабусі, яка не має інших осіб, які б надавали таку допомогу, що очевидно потребує додаткових фінансових витрат позивача, безумовно впливає на його матеріальний стан, які є умовами зменшення розміру аліментів у відповідності до положень ч. 1 ст. 192 СК України. Суд також звертає увагу на стан здоров`я позивача та враховує характер встановлених йому діагнозів, проходження певного лікування, однак з огляду на відсутність доказів як щодо витрат пов`язаних з цим, так і щодо попереднього стану здоров`я, суд не може здійснити оцінку вказаним обставинам на предмет зміни, однак констатує наявність таких обставин. Таким чином, враховуючи встановлені обставини суд вважає можливим змінити розмір аліментів. Визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей, їх майновий стан, а тому суд, з огляду на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає можливим визначити аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше на кожну дитину 50% прожиткового мінімуму доходів для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням, і до досягнення дітьми повноліття, змінивши розмір аліментів, визначений рішеннями Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2013 року в справі №127/3059/13-ц та від 10 березня 2020 року в справі №127/3628/20. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому враховує визнання сторонами тієї обставини, що відповідач і на даний час повертає визначену сторонами частину аліментів позивачу, тобто фактично ступінь утримання позивачем дітей не зміниться. Суд також зауважує, що визначений розмір аліментів також не є незмінним і в разі надалі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Крім того, суд вважає необхідним звертає увагу, що відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У разі невиконання цього обов`язку в добровільному порядку особа має на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) у разі наявності обставин, передбачених ст.185 СК України. Сплата аліментів при визначеному новому розмірі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved