Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Семенович Тиберій Сергійович, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, в якому просить визнати такими що не підлягають до виконання виконавчий напис, що вчинений 14 листопада 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за №7772 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал заборгованості за кредитним договором №0290/14244-PR від 22.09.2011 за період із 29.01.2019 по 15.10.2019 у сумі 48 723,21 гривень та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.09.2011 між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір про відкриття банківського поточного (карткового) рахунку № 0290/014244-PR, що оформлений у вигляді заяви про відкриття банківського поточного (карткового) рахунку. 14.11.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №7772, щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за вищевказаним кредитним договором № 0290/014244-PR від 22.09.2011 за період із 29.01.2019 по 15.10.2019 у сумі 48 723,21 гривень. [PERSON] не була повідомлена про вчинення такого виконавчого напису, адреса реєстрації [PERSON] , котра вказана у виконавчому написі ( [ADDRESS] ) - не відповідає дійсності, оскільки із 21.03.2017 зареєстрованим місцем проживання позивачки є [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з паспорту громадянина України [PERSON] . Про вчинення такого виконавчого напису позивачка [PERSON] довідалася 29.11.2023 \~ \~ \~ \~ під час розгляду в Ужгородському міськрайонному суді іншої цивільної справи № 308/18767/23 за заявою ТОВ «Дебт Форс» про заміну стягувана ТОВ «Вердикт Капітал». Зокрема 20.11.2023 між [PERSON] та адвокатом Семеновичем Т.С. було укладено договір про надання правової допомоги, 20.11.2023 адвокатом було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи № 308/18767/23, з якими представник позивачки ознайомився 29.11.2023. Тобто про порушення свого права внаслідок вчинення спірного виконавчого напису [PERSON] довідалася 29.11.2023. Позивач зазначає, що зазначений виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», із порушенням вимог закону за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Як вбачається з тексту виконавчого напису від 14.11.2019, такий вчинено на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Переліку № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку № 1172 (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчиняючи 14.11.2019 виконавчий напис, приватний нотаріус неправомірно керувався пунктом 1 Переліку, який не передбачав можливості вчинити напис на підставі кредитного договору, який не посвідчено нотаріально. Позивач вказує, що виконавчий напис вчинений нотаріусом 14.11.2019, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, а також після постановлення ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018. Отже, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису для його одержання, відповідно до вимог Переліку № 1172 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) нотаріусу мав подаватися, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору. Натомість, наданий нотаріусу кредитний договір № 0290/014244-PR від 22.09.2011 (договір про відкриття банківського поточного (карткового) рахунку № 0290/014244-PR від 22.09.2011) - не посвідчений нотаріально, а тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Обставини у даній справі свідчать про те, що серед документів наданих ТОВ «Вердикт Капітал» нотаріусу для вчинення виконавчого напису - відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Позивач зазначає, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів, які встановлюють безспірність заборгованості, відповідно до Переліку № 1172, такий виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Процесуальні дії по справі, заяви учасників справи Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2023\~року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. Позивач та її представник у судове засідання 28.02.2024 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. При цьому, 18.01.2024 року від представника позивача -адвоката Семенович Т.С., який діє на підставі ордера серія АО № 1107235 від 20.11.2023 поступило клопотання, згідно якого просить розгляд справи проводити без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 15.02.2024 повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки в Електронний кабінет в Електронному суді, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подавав. Треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївнав судове засідання 28.02.2024 повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, пояснень щодо позову не подавали. За наведених обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 22.09.2011 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір про відкриття банківського поточного (карткового) рахунку № 0290/014244-PR, що оформлений у вигляді заяви про відкриття банківського поточного (карткового) рахунку. 14.11.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №7772, яким пропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , виданий Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській обл. 05.07.1996 року, яка є Боржником за Кредитним договором 0290/014244-PR від 22.09.2011 року, який було укладено між Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ЄДРПОУ 00039019, правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ\\ВЕСТА від 28.01.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» код ЄДРПОУ 41264766, правонаступником якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги 29-01\\19\\2 від 29.01.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», строк платежу за Кредитним договором 0290/014244-PR від 22.09.2011 року настав Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 року по 15.10,2019 року. Сума заборгованості складає 48 723,21 (Сорок вісім тисяч сімсот двадцять три гривні 21 копійка), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8 616,28 (Вісім тисяч шістсот шістнадцять гривень 28 копійок); прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок): прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 30679,18 (Тридцять тисяч шістсот сімдесят дев`ять гривень 18 копійок); строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок): строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 9427,75 (Дев`ять тисяч чотириста двадцять сім гривень 75 копійок); строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок) Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 05.12.2023 року відмовлено в задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», [PERSON] , приватний виконавець Клітченко Оксана Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампіс Фінанс». Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Згідно з ч.3 ст.3\~ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). У частині 1 статті 16\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначено способи захисту цивільних справ та інтересів судом. За змістом статей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно п. 1 ч. 2 ст.11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на порушення процедури вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом, заперечує наявність у позивача боргових зобов`язань перед відповідачем, посилається, що вона не отримувала будь-яких письмових вимог про сплату боргу. Згідно зі ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі «Перелік»). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19) та Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справа №569/8884/17 (провадження № 61-48189св18) у постанові від 14.08.2019. Обґрунтовуючи позов, представник позивача, серед іншого, посилається на те, що [PERSON] не була повідомлена про вчинення такого виконавчого напису, адреса реєстрації [PERSON] , котра вказана у виконавчому написі ( [ADDRESS] ) - не відповідає дійсності, оскільки із 21.03.2017 зареєстрованим місцем проживання позивачки є [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з паспорту громадянина України [PERSON] . Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив наступне: «чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, апеляційний суд, врахувавши висновки й мотиви Верховного Суду, висловлені при попередньому касаційному перегляді справи, встановивши відсутність доказів направлення позичальником - [PERSON] листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником - [PERSON] такого листа, дійшов обґрунтованого висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором)». Частинами 1-4 ст.12\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» позивачу письмової вимоги про сплату боргу. Так, відповідач отримавши позовну заяву з додатками, доказів на спростування твердження позивача про не отримання нею письмової вимоги про сплату боргу не надав. Вказана обставина є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, позивач зазначає, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів, які встановлюють безспірність заборгованості, відповідно до Переліку № 1172, такий виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Так, відповідачем не подано доказів на спростування доводів позивача про відсутність у неї договірних зобов`язань. Крім цього, у матеріалах справи відсутні відомості, що кредитний договір 0290/014244-PR від 22.09.2011 року, на підставі якого нотаріусом видано оскаржуваний виконавчий напис, є нотаріально посвідченим, тобто відсутні дані про те, що виконавчий напис №7772 від 14.11.2019 був вчинений на підставі документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів від 29.06.99 № 1172. Згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що вказану у виконавчому написі приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни №7772 від 14.11.2019 року суму заборгованості не можна вважати безспірною, тому наявні підстави для задоволення позову та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, тому на підставі ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1073,60 грн. судового збору, сплата якого підтверджується квитанцією №67994262 від 15.12.2023 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved