Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

У жовтні 2023 року до суду надійшла позовна заява представника позивача Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором №11/1170331 від 29.09.2020 у сумі 560 967,85 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до укладеного договору №11/1170331 від 29.09.2020 [PERSON] , позивач надав відповідачу кредит у сумі 500 000,00 грн., строком з 29.09.2020 до 28.09.2026. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору, шляхом зарахування кредитних коштів на відкритий у банку рахунок позичальника. Однак, в порушення положень кредитного договору та вимог ст. ст.525-527 ЦК України, відповідач невиконує зобов`язання, не вносить платежі на погашення кредиту, не сплачує проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредитної заборгованості. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість, що складається із заборгованості за кредитом - 308 369,55 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 99 143,98 грн., нарахованих відсотків - 124,52 грн., комісії - 5 500,00 грн., а також прострочених відсотків - 59 829,80 грн., простроченої комісії - 88 000,00 грн. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду. Надано строк для усунення вказаних недоліків. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 листопада 2023 рокуприйнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2023 рокузакрито підготовче провадження у цивільній справі №639/6154/23 за позовною заявою Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено справу до судового розгляду. Представник позивача, Абідов Р.Т., який діє на підставі довіреності від 16 червня 2023 року, в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом було встановлено, що 29.09.2020 АТ ««Креді Агріколь Банк» та [PERSON] уклали комплексний договір № 11/1170331 (а.с. 25-26). Відповідно до умов вказаного договору АТ «Креді Агріколь Банк» надав відповідачу кредит у розмірі 500 000, 00 грн. строком на 72 місяці з 29.09.2020 до 28.09.2026 включно. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплачувати платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту ( додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною чистиною), сплачувати проценти за користування кредитом 11% річних ( фіксована процентна ставка), комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості- 1,10% щомісячно від суми кредиту, інші платежі, визначені даним договором (а.с. 25-26). Згідно п. 6.1 кредитного договору, зазначено, що відповідач, шляхом підписання даного договору, підтверджує, що він в день укладення договору: особисто отримав примірник такого договору, умови цього договору йому зрозумілі, з правилами страхування та програмою страхування ознайомлений, з тарифами банку страхової компанії ознайомлений, надає згоду про передачу банком інформації, що становить банківську таємницю, страховику (а.с. 25-26). Відповідач ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання кредитного договору, що підтверджується підписом відповідача у договорі, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді. Підписанням кредитного договору відповідачем підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «Креді Агріколь Банк». Як зазначив представник позивача, при укладенні договору сторонни керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договір є обов`язковим для виконання ( ст. 629 ЦК України). Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу [PERSON] кредитні ресурси у розмірі 500 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 33197244-1 від 29.09.2020 (а.с.8). Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач [PERSON] не виконує і жодного платежу не здійснив, в зв`язку з чим, згідно з розрахунком заборгованості, станом на 30.06.2023 наявна заборгованість у розмірі 560 967,85 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 308 369,55 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 99 143,98 грн., нарахованих відсотків - 124,52 грн., комісії - 5 500,00 грн., а також прострочених відсотків - 59 829,80 грн., простроченої комісії - 88 000,00 грн. (а.с.7). Згідноз ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За нормами ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками,у такій самій кількості,такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та впорядку,що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Положеннями статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка, поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Пунктами 3.1-3.2 Договору передбачено, що у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов Договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. У разі порушення Позичальником без поважних причин вимог п.п.2.2.3-2.2.9 Правил, відповідач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 1% від суми кредиту, визначеної в п.1.1 Договору, за кожний випадок порушення. Відповідно до п.п. 1.3.2. п. 1, позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1,10% від суми кредиту (а.с. 25-26). З наданих представником позивача до суду письмових доказів беззаперечно вбачається, що сторонами під час укладення кредитного договору були узгоджені умови щодо процентної ставки за користування кредитом, заборгованості за пенею, штрафів та комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положеньст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду Українивід 12 червня2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процессуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторонни процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулюванн ярішень. (Проніна протии України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З огляду на вищевикладене, враховуючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконав умови кредитного договору, не подав відзив з відповідними запереченнями та доказами на їх підтвердження, отже позовні вимоги, які ґрунтуються на умовах договору та закону, підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 560 967,85 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8 414,52 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved