Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зняття арешту з майна. Представник позивача обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивач [PERSON] вирішив оформити спадщину за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , і звернувся до приватного нотаріуса Рудого М.Є. з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Проте, приватний нотаріус повідомив, що під час перевірки на наявність заборон або арешту майна за даними з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено арешт належного йому майна, тому відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, вчинення нотаріальних дій затримується до зняття арешту. З питанням звільнення майна з під арешту позивач звернувся до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) і на звернення отримав листа від 05.12.2023 року за вих. № 224619, в якому повідомляється, що зняти арешт з майна є неможливим, так як згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження Відділу виконавче провадження № [NUMBER] яке було відкрито 24.05.2007 року 11.09.2007 року закінчено, але при цьому державним виконавцем не знято арешт з нерухомого майна. Отже, після завершення виконавчого провадження арешт з майна боржника був не знятий, у зв`язку з тим, що п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року № 606-ХІV не передбачено зняття арешту з майна боржника і для вирішення питання по суті рекомендовано звернутися до суду. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки: 358795484 від 18.12.2023 року), виявлено арешт нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна. Ухвалою суду від 20.12.2023 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Представник позивача Івахненко О.О. подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, не надійшло до суду відзиву щодо позову або заяви про розгляд справи за їх відсутності, або заяви про визнання позову. З урахуванням того, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних на те причин, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, оскільки представник позивача у своїй письмовій заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] вирішив оформити спадщину за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та заповітом від 11 травня 2012 року зареєстрованому в реєстрі за № 34 (а.с.7), і звернувся до приватного нотаріуса із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно (а.с.8), але під час перевірки на наявність заборон або арешту майна за даними з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено арешт належного йому майна, тому відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, вчинення нотаріальних дій затримується до зняття арешту. З питанням звільнення майна з під арешту позивач звернувся до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) і на звернення отримав листа від 05.12.2023 року за вих. № 224619 (а.с.9), в якому повідомляється, що зняти арешт з майна є неможливим, так як згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження Відділу виконавче провадження № [NUMBER] яке було відкрито 24.05.2007 року 11.09.2007 року закінчено. Також, при цьому, зазначено, що відповідно до частини 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями - строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, а тому виконавче провадження вже знищене. Тобто у відношенні до спадкодавця взагалі відсутнє виконавче провадження, але при цьому державним виконавцем не знято арешт з нерухомого майна. Отже, після завершення виконавчого провадження арешт з майна боржника був не знятий, у зв`язку з тим, що п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року № 606-ХІV не передбачено зняття арешту з майна боржника і для вирішення питання по суті рекомендовано звернутися до суду. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.10-12) (номер інформаційної довідки: 358795484 від 18.12.2023 року), виявлено арешт нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна: Тип обтяження: арешт нерухомого майна; Реєстраційний номер обтяження: 5048603; Зареєстровано: 31.05.2007 за № 5048603 реєстратором: Томаківська державна нотаріальна контора, 53400, Дніпропетровська обл., Томаківський р., смт. Томаківка, вул. Леніна, 51, (05668) 3-10-97; Підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ № 948606, 24.05.2007, ВДВС у Томаківському районі Дніпропетровської області; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; Заявник: Виконавча служба у Томаківському районі. Відповідно до положень статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» зняття арешту майна можливе лише на підставі рішення суду. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини». Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак позивач просить суд не стягувати з відповідача на свою користь судовий збір, тому суд вважає можливим звільнити останнього від відшкодування таких витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved