Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. 12 грудня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. В обґрунтування позову посилається на те, що у лютому 2017 року уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що подружнє життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Заходи, що вживались тривалий час до налагодження сімейного життя, до позитивного результату не призвели. Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17 січня 2024 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачка 22 січня 2024 року надала суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки у позові вказані неправдиві причини, які призвели позивача до подання позову про розірвання шлюбу. Відповідач наголошує на тому, що у шлюбі були гарні взаємовідносини, спільні інтереси та погляди на життя. Жодних заходів щодо налагодження сімейних відносин, тривалий час, (як зазначено в позові позивачем) не було, бо на це не було необхідності. В липні 2022 року вона з позивачем разом прийняли рішення про її виїзд з сином за кордон, у зв`язку з небезпекою в Україні, спричиненою агресією Росії. Наразі відповідачка разом з сином знаходиться у Німеччині на підставі параграфу 24, тимчасового захисту з 11 липня 2022 року по теперішній час. За час їх знаходження на території Німеччини, вона з позивачем постійно підтримували зв`язок, ніяких розбіжностей чи спорів щодо майбутнього не виникало, а тому вважає позовні вимоги позивача безпідставними. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 11 лютого 2017 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 177. Від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що подружні відносини припинені, сім`я фактично розпалась, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають. Відповідачка заперечує проти позову, оскільки вважає, що вимоги позивача є безпідставними. У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексуУкраїни - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За змістом положень ч.1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Позивач в позовній заяві не просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, а тому суд залишає судовий збір за позивачем.

Outcome: approved