Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

25 січня 2024 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги обґрунтовані фактичним припиненням шлюбних відносин протягом останніх трьох років. Ухвалою суду від 26 січня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі, разом з позовною заявою і додатками відповідач отримав 07.02.2024, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. 19 лютого 2024 року від імені відповідача надійшла письмова заява\~ про визнання позову. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права інших осіб, є безумовним, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, 07 липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] в Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, актовий запис № 284, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07.07.2012 року (а.с.7). Спільних неповнолітніх дітей подружжя не має, однак між ними не досягнуто згоди про розірвання шлюбу в органах РАЦС. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Вказує на те, що шлюбні відносини стали не можливі та останнім часом сторони проживають окремо. Заперечень щодо вищевказаних доводів відповідач не наводив. Визнавши позов, відповідач фактично погодився на розірвання шлюбу. Сторони не повідомляли суд про наявність між ними спору про поділ спільного майна подружжя на момент вирішення питання про розірвання шлюбу.\~ На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них (позивача), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. При реєстрації шлюбу позивач не змінювала прізвище, а тому положення ст. 113 СК України судом не застосовуються. Документально підтверджені судові витрати становлять 1211,20 грн. сплаченого позивачем судового збору (а.с.1). Суд на підставі ст. 141 ЦПК України покладає судові витрати на відповідача в зв`язку з повним задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved