Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що в 1967 році його батьку, [PERSON] надана у користування квартира [ADDRESS] . Позивач зареєстрований за казаною адресою з 1974 року. Окрім нього з 1998 року за вказаною адресою зареєстрований син позивача, відповідач [PERSON] , однак ніколи не проживав в цій квартирі, оскільки постійно мешкав з батьком і матір`ю в квартирі за адресою [ADDRESS] . Тривалий час позивач не спілкується з відповідачем, місце його проживання позивачу невідоме, будь-яких речей відповідача у квартирі ніколи не було. Однак, на даний момент позивачу доводиться надлишково сплачувати комунальні послуги, що порушує його право на вільне користування майном. Тому, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд призначений за правилами загального позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 05.02.2024 року закрите підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду по суті. У судове засідання відповідач не з`явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Позивач [PERSON] є користувачем житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі Ордеру № 4496 від 14.09.1967 року на ім`я [PERSON] для проживання родини з чотирьох осіб, виданого Міським житловим управлінням виконкому Запорізької міської ради депутатів трудящих (а.с.8). Позивач зареєстрований за вказаною адресою з 09.09.1974 року по теперішній час (а.с.9). Окрім позивача за вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] , який ніколи не прожив за вказаною адресою, що підтверджується Актом від 27.11.2023 року. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила вказаний факт не проживання відповідача за вказаною адресою. Отже, більше ніж шість місяців відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, його особистих речей та документів у квартирі немає, оплату за користування житлом він не здійснює, перешкод в користуванні житлом з боку позивача йому не чиниться. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до вимог статті 47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 64\~ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язання, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з приписами ч. 4, 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем. А в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. 71, 72, 116, 156\~ЖК України та ст. 405 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в даному житловому приміщенні, проте вже більше шести місяців не проживає, добровільно з реєстраційного обліку не знявся та залишається зареєстрованим в спірному житловому приміщенні, жодних зобов`язань пов`язаних з утриманням квартири не несе, нею не користуються, не виконує обов`язки, пов`язані з утриманням, оплатою житлового приміщення, його речі за вказаною адресою відсутні, що чинить позивачу перешкоди у здійсненні його права. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved