Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

15.08.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» в особі представника адвоката Мартиненко В.В. звернулось до Стрийського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просило стягнути з [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором № 210326-003 від 26.03.2021 року за період із 26.03.2021 року по 09.05.2023 року у розмірі 50\~900 грн., а також 2\~684,00 грн. сплаченого судового збору та 7\~000 грн. понесених витрат на правничу допомогу. Зазначена позовна заява була скерована на адресу Сколівського районного суду Львівської області на підставі ухвали про передачу справи за підсудністю Стрийським міськрайонним судом Львівської області від 14.12.2023 року, у зв`язку зі встановленням зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 30.06.2023 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на підставі ч.5 ст. 279 ЦПК України. Розгляд справи відбувся 20.02.2024 року без учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (надалі Позивач, Кридитодавець, ТОВ «Кредитсервіс») та [PERSON] (надалі- Відповідач, Позичальник, Боржник) було укладено Кредитний договір № 210236-003 (надалі Кредитний договір). Даний договір було підписано відповідачем електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором Т13798 (26.03.2021 13:08:19). Відповідно до умов зазначеного Кредитного договору відповідачу було надано кредит у сумі 22\~000, 00 грн. Строк дії договору становив до 26.03.2022 року. Згідно умов Кредитного договору, крім щомісячних процентів також стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 7,5% (сума одноразової комісії складає 1\~650,00 грн.). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 20\~350,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка була визначена Кредитним договором, у розмірі 7,5%, що в грошовому еквіваленті складало 1\~650,00 грн. Згідно розрахунку кредитної заборгованості за Кредитним договором № 210326-003 від 26.03.2021 року, станом на 09.05.2023 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 50\~900,00 грн. і складається з наступного: -прострочена заборгованість за сумою кредиту 14\~600,00 грн.; -прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн.; -прострочена заборгованість за процентами 34\~650,00 грн.; -строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн; -строкова заборгованість за комісією 0,00 грн.; -строкова заборгованість за процентами 1\~650,00 грн; -строкова заборгованість за штрафами та пенею 0,00 грн. Станом на 09.05.2023 року заборгованість відповідачем не погашена. Відповідач [PERSON] про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В процесі судового розгляду встановлено, що 26 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та відповідачем [PERSON] \~\~було укладено Кредитний договір № 210326-003, за умовами якого позивач надав останньому кредит у розмірі 22 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до п.2.2 Договору відповідач зобов`язаний повернути кредит та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії Договору згідно графіку, передбаченого цим Договором, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Строк дії Договору сторонами було встановлено до 26.03.2022 року. Відповідно до «Умов кредиту», одноразова комісія за видачу кредиту від простроченої суми кредиту (утримується при перерахуванні суми кредиту) 7,5%; сума одноразової комісії 1\~650 грн.; відсоткова ставка в місяць від початкової суми кредиту становить 7,5%, реальна річна процентна ставка становить 97,5%; сума щомісячного платежу становить 3\~483,33 грн. і розподіляється наступним чином: на погашення тіла кредиту 1\~833,33 грн., а на сплату відсотків 1\~650 грн. Загальна плата за користування кредитом становить 21\~450,00 грн.; загальна вартість кредиту 43\~450,00 грн. Окрім цього, 26.03.2021 року відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту на умовах кредитного продукту «12 місяців», в якому вказані наступні умови кредитування: сума кредиту 22 000,00 грн, строк кредитування - 12 місяців, процентна ставка 97,5 % річних; тип процентної ставки-фіксована; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору-комісія за оформлення кредиту 7,5% від суми кредиту; спосіб надання кредиту безготівковий; мета отримання кредиту - споживчі цілі; загальні витрати за кредитом - 21 450,00 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту 43 450,00 грн; кількість платежів за кредитом - 12; розмір платежів - 3 483,33 грн. щомісячно. Своїм підписом (електронним підписом шляхом застосування одноразового ідентифікатора Т13798) відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Як вбачається з платіжного доручення № 593 від 26.03.2021 року, ТОВ «Кредитсервіс» було перераховано кредитні кошти в сумі 20 350,00 грн. на рахунок [PERSON] , з вирахуванням комісії за оформлення. Згідно п. 3.1-3.2 кредитного договору, за користування кредитом позичальник виплачує кредитодавцю проценти, зазначені на першій сторінці договору. Щомісячна плата за користування кредитом нараховується щомісячно у вигляді процентів за кожен місяць користування кредитом. Плата за користування кредитом, вказана в договорі, нараховується щомісячно та розраховується від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягуються разові проценти, вказані в договорі від загального розміру кредиту. Разові проценти стягуються із суми кредиту, у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував і внаслідок порушення договірних зобов`язань у нього виникла заборгованість за кредитним договором № 210326-003 від 26.03.2021 року, яка згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 09.05.2023 року включно становить 50 900,00 грн. і складається з наступного: -прострочена заборгованість за сумою кредиту 14\~600,00 грн.; -прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн.; -прострочена заборгованість за процентами 34\~650,00 грн.; -строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн; -строкова заборгованість за комісією 0,00 грн.; -строкова заборгованість за процентами 1\~650,00 грн; -строкова заборгованість за штрафами та пенею 0,00 грн. Станом на дату 09.05.2023 заборгованість відповідачем не погашена. 11.05.2023 року на адресу відповідача позивачем було скеровано досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, яку останнім було залишено без належного реагування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із вимогами ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до вимог ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною першою ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1, 2 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. За приписами ч.1, 2 ст.12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З долученого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] за період з 26.03.2021 року по 09.05.2023 року вбачається, що на погашення заборгованості за даним кредитним договором відповідачем було оплачено 14\~000,00 грн., з яких 7\~400,00 грн. було оплачено на погашення заборгованості за тілом кредиту, а 6\~600,00 грн. було оплачено на погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом. Виходячи з умов кредитного договору, укладеного між сторонами, враховуючи те, що відповідач отримав від позивача грошові кошти (кредит) на умовах визначених договором, які в добровільному порядку не повернув, суд вважає підставною вимогу позивача щодо стягнення заборгованості за сумою кредиту у розмірі 14\~600 грн. Однак, щодо стягнення заборгованості за процентами у розмірі 34\~650,00 грн. та строкової заборгованість за процентами у розмірі 1\~650,00 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. У кредитному договорі, укладеному між сторонами, наявна таблиця «Дати та суми щомісячних платежів(графік платежів)», згідно якої сторони погодили щомісячну суму на оплату відсотків за користування кредитом, яку мав сплачувати відповідач, у розмірі 1\~650,00 грн. Таким чином, загальна сума сплачених відповідачем відсотків за користування кредитом мала б становити 19\~800,00 грн. без врахування одноразової комісії у розмірі 1\~650,00 грн. (така комісія була списана з рахунку відповідача під час перерахування йому кредитних коштів, про що було зазначено представником позивача у позовній заяві). Як вже зазначалось вище, з наведеного позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач оплатив 6\~600,00 грн. на погашення заборгованості за процентами за користування кредитом. Також з даного розрахунку вбачається, що позивач продовжив нараховувати заборгованість за процентами після спливу строку дії кредитного договору, а саме після 26.03.2022 року. Відповідно до\~частини першої статті 1048\~та\~частини першої статті 1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з\~частиною другою статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються\~частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідні висновки викладено у постанові ВП ВС від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, а згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак суд приходить до висновку, що прострочена заборгованість відповідача перед позивачем за процентами згідно умов кредитного договору\~№ 210326-003\~від 26.03.2021\~року \~ становить 13\~200,00 грн. (19\~800 грн. - 6\~600 грн.). Що стосується розподілу судових витрат по даній справі, суд зазначає наступне. Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У відповідності до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15. Як зазначено вище, правнича допомога надавалась позивачу ТзОВ «Кредитсервіс» адвокатським об`єднання «Правовий діалог» на підставі договору про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25.01.2023 року. На підтвердження понесених витрат суду надано копію договору про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25 січня 2023 року, укладеного між АО «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» та ТОВ «КРЕДИТСЕРВІС», за яким розмір винагороди складає 7000 грн; довіреність №1 від 19 травня 2023 року, видану ТОВ «КРЕДИТСЕРВІС», якою уповноважено Мартиненка В.В. представляти інтереси товариства; копію свідоцтва про право на зайняття Мартиненком В.В. адвокатською діяльністю; копію акта прийому-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25 січня 2023 року, згідно якого вартість професійної правничої (правової) допомоги становить 7000 грн; платіжну інструкцію № 4581 від 15 червня 2023 року про сплату ТОВ «КРЕДИТСЕРВІС» на користь АО «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 гривень. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи що позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме на 55%, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім витрати на правову допомогу у розмірі 3\~850,00 грн. та судовий збір у розмірі 1\~476,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial