Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Прядка Д.В. з вернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 05 жовтня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, [PERSON] , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Фільтровій», яка розташована в м. Запоріжжі на перехресті вулиць Павлокічкаської та Фільтрової, маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час раптово виниклого конфлікту з [PERSON] , наніс один удар правою рукою в область голови останнього, чим спричинив потерпілому [PERSON] , відповідно до висновку експерта № 588п від 14.04.2023, струс головного мозку, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2023 №332/2644/23 відповідача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин. Позивач визнаний потерпілим в зазначеному кримінальному провадженні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. З посиланням на ст.ст.\~23,\~1167,\~1177 ЦК України\~позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, проти винесення заочного розгляду справи не заперечує. До початку судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без застосування засобів технічного фіксування. Відповідач у судове засідання 01.12.023 та 16.02.204 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду засобом поштового зв`язку та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 11.01.2024. Про причини неявки суду невідомо, відзив не подав. Клопотань про відкладення розгляду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Відповідно до\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно із статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи визначений ч.6\~ст.82 ЦПК України\~принцип обов`язковості обвинувального вироку суду у питанні вини відповідача, позивач у силу того, що цивільний позов у рамках вказаного вище кримінального провадження не заявляв, правомірно звернувся до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування моральної шкоди, завданої злочинними діями відповідача і саме він має нести відповідальність за завдану позивачу моральну шкоду. Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2023 №332/2644/23 відповідача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, а саме за те, що 05 жовтня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, [PERSON] , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Фільтровій», яка розташована в м. Запоріжжі на перехресті вулиць Павлокічкаської та Фільтрової, маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час раптово виниклого конфлікту з [PERSON] , наніс один удар правою рукою в область голови останнього, чим спричинив потерпілому [PERSON] , відповідно до висновку експерта № 588п від 14.04.2023, струс головного мозку, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я,\~\~та призначено покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин, що підтверджується копією вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2023 №332/2644/23 ( провадження №1-кп/332/264/23). Вирок набрав законної сили 22.06.2023. Відповідно до ч. 1 ст.15\~та п. 9 ч. 2 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.7\~ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст. ст.\~77,78 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1\~ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначено у\~статті 23 ЦК України. Так, згідно положень ч.ч.1, 2\~ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч.3\~ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснено судам в п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.5\~постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди»\~при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що вчиненим відповідачем кримінального правопорушення позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, їх тривалості, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Протиправними діями відповідача моральному здоров`ю позивача спричинено значної шкоди, оскільки погрози відповідачем здійснені із застосуванням предмету схожого на пістолет, з метою вбивства потерпілого, через що останній відчув сильні психічні переживання та тривожність за своє життя. Внаслідок протиправних дій відповідача, потерпілим понесені значні моральні втрати, які полягають у фізичному болю та глибоких душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок несподіваного та раптового удару в область голови. Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм,

Outcome: approved