Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що їхня з відповідачем сім`я розпалася через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вже тривалий час сторони проживають окремо один від одного та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Збереження сім`ї позивачка вважає неможливим та на примирення не згодна. У судове засідання позивачка не з`явилася, проте як безпосередньо у позовній заяві, так і у заяві від 20.02.2024 просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач не з`явилася до суду також, проте відповідно до адресованої суду письмової заяви не заперечував проти задоволення позову, а справу просив розглянути за його відсутності (а.п.25-28). Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 21.01.1999 виконавчим комітетом Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, про що було зроблено відповідний актовий запис за №01 (а.п.5). З копій свідоцтв про народження дітей (а.п.6-7) вбачається, що вони вже є повнолітніми. Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.3, 4 ст.56 СК України. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін позивачка наполягає на розлученні, а відповідач не заперечує проти цього, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Також відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що позивачка у своїй заяві не просила відновити своє дошлюбне прізвище, то суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі ст.104,105,112-113 СК України,

Outcome: approved