Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Державного навчального закладу "Ужгородський центр професійно-технічної освіти" про стягнення середнього заробітку за час проходження військової служби внаслідок мобілізації. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час роботи на посаді майстра виробничого навчання в Державному навчальному закладі «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» його було призвано на військову службу по мобілізації на особливий період, однак, під час несення служби відповідач не здійснював йому виплати заробітньої плати, а 09.03.2022 звільнив позивача із займаної посади. При звільненні позивачу не здійснено виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, а тому позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час проходження військової служби внаслідок мобілізації, починаючи з 09 березня 2022 року по 14 серпня 2023 року та по день постановлення рішення у справі. 26 лютого 2024 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, у якій просить стягнути з відповідача середній заробіток за час проходження військової служби внаслідок мобілізації за період з 19 липня 2022 року по 14 серпня 2023 року, розгляд справи просить провести без його участі. 26 лютого 2024 року представник відповідача також подав заяву, у якій зазначив, що не заперечує факт несплати належних до виплати сум середнього заробітку за період з 19 липня 2022 року по 14 серпня 2023 року, у зв`язку з чим у цій частині проти задоволення позовних вимог не заперечує. Розгляд справи просить провести без його участі. Беручи до уваги заяви сторін про розгляд справи без їх участі, суд розглянув справу у їх відсутності за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи у їх сукупності, суд прийшов до таких висновків. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У ході розгляду представник відповідача визнав у повному обсязі зменшені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час проходження військової служби внаслідок мобілізації з 19 липня 2022 року по 14 серпня 2023 року. Як встановлено судом, 17 травня 2021 року позивач прийнятий на посаду майстра виробничого навчання в групи з професії ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти», згідно з наказом № 27-К від 14.05.2021. Наказом ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» № 17-К від 09.03.2022, [PERSON] увільнено від роботи у зв`язку із призовом його на військову службу із числа резервістів в особливий період із збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку з 25 лютого 2022 року на період проходження військової служби за призивом осіб із числа резервістів в особливий період. Згідно з наказом ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» від 14 серпня 2023 року № 73-К, [PERSON] визнано таким, що приступив до виконання своїх посадових обов`язків з 14 серпня 2023 року, у зв`язку з звільненням з військової служби у відставку. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України). Норми цього Кодексу регулюють відносини, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства (частина перша статті 9 ЦК України). Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2023 року в справі № 593/1156/21 (провадження № 61-11963св23). Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту», частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України «Про фахову передвищу освіту», частиною другою статті 46 Закону України «Про вищу освіту» (частина друга статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»). Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», оголошено та проводиться загальна мобілізація. Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності з 19 липня 2022 року, внесено зміни та у частині третій статті 119 КЗпП слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада». У разі проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період за таким працівником зберігається попередній середній заробіток (частина друга статті 57 Закону України «Про освіту»). На рівні КЗпП України не передбачено правила про пріоритетність його норм над нормами інших законів. Правила про пріоритетність норм ЦК України над приватно-правовими нормами інших законів, закріплені в статті 4 ЦК України, до вирішення колізій між КЗпП України та іншими законами не застосовується; У частині другій статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», передбачені гарантії для громадян України призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, зокрема, шляхом відсилання як до частини третьої статті 119 КЗпП України, так і до норм інших законів (зокрема, частина друга статті 57 Закону України «Про освіту»). Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», не внесено зміни до інших законів, які передбачають гарантії для громадян України, призваних на військову службу за призовом під час мобілізаціїі, зокрема, для педагогічних чи науково-педагогічних працівників. Тобто, для окремих категорій суб`єктів зокрема, для педагогічних чи науково-педагогічних працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, збережено таку гарантію як попередній середній заробіток. У частині другій статті 57 Закону України «Про освіту» міститься спеціальна норма щодо положень частини третьої статті 119 КЗпП України, так як поширюється на педагогічних чи науково-педагогічних працівників. Спеціальна норма (частина друга статті 57 Закону України «Про освіту») має перевагу над загальною (частина третя статті 199 КЗпП) нормою (lex specialis derogat generali). Прийнята пізніше в часі загальна норма (частина третя статті 199 КЗпП) не скасовує спеціальної норми (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Тому за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, зберігається попередній середній заробіток. До таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 16 жовтня 2023 року у справі № 718/209/23 (провадження № 61-11879св23). У ході розгляду справи судом встановлено, що до проходження військової служби за призовом під час мобілізації [PERSON] працював майстром виробничого навчання ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти», а отже він є педагогічним працівником. За таких обставин, з урахуванням положень частини другої статті 39 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу», частини другої статті 57 Закону України «Про освіту», він має право на збереження тв виплату йому середнього заробітку на час такого призову. У зв`язку з наведеним, стягнення з відповідача середнього заробітку за період з 19 липня 2022 року по 14 серпня 2023 року (тобто до моменту, коли позивач приступив до виконання своїх посадових обов`язків, у зв`язку з звільненням з військової служби у відставку), відповідає вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Середній заробіток у випадку призову працівника на військову службу під час мобілізації, обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, у якому працівника було мобілізовано (абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 100 від 08 лютого 1995 року). У п.\~8\~Порядку зазначено,\~що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. Так як позивач був призваний на військову службу під час мобілізації 25.02.2022 року, то середньоденну заробітню плату слід обчислювати, виходячи з розміру середньої заробітної плати за грудень 2021 року та січень 2022 року. Згідно з довідкою про доходи від 13 грудня 2023 року, нарахований дохід позивача за дані місяці складає разом 30\~030,56 грн. Фактично відпрацьовані на ці місяці робочі дні становлять 41 день. Отже, середньоденна заробітня плата позивача становить 732,45 гривень. За період з 19 липня 2022 року по 14 серпня 2023 року, мають бути оплачені 279 робочих днів, а тому, загальна сума середнього заробітку, яка повинна бути виплачена позивачу за цей період складає 204\~353,55 грн (732,45 х 279). Крім того, беручи до уваги висновок про задоволення позовних вимог позивача, який звільнений від сплати судового збору, а також визнання позову відповідачем, з останнього, на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, слід стягнути в дохід держави 50 відсотків належного до сплати судового збору за розгляд справи судом, що складає 1021,77 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved