Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка неналежно виконувала обов`язки по сплаті послуг з теплопостачання, у зв`язку з чим за особовим рахунком № [NUMBER] , який відповідає квартирі за адресою: [ADDRESS] , за період\~з 01.03.2012 по 31.03.2015 утворилась заборгованість у розмірі 7794,57 грн.; за період з 01.11.2018 по 31.10.2023 заборгованість у розмірі 34816,03 грн. Просить суд стягнути з відповідачки зазначені суми заборгованості; 3 % річних у розмірі 1306,13 грн. за період з 01.01.2019 по 01.02.2022, витрати від інфляційних процесів у розмірі 4548, 28 грн. за період з 01.01.2019 по 01.02.2022, плату за абонентське обслуговування за період з 01.11.2020 по 01.02.2023 у розмірі 475,02 грн., а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Заяви та клопотання сторін. Позивач надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності. Відповідачка [PERSON] надала заяву, в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що квартира [ADDRESS] , в якій вона проживає, а також квартира [ADDRESS] (поверхом вище) з січня 2006 року відрізані від центрального опалення через аварію з вини котельні «Сонячна» м.Селидове через недотримання температурного режиму. Виникло замерзання чердачної розводки по всьому будинку. Щоб не залишити будинок і його мешканців без тепла «Селидівтепломережа» та ЖКК №4 м.Селидового(мотивуючи нестачею людей і відсутністю матеріалів), прийняли рішення відокремити квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] від опалення. Вважає позовну заяву незаконною та такою, що порушує її права, також подану за межами позовної давності, що передбачено ст.257 ЦК України. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24.01.2024 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання. Фактичні\~обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів м. Селидове послугами з централізованого теплопостачання. Відповідачка [PERSON] \~є споживачами послуг з теплопостачання в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно особового рахунку № [NUMBER] квартири [ADDRESS] [PERSON] має заборгованість за період з 01.03.2012 по 31.03.2015 у розмірі 7794,57 грн.; за період з 01.11.2018 по 31.10.2023 у розмірі 34816,03 грн.; 3 % річних у розмірі 1306,13 грн. за період з 01.01.2019 по 01.02.2022; витрати від інфляційних процесів у розмірі 4548, 28 грн. за період з 01.01.2019 по 01.02.2022; за абонентське обслуговування за період з 01.11.2020 по 01.02.2023 у розмірі 475,02 грн. Згідно акту від 20.06.2006 року, при обстеженні квартири [ADDRESS] , було встановлено, що у вище розташованій квартирі [ADDRESS] сталося розморожування радіаторів центрального опалення через недотримання температурного режиму котельною « [INFO] », внаслідок чого було затоплено квартиру [ADDRESS] . Згідно акту від 10.12.2007 року при обстеженні квартири за адресою: [ADDRESS] , було виявлено, що в квартирі не працює центральне опалення, квартира відключена від центрального опалення. Згідно акту від 12.12.2007 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] відсутні радіатори та опалення. Згідно листа № 16/1394 від 29 квітня 2009 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» повідомило [PERSON] , що за опалювальні сезони 2005-2006 років, 2006-2007 років та за період з 15 жовтня 2008 року по 31 березня 2009 року за її особистим рахунком здійснювались перерахунки з урахування відсутності послуг і відхилень фактичної температури внутрішнього повітря від нормативної. Згідно актів заміри температурного режиму від 06 лютого 2012 року, 05 січня 2016 року, складених комісією в складі представників теплопостачальної організації, в квартирі за адресою [ADDRESS] нерівномірний розподіл тепла, середня температура в приміщенні 9 градусів. Згідно листа УПФУ в м.Селидове Донецької області від 03.12.2015 з пенсії [PERSON] проводилися утримання з 01.11.2013 по 31.10.2015 на користь «Донецьктеплокомуненерго» за виконавчим листом 2/543/1039/2012 від 13.12.2012. Згідно акту обстеження технічного стану № 9/4 від 16 травня 2019 року, складеному ОСББ «Бульвар 1 м. Селидове», в квартирі за адресою [ADDRESS] встановлено один обігрівальний прилад із 4-х секції в кухні, який прийшов в негідність, здійснити заміну не має можливості у [PERSON] у зв`язку із відсутністю коштів. Квартира відповідача знаходиться в багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому вона є споживачем житлово-комунальних послуг та на ці відносини поширюється дія ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Доводи відповідачки щодо відключення її квартири від мереж централізованого опалення є безпідставними, оскільки ні позивач, ні ЖЕК не мають повноважень на відключення споживачів від систем централізованого опалення та видачу відповідних актів або технічних умов на відключення. Крім того,\~матеріали справи\~не містять\~відповідної проектної\~документації,\~яка б\~засвідчувала факт\~відключення квартири\~відповідача від\~мережі централізованого\~теплопостачання та\~доказів ненадання\~її послуг\~з постачання\~тепла; акту про відключення квартири за адресою [ADDRESS] від мереж централізованого теплопостачання, затвердженого постійно діючою міжвідомчою комісією. Отже, процедура відключення від мереж централізованого опалення квартири відповідачки була проведена з порушенням передбаченого законодавством Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Таким чином, з огляду на викладене, доводи відповідачки, викладенні в заяві, є необґрунтованими. Відповідачка протягом періоду з березня 2012 року по березень 2015 року не сплачувала за отримані послуги тепломережі, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість по сплаті за надані послуги з теплопостачання за вказаний період у розмірі 7794,55 грн.. Також, за період з 01.11.2018 року по 31.10.2023 року у [PERSON] виникла заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 34816,03 грн.; 3 % річних у розмірі 1306,13 грн. за період з 01.01.2019 по 01.02.2022; витрати від інфляційних процесів у розмірі 4548, 28 грн. за період з 01.01.2019 по 01.02.2022; за абонентське обслуговування за період з 01.11.2020 по 01.02.2023 у розмірі 475,02 грн. Крім того, відповідачкою в заяві зазначено про порушення позивачем строку позовної давності, передбаченої ст.247 ЦК України. Оскільки позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого права 24.01.2024 року, 17.03.2020 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» №530-ІХ (Закон №530), який набирав чинності з дня його опублікування 17 березня 2020 року, Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні» карантин було визнано форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), тому саме з 17 березня 2020 року має застосовуватися правило п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України щодо зупинення строків позовної давності. Крім того, пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні». В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації. На даний час строк дії воєнного стану в України продовжено з 14 лютого 2024 року на 90 діб, до 14 травня 2024 року, згідно Указу Президента України від 06 лютого 2024 року №3564-ІХ «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, до вимог позивача, строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. З огляду на приписи статей 256,257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, на введений в України воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який на час розгляду справи продовжено до 14 травня 2024 року, на набрання чинності Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ щодо продовження строків позовної давності на час дії воєнного стану 24 лютого 2022 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені обставини, а саме, дату звернення позивача із даною позовною заявою, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.03.2012 року по 31.03.2015 року задоволенню не підлягають, у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності. Таким чином, суд оцінивши представленні в силу ст. 81 ЦПК України докази, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані частково та підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за надану теплову енергію за період з 01.11.2018 р. по 31.10.2023 р. в сумі 34816,03 грн., 3 % річних за період з 01.01.2019 р. по 01.02.2022 р. у розмірі 1306,13 грн., інфляційних збитків за період з 01.11.2020 р. по 01.02.2022 р. у розмірі 4548, 28 грн.; заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01.11.2020 р. по 01.02.2023 р у розмірі 475,02 грн. та судового збору у розмірі 2036,51 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача [PERSON] . Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За нормами ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води; наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язанням, пов`язаним з найманням житла. Відповідно до ст.ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. За правилами\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017 року, передбачено право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Крім того, відповідно до пункту 5 частини 3\~статті 20 цього Закону\~такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За пунктом 1 частини 1, пунктом 5 частини 2\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року\~споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 року. У подальшому цей наказ втратив чинність згідно з пунктом 2 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019р. №169 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.08.2019р. за № 982/33953. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 до Порядку №4 були внесені зміни, загальний зміст яких зводиться до можливості відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води лише цілого житлового будинку, а не його окремих приміщень. Процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від послуг центрального опалення і гарячого водопостачання визначає Порядок №4 (п.1.1 Порядку № 4). Відповідно до п.2.1 Порядку № 4 для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання. У заяві про відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Згідно пп.2.2.3 Порядку №4 якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку. Про відмову у розгляді заяви Комісія повідомляє заявника у десятиденний строк. Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017р. № 2189-VIII, чинного з 10.12.2017 року, у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189 плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність (ст. 258 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч. 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Карантин в Україні було безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Україниу редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб. Відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації. Згідно Указу Президента України від 06 лютого 2024 року №3564-ІХ «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в України продовжено з 14 лютого 2024 року на 90 діб, до 14 травня 2024 року. У відповідності зі\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Виходячи з вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог, що складають 2036 грн. 51 коп. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial