Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись на те, що він з відповідачкою перебував у шлюбі з 23 жовтня 2010 року. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 25.03.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . У січні 2019 року відповідачка повідомила позивача що вона залишає його та забирає із собою доньку, а сина залишає позивачу на утриманні та вихованні. З цього часу син [PERSON] три рази на рік відвідував відповідачку, але більше двох днів з нею не витримував. 12.03.2022 року, після оголошення воєнного стану в Україні, відповідачка повідомила позивача, що вона разом з донькою виїжджає із міста Лисичанськ до міста Красильників Хмельницької області. При цьому відповідач не цікавилась майбутнім сина, не запропонувала виїхати з міста в більш безпечне місце. На початку квітня [PERSON] повідомила позивача, що їде до Польщі на декілька днів, а потім поїде до Німеччини. Взяти із собою сина [PERSON] відповідачка відмовилась, та порекомендувала позивачу подбати про безпеку сина. 20.04.2022 року позивач із сином [PERSON] перемістився до м. Чернівці. Син навчається у ліцеї, позивач працює викладачем в ЛО СДЮСШОР «Олімпійська надія» та за сумісництвом охоронцем в ПРАТ «ЛИНІК», також позивач разом з сином отримують адресну допомогу як внутрішньо переміщені особи. Таким чином на даний час позивач самостійно утримує сина [PERSON] , займається його навчанням, вихованням та духовним розвитком. Син [PERSON] не підтримує зв`язок з матір`ю. Позивач просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком - [PERSON] , [INFO] на його самостійному утриманні та стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі частки доходу (заробітку) щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.01.2024 року відкрито провадження у справі, та призначено підготовче провадження на 30.01.2024 року, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.01.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначений розгляд справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи по суті до суду надійшла заява, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачка не з`явилась, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомила, відзив не подала. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.10.2010 року, від шлюбу сторони мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 25.03.2021 року по справі № 415/1378/21. Позивач [PERSON] із сином [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами та проживають за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.04.2022 року. Позивач [PERSON] працевлаштований, має стабільний дохід, що підтверджується довідкою Луганської обласної спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву «Олімпійська надія» № 74 від 24.07.2023 року та довідкою про доходи від 01.08.2023 р. Згідно характеристики на [PERSON] , яка надана Чернівецьким філософсько-правовим ліцеєм №2, батько [PERSON] багато уваги приділяє вихованню сина, підтримує контакт з класним керівником, мотивує та заохочує сина до спортивних досягнень. Згідно висновку психолога від 04.02.2024 року [PERSON] сприймає свою сім`ю з татом як хорошу, стабільну, йому комфортно жити саме з батьком, його він вибирає як авторитетну особу, якій довіряє і пов`язує з ним своє майбутнє. Щодо мами [PERSON] демонструє прохолодне відношення і не довіряє їй. Норми права, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Але даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За загальним правилом, передбаченим статтею 19 СК України та статтею 56 ЦПК України, у спорах між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини участь органу опіки і піклування є обов`язковою. Спеціалісти відповідного органу мають надати суду письмовий фаховий висновок щодо розв`язання спору. Однак винесення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2023 року справа № 523/19706/19) Оцінюючи усі обставинам справи в сукупності, взявши до уваги вік дитини, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що суд приходить до висновку про визначення місця проживання дитини з батьком, то позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими та таким що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат суд керується ст. 134 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1073 грн. 60коп.

Outcome: approved