Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

02 серпня 2023 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Магдалинівської райдержадміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , відповідачем по справі з 22 вересня 2007 року по 29 червня 2023 року. В шлюбі, [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Після припинення шлюбних відносин, позивач з чоловіком не спілкуються та сімейні стосунки не підтримують. У зв`язку з розірванням шлюбу, позивач вимушена була змінити постійне місце проживання, у зв`язку з чим фактичне місце проживання зараз: [ADDRESS] . За таких умов виникла необхідність у визначенні місця проживання дитини з матір`ю. Позивач зазначає, що як мати дитини, має більш близький психологічний зв`язок з дитиною, офіційно працевлаштована. Разом з тим, є нотаріально посвідчена заява свідка [PERSON] , яка підтвердила, що [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , належним чином виконує свої материнські обов`язки щодо піклування, захисту та безпеки дитини. [PERSON] спроможна забезпечити дитині гідний рівень морального, фізичного, матеріального та соціально-побутового розвитку. [PERSON] постійно піклується та уважно відноситься до поглядів дитини, до її індивідуальності, до збереження сімейного оточення та підтримання взаємин. На підставі наведених обставин, [PERSON] звертається до суду та прохає визначити місце проживання дитини [PERSON] за місцем проживання матері [PERSON] : [ADDRESS] . 20 вересня 2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Магдалинівської райдержадміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] про визначення місця проживання дитини. [PERSON] в позові посилається на те, що між сторонами не встановлено домовленості щодо місця проживання спільного сина, будь-які договори щодо утримання та виховання дитини не укладались. Добровільної згоди щодо визначення місця проживання сина не досягнуто, а тому вважає, що в інтересах дитини доцільно визначити місце проживання сина разом з ним. До і\~після розірвання\~шлюбу [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~постійно проживає\~разом з\~батьком,\~ [PERSON] ,\~та його\~бабусею [PERSON] \~(мати\~позивача),\~позивачем забезпечені\~всі необхідні\~для 11-річного\~віку сина:\~умови проживання;\~виховання; харчування; дозвілля із найкращим урахуванням фізичного і психологічного розвитку дитини та інше. Мати дитини після розірвання шлюбу не проживає за місцем реєстрації, тобто не проживає разом з сином за адресою: [ADDRESS] , натомість знімає в оренду житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Середній дохід [PERSON] без урахування побутових витрат та на продукти харчування становить 2 197.57 грн. Натомість дохід [PERSON] за 12 місяців складає - 81 421,50 грн., без урахування витрат за комунальні послуги, побутових витрат, витрат на продукти харчування та інше. [PERSON] має позитивну характеристику з місця роботи. Разом з дитиною проживає його бабуся [PERSON] , [INFO] (мати позивача), будинок складається з 3-х житлових кімнат, кухні, туалету, облаштованої душової кабінки; всі кімнати обладнані меблями, побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини створені гарні умови, [PERSON] має окрему кімнату з облаштованим місцем для сну, відпочинку, навчання. [PERSON] створено належні умови для проживання сина. Базові потреби дитини забезпечені в повному обсязі. [PERSON] зазначає, що протягом 6 років навчання в Магдалинівському ліцеї Магдалинівської селищної ради - його відносини з однокласниками вже налагоджені, перехід до нової школи та зміна місця проживання створить для дитини труднощі комунікації з новими дітьми, вчителями, що відобразиться на його психологічному здоров`ї в майбутньому. Педагогічні навички [PERSON] та бабусі допомагають їм легко знаходити спільну мову з дитиною та виховувати його, тим самим хлопчик фізично, емоційно, соціально та інтелектуально розвинений у повній мірі. [PERSON] вказує на те, що він не перешкоджає матері бачитися зі своєю дитиною, але в найкращих інтересах дитини доцільно визначити місце проживання сина разом з ним. Враховуючи тривалий час проживання дитини разом з батьком, соціальну адаптацію [PERSON] у відповідному середовищі, наявність кола соціальних зв`язків дитини переважно за місцем проживання батька, відвідування ним навчального закладу, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання, прихильність дитини саме до батька, відносини, які існують між кожним з батьків та дитиною, приділення батьком більше уваги та свого часу дитині, [PERSON] вважає, що в інтересах дитини необхідно визначити її місце проживання разом з батьком. Позивач (відповідач) та представник позивача (відповідача) в судовому засіданні підтримала первісні позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог, зазначивши, що для повноцінного розвитку дитини необхідно визначити місце проживання разом з матір`ю. Відповідач (позивач) та представник відповідача (позивача) в судовому засіданні підтримали зустрічні позовні вимоги, заперечували проти первісних позовних вимог, зазначивши, що дитина постійно проживає за місцем проживання батька, навчається в школі, у зв`язку із чим доцільним є визначення місця проживання сина разом з батьком. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти побачень сина з матір`ю за її місцем проживання, однак просить врахувати графік її роботи, для недопущення залишення дитини наодинці. Третя особа [PERSON] зазначила, що є матір`ю [PERSON] та відповідно бабою малолітнього [PERSON] , який проживає за адресою їхнього проживання. Батько дитини та вона дбають про розвиток дитини, створено належні умови для її проживання, навчання та відпочинку. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є матір`ю [PERSON] та бабою малолітнього [PERSON] . Вважає, що для кращого розвитку дитини необхідно визначити її місце проживання разом з матір`ю, якою створено умови проживання, та нею в подальшому буде надаватися відповідна допомога щодо виховання онука. [PERSON] зазначила, що за місцем проживання доньки [PERSON] жодного разу не була. Представник третьої особи - органу опіки\~та піклуванняв судовому засіданні зазначила, що сім`я в якій проживає дитина є благополучною, прохала прийняти рішення, яке відповідатиме інтересам дитини. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні первісних позовних вимог, задовольнивши зустрічні позовні вимоги за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 22 вересня 2007 року по 29 червня 2023 року перебували у шлюбі (т. 1 а. с. 10, 17-18). Сторони мають\~спільного сина\~ [PERSON] , [INFO] (а. с. 15). Син сторін [PERSON] проживає разом з батьком та бабою за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання для дитини добрі, відведена окрема кімната, мається місце для сну, відпочинку, навчання. Житло належно умебльоване та технічно обладнане, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 02.08.2023 року (т. 1 а. с. 93-94).\~\~ [PERSON] працює з 20 грудня 2020 року на посаді кухар-універсал ТОВ «Омега» (т. 1 а. с. 11), зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а. с. 6), але фактично проживає в [ADDRESS] . [PERSON] проживає у вказаній квартирі площею 33.5 кв. м. на підставі договору оренди від 02 травня 2023 року укладеному строком на 1 рік (т. 1 а. с. 12-14). [PERSON] працює на посаді викладача Професійно-технічного училища № 88 з 26 серпня 2021 року (т. 1 а. с. 91). Висновком психолога про дитину [PERSON] встановлено, що йому комфортно і спокійно вдома біля бабусі й тата, за їхнім місцем проживання. Дитина болісно реагує на факт розлучення батьків та неприйнятність його зміни місця проживання. Рекомендовано дослухатися до потреб та бажань дитини (т. 1 а. с. 96). Згідно характеристики Магдалинівського ліцею Магдалинівської селищної ради від 24.08.2023 року, [PERSON] є учнем 6-А класу, навчається в навчальному закладі з першого класу. Батьки дитини приділяють посильну увагу вихованню та навчанню дитини (т. 1 а. с. 97). В судовому засіданні у присутності психолога [PERSON] та класного керівника [PERSON] син сторін [PERSON] , висловив своє бажання проживати з батьком, однак зазначив, що з матір`ю у нього добрі стосунки. [PERSON] висловив бажання навчатися в Магдалинівському ліцеї, спілкуватися з однокласниками та друзями за місцем свого проживання в сел. Магдалинівка. В судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON] , яка зазначила, що є хрещеною дитини та їй відомо про те, що батько [PERSON] не займається його вихованням, чинить перешкоди у спілкуванні матері з дитиною. Натомість вказує, що мати дитини [PERSON] має змогу створити належні умови для всебічного розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою\~статті 5 СК України\~передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально\~враховувати інтереси дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом. Водночас розлучення має відбутися таким чином, щоб батько і матір як і раніше співпрацювали при виконанні батьківських обов`язків. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою\~статті 7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частин першої, другої\~статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,\~стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20). Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню:\~ (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами;\~(4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини. Судом встановлено, що батьки мають належні житлові умови, доходи (працевлаштовані), мають бажання виховувати сина. Система правосуддя прислухається до дитини, серйозно ставиться до її думки і має гарантувати захист прав дитини. Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року). Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини,\~стаття 171 СК України,\~стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»). Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції. Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17). При оцінці пояснень дитини необхідно враховувати її вік на момент опитування, рівень розвитку та психологічні особливості, притаманні відповідному віку. У пункті 67 Загального коментаря № 14 від 29 травня 2013 року Комітет ООН з прав дитини зазначив, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2). Крім того, Парламентська Асамблея Ради Європи звернула увагу, що розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи щодо ролей, які нібито призначаються жінкам і чоловікам у сім`ї, і є очевидним відображенням соціологічних змін, які відбулися за останні п`ятдесят років в організації приватної та сімейної сфер (пункт 4). Судом встановлено, що як батько, так і мати дитини належним чином ставилися до виконання своїх батьківських обов`язків, позитивно характеризуються в побуті та професійній спільноті, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами, матеріально забезпечені та створили належні умови для виховання та розвитку дитини, у той же час між сторонами існує особистий конфлікт та неприязні стосунки, що унеможливило вирішення питання про фізичну опіку щодо їхнього спільного сина в позасудовому порядку. З досліджених судом обставин справи вбачається, що сторони працюють та проживають в різних населених пунктах, позитивно характеризуються, висловлюють бажання в однаковій мірі піклуватися про сина. Дитина тривалий час проживає з батьком і емоційний контакт з матір`ю у певній мірі втрачено. Цьому ймовірно сприяли стосунки між батьками. Протягом розгляду справи дитина висловлювала бажання проживати з батьком, однак бажає спілкуватися з матір`ю, а також необхідність врегулювання конфлікту між батьками. Враховуючи те, що дитина тривалий час проживає з батьком, має відповідні соціальні контакти за місцем проживання батька, виявляє більшу прихильність до батька. Однак, вочевидь дитина потребує і материнської турботи та безумовної любові, яка має позитивно впливати на її розвиток. Натомість подолання дискомфортних незручностей для дитини, пов`язаних зі зміною звичного для неї місця проживання і середовища, може вплинути на психологічний стан дитини, та не буде відповідати принципу якнайкращого забезпечення її інтересів. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , на поточному етапі доцільно визначити з батьком. У відповідності\~до ч.\~1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1\~073 грн. 60 коп., у зв`язку із чим судовий збір необхідно було стягнути з [PERSON] .

Outcome: approved