Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

В травні 2023р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-4) до відповідачів: ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», [PERSON] , в якому просила суд: - стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 15910,3 грн. (далі по тексту - вимога № 1); - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і належним страховим відшкодуванням у розмірі 45704,11 грн. (далі по тексту - вимога № 2); - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 10000,0 грн. (далі по тексту - вимога № 3) Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 03 серпня 2022р. на вул. Волонтерській, 63 в м. Харкові, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобіля «Chevrolet Cruze», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідачки [PERSON] та автомобіля «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , - власником якого є позивачка, яка призвела до пошкоджень транспортних засобів, завдання матеріальних збитків. Згідно постанови Київського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2022р. по справі № 552/4837/22, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано відповідачку [PERSON] . На час ДТП, цивільно - правова відповідальність відповідачки [PERSON] була застрахована у відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», згідно Полісу обов`язкового страхування № 205835303. В установленому законом порядку, позивачка звернулася до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування. 27 лютого 2023р. відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було сплачено позивачці страхове відшкодування у розмірі 28447,17 грн. На думку позивачки відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» невірно було визначено суму страхового відшкодування, оскільки вартість відновлення пошкодженого автомобіля позивачки, згідно Звіту № 452/11-22 від 08 листопада 2022р. складає - 44357,47 грн., а тому відповідач ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повинен доплатити позивачці 15910,3 грн. В свою чергу, згідно зазначеного вище звіту вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнта зносу автомобіля позивачки становить 90061,58 грн., а тому відповідачка [PERSON] , на підставі положень ст. ст. 22, 1194 ЦК України, повинна сплатити позивачці у відшкодування матеріальної шкоди 45704,11 грн. Крім того, на думку позивачки вона має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй, внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, що призвело до тривалих душевних хвилювань, вимагало додаткових зусиль та часу для захисту її прав. Оскільки в досудовому порядку відповідачі відмовляються здійснити виплату зазначених вище сум, з метою захисту свого порушеного права позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2023р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11 серпня 2023р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 62-70), в якому відповідач ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» проти позову заперечив, зазначивши, що позивачкою при зверненні до суду з вимогами до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не були враховані положення ст. ст. 22, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому позивачці було роз`яснено, що доплата суми ПДВ буде їй здійснена після надання документів, на підтвердження факту проведення фактичного ремонту її пошкодженого автомобіля, проте такі документи позивачкою надані не були. Крім того, на думку відповідача, наданий нею, в якості обгрунтування заявлених позовних вимог у відшкодування матеріальної шкоди - Звіт № 452/11-22 від 08 листопада 2022р. є неналежним доказом, оскільки на думку сторони відповідача, проведений з порушенням п. 5.5 ґ) Методики товарознавчих експертиз та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003р. № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009р. № 1335/5/1159), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003р. за № 1074/8395. Також сторона відповідача повідомляла, що нею, в порядку ст. 106 ЦПК України було замовлено висновок судової автотоварознавчої експертизи, який буде подано до суду після його виконання. 23 серпня 2023р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 106-109), в якому відповідачка [PERSON] проти позову заперечила, зазначивши, що заявлені позовні вимоги є безпідставними. Так, сторона відповідача не погоджується зі Звітом № 452/11-22 від 08 листопада 2022р., оскільки огляд пошкодженого автомобіля позивачки відбувся через один місяць після ДТП та не може підтверджувати реальний розмір збитків, не відповідає положенням ст. 106 ЦПК України. Також на думку сторони відповідача, позивачкою необґрунтовані позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди. 31 серпня 2023р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (а.с. 111, 112), в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначивши, що доводи сторони відповідача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки розмір суми страхового відшкодування, який було визначено відповідачем на підставі Звіту № 141-22_SOS_220822-246685 від 26 жовтня 2022р. взагалі не містить відомості про суб`єкта оціночної діяльності, який здійснив оцінка розміру матеріального збитку. 06 вересня 2023р. на адресу суду надійшло клопотання ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (а.с. 124-159), в якому відповідач повідомив суд, що відповідачем було здійснено позивачці доплату суми страхового відшкодування у розмірі 9757,53 грн., а також сторона просила суд приєднати до матеріалів справи, в якості письмового доказу висновок експертного дослідження за № 125 від 10 серпня 2023р. з оцінки транспортного засобу. Відповідь на відзив відповідачки [PERSON] на адресу суду не подавалась. Заперечення на відповідь на відзив ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на адресу суду не подавались. В судовому засіданні 12 лютого 2024р. представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просив суд позов задовольнити. В подальшому, сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги, сторона позивача підтримує в повному обсязі. Відповідач ПрАТ «ПЗУ Україна», про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, свого представника до суду не направив, поважності причин неявки суду не повідомив. Представник відповідачки [PERSON] проти позову заперечила, з підстав наведених у відзиві на позов. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін, які не з`явились. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 03 серпня 2022р. на вул. Волонтерській, 63 в м. Харкові сталася ДТП, за участю автомобіля «Chevrolet Cruze», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідачки та автомобіля «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , - власником якого є позивачка. Зазначена ДТП мала місце з вини відповідачки [PERSON] , що встановлено постановою Київського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2022р. по справі № 552/4837/22. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Судом встановлено, що на час ДТП, цивільно - правова відповідальність відповідачки [PERSON] була застрахована у відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», згідно Полісу обов`язкового страхування № 205835303. Судом встановлено, що позивачка звернулася до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна`з заявою про виплату страхового відшкодування, і відповідачем було сплачено позивачці в досудовому порядку 28447,17 грн., а після відкриття провадження по справі здійснено доплату до суми стразового відшкодування у розмірі 9757,53 грн. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не було здійснено виплату суми страхового відшкодування у повному обсязі, оскільки згідно Звіту № 452/11-22 від 08 листопада 2022р. (а.с. 16-22) розмір відновлювального ремонту автомобіля позивачки, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 44357,47 грн. В свою чергу, сторона відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», заперечуючи проти позову, посилалась на висновок експертного дослідження № 125 від 10 серпня 2023р. з оцінки транспортного засобу (а.с. 132-148), відповідно до якого розмір відновлювального ремонту автомобіля позивачки, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 44021,64 грн. При цьому сторона відповідача звертала увагу суду, що виплата суми страхового відшкодування позивачки відбулася, з урахуванням положень ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та їй було роз`яснено, що доплата суми ПДВ буде здійснена після надання документів, на підтвердження факту проведення фактичного ремонту її пошкодженого автомобіля. В судовому засіданні представник позивачки не міг пояснити суду, чи здійснено фактично стороною позивача відновлювальний ремонт її автомобіля. Судом критично оцінюються надані стороною позивача, та стороною відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» висновки (звіти) з оцінки розміру матеріального збитку, який було спричинено позивачці, як власнику автомобіля, внаслідок ДТП, які були подані сторонами, в якості письмових доказів. Так, в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, висновок експертного дослідження не є процесуальним доказом, згідно правових висновків Великої Палати в постанові від 18 грудня 2019р. по справі № 522/1029/18 (експерт не попереджений про кримінальну відповідальність, відсутні відомості у висновку для подання до конкретного суду, не надано копії документів, щодо експертної кваліфікації суб`єкта, який складав висновок). Крім того, в судовому засіданні, представник відповідачки [PERSON] звертала увагу суду, що відповідачку ні в досудовому порядку, ні під час розгляду справи в суді не було запрошено на огляд пошкодженого автомобіля позивачки, з метою здійснення виявлення та складення протоколу пошкоджень автомобіля. Під час розгляду справи в суді, сторонам неодноразово були роз`яснені положення ст. ст. 103, 106 ЦПК України, з можливістю сторін клопотати перед судом про призначення відповідної автотоварознавчої експертизи. До того ж, матеріали справи не містять відомостей про те, що позивачкою були понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1193 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Положеннями ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. ст. 22, 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 1192, 1194 ЦК України, правові позиції висловлені Верховним Судом України у постанові по справі №6-691цс15 від 02 грудня 2015р., Верховним Судом у постановах по справах: № 686/5234/15-ц від 30 січня 2018р., № 466/9318/14-ц від 27 червня 2018р., № 333/7222/16-ц від 30 січня 2019р., суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення вимоги № 1 і вимоги № 2. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. за № 4, суд при визначенні розміру завданої позивачці моральної шкоди враховує, що внаслідок скоєння відповідачкою адміністративного правопорушення позивачка, зазнала майнових втрат внаслідок пошкодження її автомобіля та душевних страждань, було змінено її звичайний спосіб життя. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди (вимога № 3) підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що діями відповідачки [PERSON] , позивачці завдано моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від останньої, додаткових зусиль для організації свого життя, відчуття нею негативних емоцій, перебування у стресовій ситуації, неможливість користуватися автомобілем значний проміжок часу, тому суд вважає вірним, що з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди - 10000,0 грн. Відповідно до ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України відповідачки [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,6 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1676,4 грн.

Outcome: partial