Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

03 жовтня 2023 року позивач Орган опіки та піклування Лісовогринівецької сільської ради звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Вище професійне училище №4 м. Хмельницького про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.04.2022 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , був відібраний без позбавлення батьківських прав у батька [PERSON] . Мати, [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.03.2011 року. У зв`язку з цим, рішенням виконавчого комітету Лісовогринівецької сільської ради від 10.06.2022 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 01.10.2022 року [PERSON] зараховано на цілодобове перебування до Плужненської гімназії Хмельницької обласної ради. Проте, за період перебування останнього в закладі відповідач [PERSON] жодного разу не провідував сина, відмовлявся від спілкування з ним під час телефонної розмови. Під час бесіди з дитиною з`ясовано, що [PERSON] не бажає повертатися в сім`ю батька. До служби у справах дітей Лісовогринівецької сільської ради [PERSON] не звертався протягом періоду, коли його син перебував у закладах інституційного догляду. На запитання комісії щодо відсутності спілкування з неповнолітнім, відповідач повідомив, що був зайнятий роботою та не мав інформації про місцезнаходження дитини. У звязку із наведеним, враховуючи інтереси дитини, Орган опіки та піклування Лісовогринівецької сільської ради звертається до суду в інтересах [PERSON] з вимогою позбавити батьківських прав [PERSON] , а також стягнути з останнього аліменти на утримання сина. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.10.2023 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.11.2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представниця позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила поданий позов задовільнити. Відповідач у судовому засідання проти задоволення позову заперечив, вказавши, що вважає позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] недоцільним. Представник третьої особи в судовому засіданні задоволення позову підтримав. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підвтерджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.03.2011 року по справі № 2-2218/2392/11 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.04.2022 року по справі № 686/28196/21 позов Органу опіки та піклування Лісовогринівецької сільської ради в інтересах неповнолітнього [PERSON] , до [PERSON] , третя особа - центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» задоволено, вирішено відібрати без позбавлення батьківських прав у [PERSON] його неповнолітнього сина [PERSON] . Рішенням № 1 Виконавчого комітету Лісовогринівецької сільської ради від 10.06.2022 року [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Як вбачається із довідки № 431 Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» від 22.09.2022 року та довідки № 280 Плужненського ліцею Хмельницької обласної ради від 09.05.2023 року відповідач [PERSON] жодного разу не відвідував сина, спілкуватись з ним по телефону відмовляється. Разом з тим, адміністрацією Плужненського ліцею Хмельницької обласної ради з`ясовано, що [PERSON] не бажає повернутися в сім`ю батька. Окрім того, судом з`ясовано, що згідно з Актом обстеження умов проживання від 12.02.2024 року, [PERSON] такий дозвіл надано не було. 19.09.2023 року позивачем по справі Органом опіки та піклування Лісовогринівецької сільської ради надано Висновки про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , затверджені Рішенням виконавчого комітету Лісовогринівецької сільської ради № 3 від 25.09.2023 року. Згідно даних Висновків Орган опіки та піклування Лісовогринівецької сільської ради підтримав позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] . Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 20 Конвенції про права дитини, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Відповідно до п.8 Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою КМУ № 866 від 24.09.2008 року протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем проживання дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] не цікавиться життям, вихованням та розвитком дитини, не виконує обов`язки по утриманню свого сина та його матеріального забезпечення, не вчиняє будь-яких дій спрямованих на забезпечення фізичного і духовного розвитку неповнолітнього [PERSON] , його навчання, підготовки до самостійного життя, не надає доступу до культурних та духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Суду не надано будь-яких доказів щодо здійснення перешкод відповідачеві у реалізації його батьківських прав та обов`язків щодо дитини. Відповідач будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, суду не надав. Щодо вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на його утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Суд зауважує, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, як передбачено частиною другою статті 166 СК України. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач проживає окремо, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сину не надає. На підставі вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, доказів про неможливість сплачувати аліменти відповідачем суду не надано, виходячи з мінімальних потреб дитини для забезпечення їй належного рівня життя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та з відповідача на користь неповнолітнього [PERSON] , [INFO] слід стягувати аліменти на його утримання у розмірі не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір у загальному розмірі 2147,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Таким чином, на підставі наведеного та

Outcome: approved