Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

10.01.2024 року заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просила суд встановити належність їй: - трудової книжки серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , заведеної 09.08.1983 року; - архівної довідки №06-14/544 від 17.10.2023 року про період роботи [PERSON] з 16.08.1983 року до 07.07.1995 року на посадах бухгалтер, технік ремонтної майстерні у Первомайському райоб`єднанні з виробничо-технічного обслуговування сільського господарства; - диплому серії [NUMBER] від 30.06.1983 року, виданого на ім`я [PERSON] , про закінчення Харківського автотранспортного технікуму ім. С.Орджонікідзе. Підставою цього стало досягнення заявницею пенсійного віку та зверненням до органів Пенсійного фонду України з відповідною заявою про призначення їй пенсії та відповідно відмова у призначенні пенсії №205150014367 від 03.01.2024 року, яка була складена у порядку екстериторіальності розгляду вказаних заяві заінтересованою особою по справі. Підставою звернення до суду заявниця вказала, що через складання документів російською мовою та неналежною організацією заповнення її трудової книжки під час роботи, вказана відмова стала перепоною для оформлення нею пенсійних виплат, що потребує вирішенню у порядку окремого провадження. Ухвалою судді від 17.01.2024 року вказана заява була залишена без руху через недоплату судового збору за усі заявлені вимоги, відсутність деталізації другого пункту вимог, відносно того, що архівна довідка була видана на ім`я заявниці, що вказує на відсутність предмета спору, а також не надання доказів розірвання шлюбу з боку заявниці, причому вказані докази були надані заінтересованій особі при розгляді питання щодо відмови у призначенні заявниці пенсії 03.01.2024 року, визначений строк для усунення недоліків (а.с.15-16). 22.01.2024 року заявниця надала суду нову редакцію заяви з додаванням нових доказів на виконання вимог ухвали судді від 17.01.2024 року та докази сплати судового збору за усі постановлені питання, чим вимоги ухвали судді від 17.01.2024 року були виконані (а.с.19-24). Ухвалою судді від 25.01.2024 року провадження у справі було відкрито, призначено дату, час та місце судового засідання, надано заінтересованій особі строк для подання письмових пояснень щодо суті заяви, здійснено її виклик засобами Електронного суду як особи, яка має кабінет (а.с.25). 07.02.2024 року засобами Електронної пошти (а.с.33-36) та 12.02.2024 року засобами поштового зв`язку (а.с.38-43) надійшли ідентичні письмові пояснення з боку заінтересованої особи, в яких виконуюча обов`язки голови Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Зоряна Панас вказала, що дії заінтересованої особи були чітко обумовлені діючим законодавством відповідно до наданих заявницею документів, зокрема належним чином оформити зміни у трудовій книжці заявниця повинна була сама шляхом звернення до органу, де вона працювала; надане рішення про розірвання шлюбу містить по-батькові, яке не відповідає даним паспорту заявниці, а тому немає підстав для врахування відповідної довідки та диплому про закінчення вищого навчального закладу за дівоче ім`я заявниці, тобто заінтересована особа при прийнятті рішення від 03.01.2024 року діяла в межах повноважень та відповідно до документів, наданих заявницею. Заявниця [PERSON] у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.32), надавши 12.02.2024 року заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, на вимогах своєї заяви у новій редакції наполягала (а.с.37). Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про дату, час та місце судового засідання було повідомлено належним чином шляхом доставлення ухвали та повістку про виклик у судове засідання до кабінету в Електронному суді (а.с.29-30), у судове засідання свого представника не надіслало, в наданих письмових поясненнях просило розгляд справи проводити без участі заінтересованої особи. Необхідність особистої участі сторін або їх представників у судовому засіданні суд не вбачає. Суд розглядає справу в межах вимог нової редакції заяви [PERSON] від 22.01.2024 року. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до думки, що вимоги заяви [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 1 ст.319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Рішенням заінтересованої особи про відмову у призначенні пенсії №205150014367 від 03.01.2024 року [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підставою цього було визначено недостатність наявного страхового стажу для призначення пенсії. Серед не зарахованих періодів трудової діяльності до загального страхового стажу не увійшов період навчання з 01.09.1981 до 28.06.1983 року, не вірно зазначені зміни у трудовій книжці щодо прізвища та не зараховано період роботи по довідці від 17.10.2023 року №06-14/544 (а.с.4). Підставами цього зазначені невірне внесення змін до трудової книжки, невідповідність прізвища та по-батькові заявниці паспортним даним. Як вбачається із рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04.05.2006 року, яке 16.05.2006 року набуло чинності, у справі №2-178/06, копія якого була видана заявниці 05.01.2024 року, про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] вказаний шлюб був розірваний (а.с.23). Копію даного рішення заявниця заінтересованій особі не надавала. Помилка в по-батькові заявниці була виправлена у свідоцтві про розірванні шлюбу між заявницею та [PERSON] серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану по Первомайському району Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України (актовий запис №47 від 20.07.2007 року), де її по-батькові було зазначено вірно. Відповідно до діючого на той час законодавства України самого рішення про розірвання шлюбу було недостатньо для підтвердження факту розірвання шлюбу, а тому саме даним свідоцтвом повинні керуватися усі відповідні суб`єкти при вирішенні питання, зокрема чи належить воно заявниці [PERSON] . На вказане обставини заінтересована особа уваги не звернула, користуючись нинішніми вимогами Сімейного кодексу України, відповідно до якого саме судове рішення є підставою для розірвання шлюбу та воно органом реєстрації актів цивільного стану не перевіряється, а лише виконується без видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. Крім цього, враховуючи знищення цивільної справи №2-178/06 та той факт, що раніше для розірвання шлюбу обов`язковою умовою було подання саме оригіналу свідоцтва про шлюб, де було вказано про зміну прізвища заявниці, суд встановлює факт належності заявниці диплому на її дівоче ім`я [PERSON] , оскільки досліджені судом дані дозволяють зробити вказаний висновок. Відповідно до архівної довідки №06-14/544 від 17.10.2023 року, виданої на ім`я заявниці товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий сервісний центр «Харківський народний архів» чітко зазначено, що вона видана [PERSON] , [INFO] , про роботу на посадах бухгалтера, техніку ремонтної майстерні у Первомайському райоб`єднанні з виробничо-технічного обслуговування сільського господарства у період з 16.08.1983 року по 07.07.1995 року, що суд вважає достатнім доказом того, що вона стосується саме заявниці та її періоду роботи у вказаному підприємстві, яке на даний час припинено без визначення правонаступника, оскільки питання прізвище та по-батькові заявниці при його зміні було визначено вище у мотивуванні щодо набуття прізвища заявницею при укладанні шлюбу та його залишенні після його розірвання. Слід зазначити, що вказані відомості стосуються заявниці та на думку суду, вказує на формальний підхід заінтересованої особи при вивченні вказаної довідки, оскільки доказів наявності у 1983-1995 роках іншої особи з прізвищем [PERSON] , [INFO] , немає, а дата народження є чітким критерієм щодо визначення належності довідки заявниці безвідносно подвійного прізвища та по-батькові, яке не відповідає рішенню суду від 2006 року, яке не було остаточним документом при розірванні шлюбу. Щодо змін у трудовій книжці заявниці серії [NUMBER] відносно її прізвища, яке здійснено не у відповідності до вимог діючого законодавства, з цим суд погоджується із заінтересованою особою, однак така зміна не може бути виправлена заявницею самостійно, оскільки як кадровий орган, який вів трудову книжку, так і підприємство, де працювала заявниця, на даний час відсутні, звернення до них є неможливим для заявниці. Заявниця відповідати за функціональну неспроможність кадрового органу, де зберігалася її трудова книжка не повинна, оскільки вона не мала до неї доступу під час праці, повністю полагаючись на знання відповідного персоналу, який вимог законодавства не дотримав. Посилання заінтересованої особи на відповідні постанови Верховного Суду не є релевантними до даної справи, оскільки в приведених цивільних справах мова йшла про наявність юридичної особи, яка продовжує свою діяльність або має правонаступника. В даній справі роботодавець заявниці припинений без визначення правонаступника, доказом чого є те, що архів вказаної установи знаходиться у комерційної структури, яка його придбала при припиненні роботодавця заявниці у період 1983-1995 років. Підсумовуючи викладене, суд приходить до думки, що вимоги заяви [PERSON] у новій редакції заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є доведеними під час судового розгляду та підлягають задоволенню. Встановлення факту належності вказаних даних має пряме відношення для призначення заявниці пенсії, а іншим способом він підтвердити вказаний факт не має можливості. На підставі викладеного,

Outcome: approved