Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 753/4289/23 за позовом [PERSON] (далі також [PERSON] , позивач) до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач-1), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» (далі також ПАТ «СК «Граве Україна», відповідач-2) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. За результатами розгляду справи 26.01.2024 ухвалене рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на лікування у розмірі 138 726,89 грн, шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 112 194,50 грн, моральної шкоди у розмірі 12 546,07 грн, а всього 263 467,46 грн, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 187 453,93 грн. 01.02.2024 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Жураковського С.А. про ухвалення додаткового рішення, у якому просить ухвалити додаткове рішення, яким здійснити розподіл судових витрат у розмірі 572 900 грн, а саме: 1) стягнути з відповідача-1 судові витрати понесені позивачем на стадії досудового розслідування, представництва інтересів в суді першої інстанції, та суді апеляційної інстанції у розмірі 255 000 грн за договором про надання професійної правничої допомоги №б/н від 07.12.2020 та додатків до нього; 2) стягнути з відповідача-1 судові витрати понесені позивачем на стадії представництва інтересів в суді апеляційної інстанції у розмірі 90 000 грн за договором про надання професійної правничої допомоги №011/22 від 14.09.2022 та додатків до нього; 3) стягнути з відповідача-1 судові витрати понесені позивачем за проведення експертного дослідження № 1-31/03 від 31.03.2021 та вчинення виконавчих дій приватним виконавцем по Наказу Дарницького районного суду м. Києва в розмірі 17 900 грн; 4) здійснити розподіл судових витрат між відповідачем-1 та відповідачем-2 пропорційно розміру задоволених позовних вимог всього 210 000 грн з яких: 75 000 грн відповідно до Додатку №4 до Договору про надання професійної правничої допомоги №б/н від 07.12.2020, та 135 000 грн відповідно до Додатку №2 до Договору про надання професійної правничої допомоги №011/22 від 14.09.2022. Клопотання обґрунтовано тим, що 07.12.2020 між позивачем та адвокатом Гарбузом М.В. з метою захисту прав та представництва інтересів позивача - потерпілої на досудовому розслідуванні та в судових інстанціях укладено Договір про надання професійної правничої допомоги (далі Договір від 07.12.2020). Вироком від 01.06.2022 [PERSON] визнано винуватим, цивільний позов потерпілої задоволено частково. Судом апеляційної інстанції Вирок суду в частині вирішення питання цивільного позову скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. З метою отримання професійної правничої допомоги на стадії апеляційного розгляду між позивачем та адвокатом Жураковським С.А. 14.09.2022 укладено Договір про надання правничої допомоги № 011/22 (далі - Договір від 14.09.2022). На підставі вказаних договір позивач понесла витрати на правничу допомогу в першій та апеляційній інстанції під час розгляду кримінальної справи в загальному розмірі 255 000 грн, які підлягають стягненню з [PERSON] . Окрім того, під час нового розгляду цивільного позову позивач понесла також витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 135 000 грн, які підлягають розподілу між відповідачами пропорційно до задоволених позовних вимог. Також, позивачем понесені витрати на проведення експертизи у розмірі 13 900 грн та сплачено приватному виконавцю 4 000 грн за вчинення виконавчих дій з виконання ухвали суду про забезпечення позову. Отже, загальний розмір судових витрат, які підлягають відшкодуванню позивачу, складають 572 900 грн. В матеріалах справи міститься клопотання відповідача [PERSON] , у якому він просить зменшити розмір судових витрат позивача до 17 000 грн на кожного та стягнути з позивача 16 000 грн витрат на професійну правничу допомогу відповідно до наданих при розгляді кримінальної справи письмових доказів. Представник відповідача ПАТ «СК «Граве Україна» через систему «Електронний суд» подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до нуля гривень. Клопотання обґрунтовано тим, що Договором від 07.12.2020 встановлено, що гонорар, який підлягає сплаті адвокату, визначається Додатком №1, при цьому представник позивача просить стягнути витрати, які встановлені в Додатку №4, укладання якого Договором від 07.12.2020 не передбачено. Крім того, Додаток №4 датований 31.01.2024, тобто після розгляду справи, а Договором від 07.12.2020 не передбачено, що остаточний розмір гонорару узгоджується після проголошення судового рішення. Також, послуги адвоката не містять детального розрахунку витрат за юридичні послуги, надані по кожному з відповідачів, а загальний обсяг юридичних послуг включають у себе послуги, які не стосувались безпосередньо відповідача ПАТ «СК «Граве Україна», до яких можна відвести аналіз ухвали від 23.02.2023 у справі №753/5643/21, де відповідач-2 не був стороною, здійснення виїзду за місцем знаходження страхової компанії, підготовка та написання заяви про виплату, направлення адвокатських запитів - послуги, які надавались в порядку досудового врегулювання справи на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також послуги, що стосувались заяви про забезпечення позову, оскарження та виконання ухвали за результатами її розгляду, збільшення розміру позовних вимог, подання заяви про усунення недоліків, заявлення усного клопотання про виправлення описки, зустрічі з клієнтом. Щодо Договору від 14.09.2022, то представник відповідача-2 вважає, що витрати на послуги за цим договором є надмірними, послуги за цим договором співпадають з послугами, наданими за Договором від 07.02.2020, які попри свою надмірність також і є такими, що не стосувались відповідача-2. Щодо гонорару успіху у розмірі 45 000 грн, то представник відповідача-2 вважає його таким, що не відповідає принципу справедливості та реальності, з огляду на те, що справа не є справою значної складності, не викликає публічний інтерес, результат її вирішення не впливає на репутацію позивача, а також з огляду на те, що відповідач-2 у відзиві визнав частину позовних вимог та не оспорював її. Представник відповідача-2 просить врахувати, що тотожні послуги надавалась одночасно двома представниками, що фактично дублювало надані послуги та значно збільшило розмір судових витрат. В судовому засідання позивач та її представники підтримали заяву, просили задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши позивача та її представників, дослідивши матеріали заяви та додані до неї докази, а також матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2024 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на лікування у розмірі 138 726,89 грн, шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 112 194,50 грн, моральної шкоди у розмірі 12 546,07 грн, а всього 263 467,46 грн, а також стягнуто з [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 187 453,93 грн. Відповідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. При ухваленні рішення судом не вирішено питання щодо відшкодування понесених сторонами судових витрат, а тому наявні підстави для ухвалення додаткового рішення. У позові представником позивача відповідно норми п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заявлено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат у розмірі 150 000 грн та зазначено про намір надати остаточний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі (т.1 а.с.83). Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За нормами ст. ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Оскільки судом ухвалено рішення 26.01.2024, строк подання стороною доказів понесених витрат спливає 31.01.2024. Заяву про ухвалення додаткового рішення сформовано представником позивача в системі «Електронний суд» 31.01.2024, тобто в строк, встановлений законом. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано Договір від 07.12.2020, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю [PERSON] , копію ордера від 07.12.2020, копію ордера від 16.02.2021, копію Додатку №1 від 07.12.2020, копію квитанції до прибуткового касового ордера №42 на суму 65 000 грн, копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 30.03.2021 на суму 65 000 грн, копію Додатку №2 від 12.04.2021, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 14 на суму 40 000 грн, копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 20.12.2021 на суму 40 000 грн, копію Додатку № 3 від 20.07.2022, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №8 на суму 60 000 грн, копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 23.02.2023 на суму 60 000 грн, копію Додатку № 4 від 31.01.2024, копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 6 на суму 75 000 грн, копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2024 на суму 75 000 грн, Договір від 14.09.2022, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю [PERSON] , копію ордеру від 14.09.2022, копія ордеру від 30.03.2023, копію Додатку № 1 від 14.09.2022, копію Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 23.02.2023 на суму 60 000 грн, копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 36 на суму 60 000 грн, копію Акта № 2 приймання-передачі наданих послуг від 23.02.2023 на суму 30 000 грн, копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 37 на суму 30 000 грн, копію Додатку № 2 від 10.03.2023, копію Акта № 3 приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2024 на суму 90 000 грн, копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 04 на суму 90 000 грн, копію Акта № 4 приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2024 на суму 45 000 грн, копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 05 на суму 45 000 грн, а також квитанцію від 22.03.2021 про оплату експертизи у розмірі 13 900 грн, квитанцію від 29.12.2023 про оплату виконавчих дій приватного виконавця у розмірі 4 000 грн (т.3 а.с.12-49,54,58). За положеннями ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З урахуванням наведених приписів закону, суд визнає заявлені витрати у розмірі 4 000 грн на оплату виконавчих дій приватного виконавця такими, що не пов`язані з розглядом справи, оскільки їх відшкодування здійснюється в порядку Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання судового рішення, а тому їх розподіл не має відбуватись в порядку розподілу судових витрат на правову допомогу. До того ж, ч. 1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. До процесуальний витрат у кримінальному провадженні відносяться також і витрати на правову допомогу, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України. У такому разі, заявлені представником позивача - адвокатом Гарбузом М.В. 105 000 грн витрат позивача на правничу допомогу на стадії досудового представництва та в суді першої інстанції, 60 000 грн в суді апеляційної інстанції та заявлені представником позивача - адвокатом Жураковським С.А. 60 000 грн за надання послуг з правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, 30 000 грн гонорару успіху під час розгляду кримінальної справи №753/5643/21 не підлягають відшкодуванню в порядку цивільного судочинства щодо розподілу судових витрат на правову допомогу, а тому у задоволенні заяви в цій частині необхідно відмовити. Суд також звертає увагу на те, що представниками позивача заявлено до відшкодування витрати позивача на правову допомогу на стадії досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи в загальній сумі 255 000 грн, при цьому в прохальний частині 90 000 витрат позивача на правову допомогу [PERSON] виведено окремо, що зумовило штучне зростання заявленої суми судових витрат на 90 000 грн. Такі дії представників позивача не відповідають принципу добросовісності, вчинені з метою введення суду в оману та безпідставного збагачення за рахунок відповідача. З урахування усього вище викладеного, в порядку розподілу судових витрат, понесених під час розгляду даної справи, підлягають розгляду витрати на загальну суму 223 900 грн, що складаються з 75 000 грн відповідно до Додатку № 4 від 31.01.2024 до Договору від 07.12.2020, 90 000 грн відповідно до Додатку № 2 від 10.03.2023 до Договору від 14.09.2022, 45 000 грн гонорару успіху відповідно до Договору від 14.09.2022 та 13 900 витрат на оплату експертизи. Щодо відшкодування витрат на оплату експертизи у розмірі 13 900 грн. Під час ухвалення рішення висновок експерта № 1-31/03 від 31.03.2021, яким визначено орієнтовний еквівалент компенсації спричинених наслідків ДТП моральних страждань для [PERSON] не було прийнято до уваги та не покладено в основу при вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди, а тому понесені позивачем витрати на його складання у розмірі 13 900 грн не підлягають відшкодуванню. Щодо витрат на правову допомогу, надану позивачу адвокатами Гарбузом М.В. та [PERSON] на загальну суму 210 000 грн. Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Договором від 07.12.2020 сторони погодили, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі та на умовах, визначених додатком №1 (п. 4 Договору від 07.12.2020). При цьому, витрати під час розгляду даної справи у розмірі 75 000 грн погоджені [PERSON] та [PERSON] у Додатку №4 до Договору від 07.12.2020, який самим Договором не передбачений, а угоди про внесення змін до п. 4 Договору від 07.12.2020 суду не надано. Таким чином, суд не вбачає можливим прийняти даний доказ на підтвердження понесених судових витрат [PERSON] на оплату послуг адвоката Гарбуза М.В. як такий, що свідчить про домовленість сторони, на користь якої ухвалено рішення, про обсяг та ціну послуг, наданих під час розгляду даної справи. Отже, заява в частині відшкодування судових витрат на правову допомогу адвоката Гарбуза М.В. задоволенню не підлягає з огляду на недоведеність належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги, її розміру, порядку сплати, умови повернення тощо. Договором від 14.09.2022 сторони погодили, що розмір гонорару обраховується відповідно до ставок за надання правничої допомоги, викладених та узгоджених сторонами у додатку до договору (п.4.1 Договору від 14.09.2022). Додатком №2 від 10.03.2023 до Договору від 14.09.2022 сторони погодили ставки за надання професійної правничої допомоги. При цьому, п. 1.1 цього Додатку сторони встановили, що оплата гонорару здійснюється у формі фіксованої суми, що становить 75 000 грн (п.п.1.2, 2.1.1), а також у випадку оскарження ухвал суду - клієнт додатково сплачує 15 000 грн за написання та подання апеляційної скарги (абз.2 п.2.1.2.). Отже, за послуги з професійної правової допомоги під час розгляду даної справи, які підлягають розподілу, [PERSON] сплатила 90 000 грн (75 000 + 15 000), що підтверджується Договором від 14.09.2022, Додатком №2 від 10.03.2023, Актом приймання-передачі наданих послуг №3 від 31.01.2024 (далі - Акт), квитанціями до прибуткового касового ордера. Комплексний аналіз наданих стороною позивача доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу за Договором від 14.09.2022 надає суду можливість зробити висновок, що позивачем документально доведено, що вона понесла витрати на правову допомогу у розмірі 90 000 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідачем-1 у своєму клопотанні про зменшення розміру позовних вимог жодним чином не наведено підстав для такого зменшення, наведені у клопотанні норми процесуального закону, яким регулюється розподіл судових витрат, не враховуються судом як обґрунтування неспівмірності заявлених позивачем судових витрат. Представник відповідача-2 у клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу зазначав, що заявлений розмір є надмірним, ряд послуг послуги надавався в порядку досудового врегулювання справи, а також посилався на відсутність детального розрахунку витрат за юридичні послуги, надані по кожному з відповідачів. Однак, вказані посилання не є підставами для відмови у задоволенні заяви з огляду на те, що наведені в Акті послуги надавались під час розгляду справи, їх надання обумовлене умовами Договору від 14.09.2022 та Додатком №2 до нього, підтверджується матеріалами справи, а законом не встановлено обов`язок сторони, на користь якої ухвалено рішення, надавати детальний розрахунок витрат на юридичні послуги по кожному з відповідачів. З урахуванням предмета спору, ціни позову, складністю справи, обсягу виконаної роботи, необхідності та розумності відповідних витрат, враховуючи, що витрати позивача за Договором від 14.09.2022 у визначеному розмірі є пропорційними до ціни позову, а також є неминучими, суд з урахуванням клопотання відповідача-1 про зменшення розміру судових витрат та клопотання представника відповідача-2 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, вважає, що зазначені витрати на правничу допомогу в розмірі 90 000 грн не є завищеними, є реальними та розумними, а відтак наявні підстави для їх задоволення. Щодо клопотання в частині стягнення гонорару успіху. Пунктом 4.8 Договору від 14.09.2022 сторони визначили, що, додатково може бути передбачено гонорар успіху, що сплачується клієнтом додатково за результатами розгляду справи. Такий гонорар успіху узгоджується у додатковій угоді. Додатком №2 від 10.03.2023 до Договору від 14.09.2022 сторони погодили ставки за надання професійної правничої допомоги. При цьому, п. 2.1.2. сторони дійшли згоди, що, зокрема, клієнт додатково сплачує адвокату гонорар успіху у фіксованій сумі 45 000 грн. Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача. Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом. Отже, включення гонорару успіху до витрат на правову допомогу суд вбачає правомірним, а тому підстави для відмови у задоволенні заяви в цій частині відсутні. Вказана позиція співпадає з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (ч. 2 ст. 16 ЦПК України). Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Отже, заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню. Одночасно, відповідно до вимог ст. ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальний розмір заявлених позивачами вимог становив 2 316 451,10 грн (2 056 451,10 грн до відповідача-1 та 260 000 грн до відповідача-2). Позовні вимоги задоволена у сукупному розмірі на 450 921,39 грн (263 467,46 грн з відповідача-2 + 187 453,93 грн з відповідача-1), тобто на 19,47%. Таким чином, заявлені та такі, що підлягають розподілу, 135 000 грн (90 000 грн + 45 000 грн) витрат позивача на правничу допомогу, підлягають задоволенню у розмірі 26 284,50 грн, що становить 19,47% від заявленої суми. З загального розміру присудженої до стягнення з відповідачів суми 58%% припадає на ПАТ «СК «Граве Україна», а на [PERSON] - 42%. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд вбачає підстави для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь [PERSON] судові витрати на правничу допомогу у розмірі 15 245,01 грн, а з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правничу допомогу у розмірі 11 039,49 грн. В іншій частині заява задоволенню не підлягає. Клопотання [PERSON] про відшкодування судових витрат задоволенню не підлягає з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів їх понесення.

Outcome: partial