Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 лютго 2024 року відмовлено у задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] задоволено: визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 68,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 13 лютого 2024 року представник позивача за зустрічним позовом подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 28000,00 грн та докази на підтвердження наданих послуг. В обґрунтування поданої заяви представник [PERSON] , адвокат Карпа М.М., зазначає, що на підставі договору про надання правничої допомоги від 01 липня 2023 року вона здійснювала представництво інтересів [PERSON] як відповідача за позовом [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок. Згідно п. 3.1 вказаного договору за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 14000 гривень. Згідно акта оплати послуг адвоката згідно договору про надання правової допомоги від 01 липня 2023 року №1 [PERSON] передав, а адвокат Карпа М.М. прийняла гонорар у розмірі 14000,00 гривень. Крім того, на підставі договору про надання правничої допомоги від 01 липня 2023 року вона здійснювала представництво інтересів [PERSON] як позивача за зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок. Згідно п. 3.1 вказаного договору за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 14000 гривень. Згідно акта оплати послуг адвоката згідно договору про надання правової допомоги від 01 липня 2023 року №2 [PERSON] передав, а адвокат Карпа М.М. прийняла гонорар у розмірі 14000,00 гривень. У зв`язку із наведеним, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 28000,00 гривень. В судове засідання представник [PERSON] - адвокат Карпа М.М. не з`явилася, про дату та час його проведення була належним чином повідомлена. Подала клопотання про розгляд заяви без її участі. [PERSON] та її представник, адвокат Щербатюк О.Д., будучи повідомленими про дату та час розгляду клопотання, до суду не прибули, заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення не подали. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття осіб у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Вивчивши заяву адвоката Карпи М.М., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. На підтвердження суми понесених [PERSON] витрат на правову допомогу суду надано два договори про надання правової допомоги від 01 липня 2023 року та акти виконаних робіт №1 та №2 від 01 липня 2023 року. Склад та розмір судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, документи, що свідчать про оплату експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Адвокатом Карпою М.М. не надано детального опису виконаних нею робіт або наданих послуг, що позбавляє суд можливості визначити співмірність витрат в сумі 28000,00 гривень виконаній роботі, витраченому часу та наданим послугам, у зв`язку з чим є підстави для задоволення заяви частково. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269). Враховуючи, що матеріали цивільної справи №604/449/21 не є об`ємними та складаються з одного тому, справа по суті вирішилася за одне судове засідання, виходячи із критерію пропорційності, а також характер виконаної представником позивача-відповідача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторонни, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 14000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved