Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

22.12.2023 р. представник позивачки [PERSON] - адвокат Вітошко Ю.Г. звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання, допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позову вказує, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 28.04.2016 р. Від шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина є повнолітньою, продовжує навчання на 1 курсі в навчально-науковому інституті охорони здоров`я, спеціальності «Терапія та реабілітація» НУВГП на денній бюджетній формі навчання з 01.09.2023 р. по 30.06.2027 р.; не працює та не може у повній мірі забезпечувати власні матеріальні потреби на проживання, на проїзд, придбання навчального приладдя, харчування. Крім того, повнолітня донька [PERSON] є інвалідом 2 групи по зору, має хронічне захворювання псоріаз, томі ці обставини унеможливлюють її працевлаштування, а також зумовлюють значні витрати на лікування. Повнолітня донька [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, окрім неї у позивачки також є ще двоє дітей. Позивачка не в змозі самостійно утримувати спільну із відповідачем повнолітню доньку, оскільки її заробітна плата складає 9000 грн. на місяць, інших доходів вона не має. Тому позивачка із повнолітньою донькою опинилися у скрутному матеріальному становищі. Донька потребує матеріальної допомоги. Відповідач не приймає участі в утриманні доньки, яка досягла повноліття, але продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, що пов`язане з потребою коштів на харчування, проживання, навчальне приладдя. Відповідач є здоровим та працездатним, працює в ПрАТ «Вераллія Україна», отримує заробітну плату, сплачує аліменти тільки на їх неповнолітню дитину, може надавати допомогу на утримання доньки, котра досягла повноліття, але продовжує навчання, до закінчення такого навчання. Наводить положення ст. 199 СК України, п. 20 постанови ПВСУ від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Ухвалою суду від 19.01.2024 р. прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників. У відзиві вх. 2658 від 14.02.2024 р. представник відповідача адвокат Павлюк І.А. просить позов задоволити частково, а саме стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/8 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Вказує, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25.01.2016 р. у справі №570/4847/15-ц [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі частини від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.12.2015 р. до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] досягнуто повноліття, аліменти не стягуються, [PERSON] досягнуто повноліття та аліменти на її утримання є предметом розгляду справи 570/6616/23, однак з [PERSON] стягуються аліменти на [PERSON] . Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . Дану квартиру він орендує. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, нерухоме майно - відсутнє. При визначення розміру аліментів, просить врахувати, що [PERSON] навчається на бюджетній основі, відтак не позбавлена права отримувати стипендію; [PERSON] не несе витрат на проживання доньки у гуртожитку, оскільки дитина мешкає разом із матір`ю. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовільнити. Позивачка пояснює, що повнолітня донька [PERSON] отримує щомісячно 2100 грн. як інвалід другої групи, однак вказаних коштів їй вистачає лише на проїзд. Також відповідачем сплачуються аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 3000 грн. Їй відомо, що відповідач закінчив будівництво будинку, в якому вже можна жити, однак право власності він не оформив на себе. Вона має у власності квартиру, подаровану 20 років тому її мамою, в якій проживає разом з дітьми. Значні кошти позивачка витрачає на своє лікування. Старший повнолітій син сторін навчається останній рік, кошти на його утримання відповідач не надає. Представник відповідача у судовому засідання підтримала відзив. Пояснила, що не володіє інформацією про дохід відповідача та наявність у його власності рухомого майна. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Заяв не подано. Вислухавши учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Батьками третьої особи [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено засвідченою позивачкою копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за місцем реєстрації матері - позивачки [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади №2023/003226547 від 25.04.2023 р. Третя особа [PERSON] ,, [INFO] , є інвалідом другої групи з дитинства по зору, що підтверджується засвідченою позивачкою копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААГ №279591. Третя особа [PERSON] навчається на 1 курсі в навчально-науковому інституті охорони здоров`я, спеціальності «Терапія та реабілітація» Національного університету водного господарства та природокористування на денній, держбюджетній формі навчання з 01.09.2023 р. по 30.06.2027 р., що підтверджується довідкою №568 від 26.10.2023 р., виданою директором НУВГП Григус І.М . Як убачається з індивідуальної програми реабілітації інваліда №2502, заповненої 02.11.2023 р. у розділі «Обмеження життєдіяльності» у п. 3 «До орієнтації» та п.6 «До трудової діяльності» - «Так». Позивачка [PERSON] є інвалідом третьої групи з 22.12.2015 р. безтерміново, що підтверджується засвідченою позивачкою копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серія АВ №0590657 від 06.01.2016 р. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25.01.2016 р. у справі №570/4847/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі частини від його (відповідача) заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.12.2015 р. до досягнення дітьми повноліття. На даний час за вказаним рішенням суду стягуються аліменти лише на неповнолітнього 11-річного сина [PERSON] , що відповідачем не заперечується. З пояснень учасників справи у судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач працюють в ПрАТ «Вераллія Україна». Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача адвокат Павлюк І.А. у судовому засіданні пояснила, що відповідач не орендує житло за вказаною адресою, а проживає. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов"язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від15травня 2006року №3"Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов"язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв"язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ст. ст.9,18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-ХІІ батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Судом приймається до уваги те, що третя особа [PERSON] навчається на денній формі навчання, факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила навчання у навчальному закладі, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що донька потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, стипендії вона не отримує, отримує допомогу по інвалідності. Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, доказів про його працевлаштування та отримання доходу матеріали справи не містять, однак як встановлено у судовому засіданні, зокрема із пояснень позивача, відповідач отримує регулярний дохід працює в ПрАТ «Вераллія Україна», що останнім не спростовано, а отже має можливість надавати допомогу повнолітній доньці. У свою чергу відповідач, визнаючи позов про стягнення аліментів частково, не доводячи при цьому розміру свого доходу, натомість лише вказує про свою працездатність, та наявність на його утриманні ще однієї малолітньої дитини, що свідчить про відсутність підстав вважати неспроможним відповідача утримувати свою повнолітню доньку у заявленому позивачкою розмірі, що узгоджується з судовою практикою, а саме постановою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18). Необхідність утримання іншої дитини не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній доньці [PERSON] , яка її потребує, що узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.04.2019 р. справа № 644/3610/16-ц, провадження № 61-12782св18. Відповідач належних доказів щодо відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці у заявленому у позивачкою розмірі не надав. Отже, відповідач як батько зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, оскільки він спроможний надавати таку допомогу та сплачувати аліменти, у розмірі визначеному позивачем, який фактично ним не спростовано. Щодо заперечень відповідача проти заявленого позивачем розміру аліментів, зважаючи на навчання повнолітньої доньки [PERSON] на бюджетній основі, відтак остання не позбавлена права отримувати стипендію, відсутністю витрат на проживання доньки у гуртожитку, суд не бере до уваги, виходячи з наступного. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937 св 21) зроблено висновок: «При цьому посилання апеляційного суду на відсутність доказів працевлаштування відповідача, що, за висновком суду, унеможливило встановити, чи дійсно він має можливість надавати дітям матеріальну допомогу, Верховний Суд визнає неспроможними, так як відповідач, маючи обов`язок у змагальному процесі доводити свої твердження (статті 12, 81 ЦПК України), не надав доказів, що не працює, приховував ці докази від позивача, а представник відповідача підтвердила факт його працевлаштування. Колегія суддів наголошує на тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання, до чого зводилися основні доводи апеляційної скарги відповідача. Такий виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18). У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.» З урахуванням вищевказаних обставин та обопільного обов`язку батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцяти трьох років та можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на її користь аліменти у заявленому позивачем розмірі від його доходу (заробітку)щомісячно, починаючи з 22.12.2023 р. і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, у залежності з тим, яка з цих подій настане першою. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1ст. 5 Закону України "Про судовий збір". У відповідності до ч.1 ст.141ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved