Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

14 червня 2023 року [PERSON] в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» (АТ «Укрпошта») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, у якому просить стягнути з АТ «Укрпошта» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 150\~000, 00 гривень . На обґрунтування позову покликається на те, що 28 березня 2023 року, близько 13:50 год, на автодорозі Львів-Краковець, в смт Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «VD CV.CBF.001», реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись ним вказаною автодорогою у напрямку смт Краковець, здійснив наїзд на пішохода малолітню [PERSON] , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток правої гомілки, перелому медіальної кісточки правої великогомілкової кістки, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. За фактом дорожньо-транспортної пригоди було розпочато кримінальне провадження, яке постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області було закрите у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 286 Кримінального кодексу України.\~Під час\~досудового розслідування\~було встановлено,\~що водій\~ [PERSON] \~був позбавлений\~технічної можливості\~уникнути наїзду\~на пішохода\~малолітню [PERSON] \~шляхом застосування\~своєчасного гальмування\~в момент\~виникнення небезпеки\~для руху.\~В діях\~водія не\~було встановлено\~порушень вимог\~правил безпеки\~дорожнього руху\~та експлуатації\~транспорту,\~які б\~перебували у\~безпосередньому причинно-наслідковому\~зв`язку\~з настанням\~дорожньо-транспортної\~пригоди.\~Таким чином,\~тілесні ушкодження,\~які отримала\~малолітня [PERSON] ,\~настали при\~наїзді автомобілем\~марки «VD\~CV.CBF.001»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~використання якого\~належить до\~джерела підвищеної\~небезпеки.\~В результаті\~дорожньо-транспортної\~пригоди малолітній\~ [PERSON] \~була спричинена\~моральна шкода,\~оскільки внаслідок\~отриманих тяжких\~тілесних ушкоджень\~протягом тривалого\~їй довелося\~лікуватись стаціонарно\~та тривалий\~час перебувати\~на амбулаторному\~лікуванні з\~ дотриманням\~ліжкового режиму,\~більше 2\~місяців.\~Травма ноги\~не дає\~їй можливості\~повноцінно пересуватися,\~що позбавило\~її звичайного\~ритму життя\~та можливості\~навчатися та\~проводити час\~з друзями\~і близькими.\~Тобто тривалий\~час дитина\~була позбавлена\~радості справжнього\~дитинства.\~Внаслідок ДТП\~малолітньою [PERSON] \~перенесено значний\~фізичний біль,\~емоційний стрес,\~який супроводжується\~почуттям розгубленості,\~страху за\~своє здоров`я\~та життя,\~порушились нормальні\~життєві зв`язки,\~змінився звичайний\~спосіб життя,\~порушився сон,\~постійна тривога\~та страх\~перед автомобілями.\~Транспортний засіб\~марки «VD\~CV.CBF.001»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~на праві\~приватної власності\~належить АТ\~«Укрпошта»,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~реєстрацію транспортного\~засобу,\~а на\~момент настання\~дорожньо-транспортної\~пригоди [PERSON] \~перебував у\~трудових відносинах\~з АТ\~«Укрпошта».Тому відповідно до ст. 1166, ст. 1172, ст. 1187 Цивільного кодексу України з АТ «Украпошта», як власника транспортного засобу (джерела підвищеної небезпеки), з яким водій [PERSON] перебував у трудових відносин, підлягає стягненню моральна шкода. Зважаючи на те, що АТ «Укрпошта» є володільцем джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу марки «VD CV.CBF.001», реєстраційний номер [NUMBER] , на якого законом покладено обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили, враховуючи тривалість і глибину моральних страждань, виходячи із принципу розумності та справедливості, просить стягнути на користь завдану моральну шкоду. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 19 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 04 жовтня 2023 року представник відповідача АТ «Укрпошта» Липитчук Я.І. подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] . На обґрунтування відзиву зазначає, досудовим розслідуванням встановлено, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є пішохід [PERSON] , отже, дорожньо-транспортна пригода відбулася не з вини [PERSON] . Під час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] здійснював трудові обов`язки як працівник Львівської дирекції АТ «Укрпошта» та використовував автомобіль в службових цілях. На автомобіль марки «VD CV.CBF.001», реєстраційний номер [NUMBER] , ТДВ «СК «Гардіан» оформлений поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Сума страхування згідно полісу за шкоду, заподіяну майну становить 160\~000, 00 грн, а за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320000, 00 грн, розмір франшизи 0 грн. [PERSON] була здійснена стразова виплата в межах ліміту полісу за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю. Представник позивача також посилається на правовий висновок, викладений у постанові Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі № 744/18006/15-ц, де вказано, що у випадку, коли деліктні поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Отже, АТ «Укрпошта» не повинна відшкодовувати моральну шкоду [PERSON] , оскільки ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» виплатило відшкодування в межах ліміту страхового полісу. Сторона позивача виплату страхової компанії не оскаржувала. Претензію від сторони позивача про виплату матеріальної шкоди, до подання позову відповідач не отримував. 06 жовтня 2023 року представник позивача адвокат Карпусь О.М. подав заперечення на відзив АТ «Укрпошта». Зазначив, що у відзиві представник відповідача вказує, що ТДВ «СК «Гардіан» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] . Так, відповідно до листа №21/06/23/3 від 21.06.2023, ТДВ «СК «Гардіан» здійснило виплату в сумі 17 885, 48 грн. Вказана виплата включає підтверджені фіскальними чеками витрати на лікування та 5% від вказаної суми - виплата за моральну шкоду. Тобто 17033, 79 грн. це виплата підтверджених витрат на лікування та 851, 69 грн. - виплата за моральну шкоду. Тобто ТДВ «СК «Гардіан» діяла в межах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та виплатила страхове відшкодування за моральну шкоду не відповідно до ліміту страхової виплати, як вказує представник відповідача, а в межах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому й змісту оскаржувати дії ТДВ «СК «Гардіан», як на цьому наголошує представник відповідача, не має. Сума в розмірі 851, 69 грн не може бути достатньою компенсацією за моральні страждання, які перенесла малолітня [PERSON] внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Враховуючи тривалість стаціонарного та амбулаторного лікувань, реабілітації, непоправну психологічну травму, такий розмір компенсації моральної шкоди є не співмірним. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Карпусь О.М. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та запереченнях на відзив. Також вказав, що сторона позивача зверталася до страхової компанії, яка компенсувала позивачу 17 885, 48 грн, що включає підтверджені витрати на лікування та 5 % від вказаної суми 851, 69 грн моральної шкоди. Вважає, що 851, 69 коп не є достатньою компенсацією завданої [PERSON] моральної шкоди. Зазначив, що погоджується із постановою про закриття кримінального провадження, однак шкода, яка заподіяна джерелом підвищеної небезпеки підлягає відшкодування незалежно від вини. Дії дитини не були умисними. Підстав для встановлення інвалідності для дитини немає. В судовому засіданні представник відповідача заперечив позовні вимоги, просив відмовити у задоволенні позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що у дорожньо-транспортній пригоді не винуватий працівник АТ «Укрпошта», є вина дитини. Шкода, в межах ліміту, повністю відшкодована страховою компанією. Позивач не оскаржив суму страхового відшкодування. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, зважаючи на таке. [PERSON] народилася [INFO] , в графі батьки вказано [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданою 15 червня 2009 року Івано-Франківською селищною радою Яворівського району Львівської області. Відповідно до висновку судово-медичного експерта Мулярчука С. від 24 квітня 2023 року № 41/2023, який на підставі постанови слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, провів судово-медичну експертизу за матеріалами кримінального провадження № 12023141350000421, встановлено, що [PERSON] , 2009 року народження, протягом стаціонарного лікування 28 березня 2023 року 04 квітня 2023 року у травматологічному відділені був встановлений діагноз відкритий перелом нижньої третини обох кісток правої гомілки, перелом медіальної кісточки правої великогомілкової кістки, які підтверджуються результатами рентгенологічного обстеження. Характери та локалізація ушкоджень не виключають можливість їх виникнення в результаті наїзду автомобіля. Відповідно до постанови слідчого СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області від 28 квітня 2023 року встановлено, що 28 березня 2023 року, близько 13:50 год, на автодорозі Львів-Краковець, в смт Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «VD CV.CBF.001», реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись ним вказаною автодорогою у напрямку смт Краковець здійснив наїзд на пішохода малолітню [PERSON] , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток правої гомілки, перелому медіальної кісточки правої великогомілкової кістки, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Даною постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області від 28 квітня 2023 року, кримінальне провадження, відомості про яке внесені 29 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023141350000421 за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, закрито у зв`язку із відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. Відповідно до виписки-епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 2269 КНП ЛОР «ОДК «Охматдит», [PERSON] , 2009 року народження, рекомендовано гіпсову іммобілізацію протягом п`яти тижнів, зняття швів на 14 день, контрольний огляд на 14 день. Відповідно до довідки КНП Івано-Франківської селищної ради «Івано-Франківська районна лікарня» від 15 травня 2023 року, [PERSON] потребує реабілітації протягом 1 місяця. [PERSON] працює водієм автотранспортних засобів Групи експлуатації транспорту Новояворівськ ЦПП Львівської дирекції АТ «Укрпошта» з 14 липня 2015 року по даний час,що підтверджується довідкою Львівської дирекції АТ «Укрпошта» № 31 від 27 квітня 2023 року. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки «VD CV.CBF.001», реєстраційний номер [NUMBER] , є спеціалізованим поштовим вантажним фургоном, який належить АТ «Укрпошта». Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-211310149, автомобіль марки «VD CV.CBF.001», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахований у ТДВ «СК «Гардіан». Сума страхування згідно полісу за шкоду, заподіяну майну становить 160\~000, 00 грн, а за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320000, 00 грн, розмір франшизи 0 грн. За змістом відповіді на заяву адвоката Карпуся О.М., поданої в інтересах [PERSON] як законного представника [PERSON] ТДВ «СК «Гардіан» повідомило про те, що виплата страхового відшкодування по події, яка мала місце 28 березня 2023 року, внаслідок якої було завдано тілесних ушкоджень [PERSON] , за договором страхування № EP-211310149 від 29 вересня 2022 року у сумі 17 885,48 грн. (витрати на лікування та моральна шкода в розмірі 5%) буде здійснено на реквізити, вказані у заяві на виплату. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України кожна особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою, зокрема, щодо членів її сім`ї. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частинами третьою-четвертою статті 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому\~грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Таким чином розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21 від 19 квітня 2023 року в справі № 336/10216/21. За змістом статті 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. У постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зазначено, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець. Шкода, завдана внаслідок ДТП, з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого необхідно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України). Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01 березня 2014 року, при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України). Під умислом потерпілого потрібно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (ч. 5 ст. 1193 Цивільного кодексу України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Отже, суд приходить до висновку, що, оскільки шкода спричинена також у зв`язку з необережністю самої потерпілої, це не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом зазначених норм матеріального права власник (володілець) джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, та може бути звільнений від такої відповідальності лише у випадку спричинення шкоди за наслідками непоборної сили або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди. Крім того, суд зазначає та враховує, що за результатами досудового розслідування, зокрема постанови слідчого про закриття кримінального провадження вбачається, що [PERSON] діяв відповідно до дорожньої обстановки, яка склалася на момент пригоди, не порушуючи Правил дорожнього руху України, а неповнолітня [PERSON] будучи пішоходом раптово почала перебігати ділянку дороги з ліва на право, внаслідок чого відбулося зіткнення. Відтак, як описано вище, кримінальне провадження було закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України. Таким чином, у діях відповідача працівника АТ «Укрпошта» ознак вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди встановлено не було. Главою 4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правил), регулюються обов`язки та права пішоходів Згідно з п. 4.7 Правил пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч. За змістом п. 4.8 Правил якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки. Відповідно до п. 4.10 Правил перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються. Згідно з п. 4.14 Правил пішоходам забороняється, зокрема: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження . З аналізу наведених норм та встановлених у справі обставин вбачається наявність ознак необережності в діях потерпілої [PERSON] , яка в порушення правил дорожнього руху раптово вибігла на проїзну частину поза пішохідним переходом, не впевнившись у відсутності транспортних засобів, що наближаються, та не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, внаслідок чого трапилась дорожньо-транспортна пригода. Обставин непереборної сили або умислу потерпілої судом не встановлено. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19. Таким чином, з огляду на характер тілесних ушкоджень, їх виникнення в результаті наїзду автомобіля, що є джерелом підвищеної небезпеки, підставними є доводи представника позивача про заподіяння [PERSON] моральної шкоди, на відшкодування якої відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, вона має право. Так, очевидним для суду є те, що [PERSON] внаслідок ДТП перенесла фізичний біль тривалого характеру, була вимушена проходити стаціонарне лікування з з подальшою тривалою реабілітацією, впродовж якого дитина почувалася незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, залежність від оточення, ускладнення пересування). Цілком очевидним є і тривожність, розгубленість, емоційний стрес, страх перед автомобілями, а також ослаблення організму в цілому. Підставними, на думку суду, є твердження позивача про заподіяння моральної шкоди, що полягає у порушенні її актуальних життєвих планів, погіршенні можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив, нової продуктивної самореалізації, у нераціональному витрачанні життєвого часу (на лікування, проведення реабілітаційних заходів тощо), необхідності залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів задля подолання наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Також обґрунтованими є доводи позивача та її представника про те, що обов`язок щодо відшкодування моральної шкоди, яка була заподіяна [PERSON] , в силу ст. ст. 1172, 1187 Цивільного кодексу України, покладено саме на АТ «Укрпошта», оскільки [PERSON] керував транспортним засобом, який є у власності Товариства. Щодо тверджень представника відповідача АТ «Укрпошта» про те, що Товариство не повинне відшкодовувати моральну шкоду [PERSON] , оскільки ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» виплатило відшкодування в межах ліміту страхового полісу, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Тобто ТДВ «СК «Гардіан» діяла виключно в межах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та виплатила страхове відшкодування за моральну шкоду не відповідно до ліміту страхової виплати, як вказує представник відповідача, а саме в межах, визначених цим Законом. Відповідно до постанови Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №259/2309/17 у разі, якщо цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобілю, була застрахована, шкода повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У даному випадку сума страхового відшкодування за моральну шкоду була обчислена з урахуванням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме з урахуванням ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, згідно з ст. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Також суд вважає безпідставними і не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що АТ «Укрпошта» не повинна відшкодовувати шкоду, так як вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди відсутня, оскільки, як зазначено вище головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Окрім того, суд враховує, що відшкодована ТДВ «СК «Гардіан» моральна шкода у розмірі 851, 69 грн, що становить 5 % від матеріальної шкоди у розмірі 17033, 79 грн, не відповідає засадам справедливості, та не є співмірною із понесеною [PERSON] моральною шкодою, яка виразилася у тривалому стаціонарному лікуванні, тривалій реабілітації, позбавленні її звичайного ритму життя, можливості навчатися, проводити час з друзями, а також стресі, постійній тривозі, розгубленості. Так, з огляду на встановлені обставини, враховуючи характер душевних страждань, яких зазнала потерпіла внаслідок ушкодження здоров`я, джерелом підвищеної небезпеки, емоційний стрес, перенесений у ході лікування фізичний біль, тривалий характер відновлення здоров`я, численні реабілітації, а також те, що потерпіла є особою молодого віку, завданні травми ніг перешкоджають її повноцінному пересуванню, що впливатиме на її життєдіяльність в майбутньому, беручи до уваги наявність у діях потерпілої ознак необережності, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, обґрунтованою, на думку суду, є моральна шкода в розмірі 100\~000,00 гривень, що підлягає стягненню із відповідача. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подала позов про стягнення моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, тому позовна вимога є майновою. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача АТ «Укрпошта» в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн (0,4 розміру мінімальної заробітної плати, яка станом на 1 сімня 2023 року становила 2684, 00 грн), оскільки 100 000,00 х 1% = 1000,00 грн, є меншим а ніж 0,4 (1073, 60 грн) розміру мінімальної заробітної плати. На підставі вище викладеного, ст. ст. 16, 23, 1167, 1168, 1177, 1187, 1193, 1195, 1199 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 10, 141, 247, 264, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: partial