Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»(далі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 09 лютого 2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк Михайлівський») та відповідачем укладено угоду № 200452960 щодо кредитування, відповідно до якої банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 18 071,07 грн із встановленим строком користування з 09 лютого 2016 року до 09 лютого 2019 року, а відповідач у свою чергу зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону), що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушила умови кредитного договору, а тому станом на 29 грудня 2023 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 73 143,02 грн, з яких: 16 449,11 грн - заборгованість за кредитом; 30 932,23 грн - заборгованість за відсотками, 21 485,75 грн - сума інфляційних втрат, 4 275,93 грн - 3% річних. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати. Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позов визнала частково. Пояснила, що дійсно у лютому 2016 року вона отримала кредит у розмірі 15 000 грн, інші кошти це страхові платежі. До червня 2016 року вона здійснювала погашення заборгованості за кредитом. У зв`язку із тим, що банк був визнаний неплатоспроможним, вона ще у липні 2016 році здійснила платіж на монобанк, а далі не здійснювала погашення заборгованості. Зазначила, що не має можливості сплачувати відсотки у такому розмірі. Процесуальні дії у справі 05 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23 січня 2024 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, розгляд справи відкладено. Фактичні обставини справи, встановлені судом 09 лютого 2016 року [PERSON] підписала анкету №2374550, в якій зазначено загальну інформацію про кредит (бажана сума кредиту 15 000 грн, строк (міс. 36), мета кредиту (ремонт), сума додаткових послуг - 3071,07 грн); контактну інформацію; адресу реєстрації клієнта; адресу фактичного місця проживання або перебування; додаткову контакту інформацію (третя особа); інформацію про місце роботи; дані про доходи та витрати; майно, додаткову інформацію (арк.спр.8 на звороті). За умовами заяви №200452960 від 09 лютого 2016 року (далі - Заява) [PERSON] відкрито поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський», що буде використовуватись виключно в рамках кредитного договору, номер рахунку № [NUMBER] . Клієнт просить банк надати їй кредит визначений в графі «сума кредиту». У день видачі кредиту утримати з суми кредиту комісію за видачу кредиту в сумі 271.07 грн (п.1-1.3 Заяви) (арк. спр.9). Відповідно до умов розділу 2 Заяви, між сторонами погоджено відкриття кредитного договору №200452960 (назва продукту Кредит готівкою новорічний. Сума кредиту 18 071,07 грн, строк кредиту 1096 днів з 09 лютого 2016 року до 09 лютого 2019 року. Розмір процентної ставки за кредитом 0.0001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 0% до 0 місяці строку дії Кредитного договору включно, 3,49% з 1 місяці строку дії Кредитного договору та до його закінчення. Комісія за видачу кредиту: 1,5%. Сукупна вартість кредиту: 174,72% річних. Також у заяві визначений щомісячний платіж за користування кредитом в розмірі 1145 грн, останній платіж 1132,55 грн. Дата платежу 09 число кожного місяці з 09 лютого 2016 року до 09 лютого 2019 року (арк. спр.9). Такі ж умови стосовно суми кредиту, строку кредиту, розміру щомісячного платежу, процентної ставки за кредитом, комісії за видачу кредиту, щомісячної комісії за обслуговування кредиту, доведенні до відома [PERSON] у довідці про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 09 лютого 2016 року (арк. спр.10). Між сторонами кредитного договору №200452960 було погоджено графік платежів за договором, відповідно до якого щомісячний платіж складається із основної суми кредиту (502,32 грн), щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості (630,68 грн), плати за підтвердження проведення платежів (12 грн) (арк. спр.7 на звороті). 09 лютого 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Страхова компанія «М-ЛАЙФ» від імені якого діяв повірений ПАТ «Банк Михайлівський» укладеного договір страхування життя (арк. спр. 10-12). 20 липня 2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору (арк. спр.16-17). Відповідно до витягу до Договору факторингу №7_БМ про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року, загальна заборгованість [PERSON] за договором №200452960 від 09 лютого 2016 року складає 47 381,34 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту 16 449,11 грн, заборгованості за доходами 30 932,23 грн, а також вказана дата закінчення кредитного договору 09 лютого 2019 року (арк. спр.13). З даних розрахунку, вбачається, що з 25 грудня 2020 року до 27 грудня 2023 року, заборгованість за 3% річних становить 4 275,93 грн, заборгованість за інфляційними втратами становить 21 485,75 грн (арк. спр.15). Постановою приватного виконавця від 29 грудня 2022 року про закінчення виконавчого провадження, зобов`язано ТОВ «ФК Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отриманні ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів-прийому передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2 (арк. спр.19). Постановою приватного виконавця від 17 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження, зобов`язано ТОВ «ФК «Фагот» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отриманні ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів-прийому передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2 (арк. спр.20). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги відпервісного кредитора до позивача ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором №200452960 від 09 лютого 2016 року, укладеними між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Суд установив, що між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі заяви №200452960 від 09 лютого 2016 року було укладено кредитний договір, за умовами якого [PERSON] відкрито поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський», який буде використовуватись виключно в рамках кредитного договору. За умовами вказаного кредитного договору [PERSON] надано кредит в розмірі 18 071,07 грн, строк кредиту 1096 днів з 09 лютого 2016 року до 09 лютого 2019 року. Розмір процентної ставки за кредитом 0.0001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,49% з 1 місяці строку дії кредитного договору та до його закінчення. Комісія за видачу кредиту: 1,5%. Вказаних обставин в судовому засіданні відповідач не заперечила, навпаки в судовому засіданні підтвердила, що дійсно в 2016 році вона отримала кредит в ПАТ «Банк Михайлівський». У подальшому позивач ТОВ «Діджи Фінанс» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за вказаним кредитним договором, укладеними між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] . Частинами першою, другою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення кредитного договору) кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка діяла із 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року. З огляду на зазначене, суд висновку про те, що умови кредитного договору від 09 лютого 2016 року про сплату позичальником на користь банку щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,49% є нікчемними, оскільки встановлення таких платежів прямо заборонено законом (частина четверта статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції на час укладення кредитного договору). З урахуванням викладеного, відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 30 932,23 грн. Доказів наявності заборгованості за відсотками, які б визначалися умовами договору, суду не надано. Водночас заборгованість за тілом кредиту у розмірі 16 449,11 грн, слід стягнути з відповідача на користь позивача. Частиною 2 статті 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просив стягнути із відповідача суму інфляційних втрат за період з 25 грудня 2020 року по 27 грудня 2023 року в загальному розмірі 21 485,75 грн, а також стягнути 3 відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 25 грудня 2020 року по 27 грудня 2023 року в загальному розмірі 4 275,93 грн. Суд вважає, що позивач при заявлені даних вимог не врахував положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який продовжений Указом Президента України № 49/2024 від 05 лютого 2024 року до 14 травня 2024 року. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних, за період часу до початку дії правового режиму воєнного стану, що буде узгоджуватись із пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Таким чином необхідно зменшити розмір інфляційних втрат та 3% річних, та здійснити їх нарахування від суми простроченої заборгованості, яка встановлена судом (16 449,11 грн) відповідно до вимог пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, тобто за період з 25 грудня 2020 року (дата з якої позивач здійснив розрахунок) до 23 лютого 2022 року включно, що становить: -3125,52 грн - розмір інфляційних втрат; -985,80 грн - три проценти річних від простроченої суми. Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідача 20 560,43 грн заборгованості, з яких заборгованість за кредитним договором - 16 449,11 грн, розмір інфляційних втрат - 3125,52 грн, три проценти річних від простроченої суми - 985,80 грн. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Крім того, суд відмовляє в задоволені клопотання позивача про поновлення строків позовної давності для подання позову про стягнення заборгованості, оскільки в силу вимог частин 2,3 статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач у справі не клопотала про застосування судом позовної давності. Розподіл судових витрат Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс»» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 28,11 % (20 560,43 х 100 : 73 143,02), відтак судовий збір підлягає компенсації позивачу у розмірі 603, 57 грн, з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2684 х 0,8 = 2147,20 х 28,11 %).

Outcome: partial