Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , 18.12.2023 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача завданні збитки в порядку регресу у розмірі 12512 грн 91 коп. та судові витрати по справі . Ухвалою суду від 28 грудня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідачу надіслана копія ухвали суду про відкриття провадження, копія позовної заяви разом з доданими до неї документами відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав вищевказані документи під підпис 11.01.2024. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачами подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.02.2020 між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АО/2892523, відповідно до якого було застраховано автомобіль «SKODA FABIA» д.н.з. [NUMBER] , даний факт не заперечується і не спростовується відповідачем. 10.07.2019 в м. Дніпро по вул. Космічна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, автомобіль якого застрахований ПрАТ «УПСК». В результаті зазначеного ДТП, автомобіль марки «Dacia Logan» д.н.з. [NUMBER] та належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження. На час ДТП цивільно правова відповідальність відповідача застрахована не ПрАТ «УПСК». Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2020, відповідача визнано винним у зазначеному вище ДТП. Згідно ч. 4 ст. 61 цивільно-процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зазначене ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові застрахованого автомобілю, надав до страхової компанії заяву про страхове відшкодування та було складено акт огляду транспортного засобу від 13.03.2020 та 18.03.2020, страховий акт №ОЦ/173/000/20/0115 від 15.07.2020, розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 25025 грн. 82 коп.(а.с. 25-37). Виконуючи свої зобов`язання за договором позивач виплатив суму страхового відшкодування в розмірі 25025 грн. 82 коп., що підтверджується платіжним дорученням №11727 від 15.07.2020 (а.с.38). 03.03.2023 між ПрАТ «УПСК» та ФОП « [PERSON] » укладений договір цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює договору у порядку та строки встановлені договором, в тому числі за страхувальним актом №ОЦ/173/000/20/0115 від 15.07.2020. Відповідач керував забезпеченим транспортним засобом, що суперечить умовам договору, тому відповідно до положень ст. 38-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАт «УПСК» має право на відшкодування 50% виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12512 грн. 91 коп. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача за вих №ОЦ/173/000/20/0115 від 06.10.2023 надіслано вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, в якій запропоновано відповідачу не пізніше 14 днів з дня отримання вимоги відшкодувати 50% заподіяної шкоди , що становить 12512,91 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 22.1. ст.\~22\~Закону України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За нормою ст.\~1191\~Цивільного кодексу\~України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно з ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо, зокрема, він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 77, 79, 80\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем та обставин викладених в позові. З огляду на викладене, вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 12512 грн. 91 коп.. Як вбачається з наданих представником позивачем копії договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 та копії додаткової угоди №10 від 13.11.2022 до договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 , укладеного між позивачем та адвокатом Самойленко П.М., останньому передбачено вартість гонорару у розмірі 4000 грн, який клієнт сплачує за надання послуг , які визначені п. 2 Додаткової угоди. Однак, позивачем на виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України додано акт здачі прийняття робіт (надання послуг) виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022, в якому зазначено, що загальна вартість робіт (надання послуг) становить 2000 грн, а також зазначено, що клієнтом здійснення авансування послуг адвоката для здійснення супроводу та контролю судової справи в системі «Електронний суд» та ін. в розмірі 2000 грн, тобто позивачем авансовано адвокату невиконану роботу, суду надано квитанцію про оплату юридичних послуг у розмірі 4000 грн., суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування витрат за надання правової допомоги підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 2000 грн. за фактично виконано роботу, про що вказано в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг). Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 858 грн. 88 коп. за оплату судового збору та в розмірі 2000 грн. за оплату витрат за надання послуг адвоката. На підставі викладеного,

Outcome: approved