Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . На день його смерті разом з ним була зареєстрована та проживала дружина [PERSON] - [PERSON] . Спадкодавець за законом - [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не встигши її оформити [INFO] померла. Дані факти стверджуються додатками до позовної заяви. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , що належав померлому [PERSON] згідно записів в погосподарській книзі за 2001 -2005 роки, особовий рахунок [NUMBER] , рік забудови 1956. У встановленому законом порядку він прийняв спадщину на підставі Рішення Подільського районного суду м.Києва від 27.02.2020 року у справі №758/7041/19, наслідком чого Коростенською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа 171/2020. Інші спадкоємці за заповітом та за законом, які прийняли спадщину відсутні, тому відповідачем зазначено виконавчий комітет Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, який за певних умов має право на дане спадкове майно, так як воно знаходиться на її території. Станом на сьогоднішній день, інтересу до спадкового майна він не втрачав, доглядає за ним, обробляє земельну ділянку, зареєстрований та проживає в даному будинку. Щодо належності спадкодавцю, на момент його смерті об`єкту спадкування та неможливості оформити спадкових прав в органах нотаріату зазначає, що вказаний будинок було побудовано, але спадкодавцем не було належним чином оформлено право власності на будинок, та не отримано відповідних документів, які б посвідчували це право. Оскільки первинна реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] у встановленому порядку проведена не була, враховуючи, що реєстрація будинків органами БТІ на той час проводилося лише у містах і селищах міського типу, що було передбачено інструкцією від 31.01.1966 року Міністерства комунального господарства РСР «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», то відповідно зазначений будинок в органах МБТІ зареєстрований не був, так як законодавством, яке було чинним на той час, не було передбачено реєстрацію в сільській місцевості нерухомого майна органами БТІ тому, відповідно до норм чинного законодавства, наведених вище, у позивача виникла необхідність звернутися до суду для встановлення свого права власності на вказаний житловий будинок. Крім того, відповідно до положення «Про державний нотаріат Української РСР» затвердженого постановою Ради міністрів УРСР від 31.08.64 року № 941, яке мало чинність на час забудови будинку слідує, що підтвердженням належності будинку, можуть служити відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих. Якщо, до складу спадкового майна входить жилий будинок (частина будинку) нотаріус вимагає правовстановлюючий документ про належність будинку (частини будинку), квартири спадкодавцю, довідку характеристику бюро технічної інвентаризації, а в місцевостях, де інвентаризація не провадилась - довідку виконавчого комітету місцевої ради Депутатів трудящих. В даному випадку право власності на збудоване спадкодавцем до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова від 13.06.2012 р.№ 6-54 цс 12). Таким чином, належність житлового будинку його спадкодавцю, стверджується довідкою відповідача про належність будинку. З наведеного слідує, що із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно має звернутись належна особа (за якою визнано факт належності майна на підставі рішення суду), звернення з заявою неналежної особи є підставою для відмови у державній реєстрації згідно ч.3 п.1 ст.24 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Також зазначає, що статтею 25 Цивільного кодексу України передбачено припинення цивільної правоздатності фізичної особи у момент її смерті. Тобто, він позбавлений можливості зареєструвати право власності на спадкове майно за своїм спадкодавцем, так як власник повинен особисто звернутись до відповідного реєстратора з відповідною заявою. Враховуючи, що при житті право власності на житловий будинок, спадкодавець не зареєстрував, тобто, щодо нього створилась правова ситуація, що унеможливлює оформити спадщину в позасудовому порядку, так як іншого позасудового порядку вирішення даного питання, не передбачено, тому, відповідно до норм чинного законодавства, наведених вище, у позивача виникла необхідність звернутися до суду для встановлення, за нею права власності на спадкове майно. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] у віці 74 років в с.Ковбащина Коростенського району, Житомирської області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 11.04.2023 року. З довідок, виданих Ушомирською сільською радою №1284 та №1285 від 23.12.2022 року слідує, що [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним була зареєстрована та проживала дружина [PERSON] . Будинок [ADDRESS] на праві особистої власності належить [PERSON] , згідно запису в погосподарській книзі №9 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . рік побудови 1956. Статтями 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Отже, наявні в справі документи містять інформацію про прийняття [PERSON] спадщини після смерті чоловіка на підставі ст.549 ЦК УРСР (в ред.1963 року). Про те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] видане 3 жовтня 1953 року. [PERSON] померла [INFO] у віці 84 років в с.Ковбащина Коростенського району, Житомирської області , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 20.12.2011 року. З довідки Ушомирської сільської ради Коростенського району №1286 від 23.12.2022 року слідує, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та постійно проживала одна на день своєї смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, який діяв на час смерті [PERSON] і діє на даний час, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 27.02.2020 року у справі №758/7041/19 установлено факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] . [INFO] , на час відкриття спадщини ( [INFO] ). На підтвердження ступеня родинного зв`язку зі своїм спадкодавцем [PERSON] подав свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 11.02.1955 року Ушомирським відділом ЗАГСу Коростенського району Житомирської області. 19.06.2020 року [PERSON] подав до органів нотаріату заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , на підставі якої Коростенською районною державною нотаріальною конторою Житомирської області було заведено спадкову справу №171/2020. Інформація про інших спадкоємців у вказаній спадковій справі відсутня. Одночасно зі спадкової справи слідує, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] не видавалось. На звернення позивача від 13.04.2023 року щодо роз`яснення по оформленню спадкових прав на вказане нерухоме майно, нотаріус надав лист №221/02-14 від 13.04.2023 року з якого слідує, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] , яка не оформила своїх спадкових прав на майно. Державна реєстрація права власності даного житлового будинку станом на 29.12.2012 року не проводилась, тому свідоцтво про право на спадщину не може бути видано. З Інформаційної довідки, виданої КП «Коростенське міжміське бюро технічне інвентаризації Житомирської обласної ради» за №83 від 16.03.2023 року, слідує, що державна реєстрація права власності житлового будинку [ADDRESS] , станом на 29.12.2012 року не проводилась. З технічного паспорту, виготовленого ФП [PERSON] слідує, що інвентаризація будинку проводилась 25.06.2020 року. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved