Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

18 липня 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави зі позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просив суд стягнути зі [PERSON] на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 947250707 у розмірі 17227,00 грн, у тому числі: - сума заборгованості за основною сумою боргу - 5 999,80 гривень; - сума заборгованості за відсотками - 11 227,20 гривень. Також, позивач просив стягнути з відповідачки судові витрати. Процесуальні дії у справі Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20 липня 2023 року цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було передано за територіальною підсудністю на розгляд до Козельщинського районного суду Полтавської області (а.с. 34). 12 жовтня 2023 року цивільна справа надійшла до Козельщинського районного суду Полтавської області. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2023 справу розподілено головуючій судді Козир В.П. (а.с. 38). Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 29 листопада 2023 року (а.с. 40-41). Ухвалою суду від 29 листопада 2023 року судове засідання відкладено на 17 січня 2024 року, повторно викликано сторін, у тому числі відповідачку шляхом розміщення на вебсайті «Судова влада України» оголошення про призначення справи до розгляду (а.с. 48-50). Цією ж ухвалою витребувано від позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» докази по справі. 06.12.2023 на виконання ухвали суду від 29 листопада 2023 року позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надано витребувані докази по справі. Також позивачем подано клопотання про витребування від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» доказів по справі (а.с. 54-79). Ухвалою суду від 17 січня 2024 року задоволено клопотання позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування доказів у справі, витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» докази по справі, відкладено судове засідання на 22 лютого 2024 року. 20.02.2023 на виконання ухвали суду від 17 січня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надано витребувані докази по справі (а.с. 92-105). ТОВ «Таліон плюс» ухвалу суду не виконано. Сторони у судове засідання 22.02.2024 не з`явилися, були належним чином повідомленні про місце, дату та час судового засідання. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, у випадку неявки у судове засідання відповідача просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, у розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду (а.с. 86, 89), причини неявки у судове засідання не повідомила, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавала. Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 3-5) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 947250707. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон плюс» договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Таліон плюс» набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 947250707. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки у сумі 17 227,00 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 21.10.2022 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. За ствердженням позивача, відповідачка [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором від 20 липня 2020 року № 947250707 у сумі 17 227,00 грн, з яких: - 5 993,80 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 11 227,20 грн - сума заборгованості за відсотками. При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статті 15, 16, 20, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 549, 599, 610-612, 625, 638, 641, 644 ЦК України, статті 3, 11 Закону України «Про електронну комерцію» та правові висновки Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 (постанова від 23 вересня 2015 року). Позиція відповідача Відповідачка не скористалася своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надала, власну позицію щодо предмета спору не висловила. Фактичні обставини справи, встановлені судом 20.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір №947250707 (надалі - кредитний договір), який було підписано електронним підписом позичальника (відповідачки), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», надісланим на номер мобільного телефону позичальника (відповідачки), про що свідчить п. 4.7 кредитного договору та п. 6 «Реквізити сторін» додатку № 1 до договору (а.с. 6-7). Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 кредитного договору товариство надає позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з п. 1.3, 1.4 або п. 1.5 цього договору. Кредит надається строком на 7 днів від дати отримання кредиту позичальником. У п. 1.3. кредитного договору сторонами встановлено, що на період, визначений п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,66 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом (а.с. 6). Відповідно до п. 1.4. кредитного договору у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка у розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення). Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом, вказаного у п. 1.2 договору, виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4 цього договору (п. 1.5). Позичальник (відповідачка) зобов`язувалася вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку, визначеному цим договором, про що свідчать умови п. 2.2.2.1 кредитного договору. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору сторонами узгоджено, що Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» є його невід`ємною частиною, та позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватись, текст яких розміщений на сайті товариства. Згідно з п. 4.2. кредитного строк дії цього договору, вказаний у п. 1.2 договору, продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту, процентів за дисконтною та/або базовою процентними ставками, компенсація якої має бути сплачена у разі невиконання умов договору (пені) та інших нарахувань, передбачених договором. З урахуванням положень п. 1.3, 1.4 та 1.5 цього договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 607,56 % річних за дисконтною ставкою або 622,20 % річних за базовою ставкою (п. 4.4 кредитного договору). Сторони кредитного договору дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п. 4.7. кредитного договору). Цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п. 4.18 кредитного договору). Відповідно до графіку розрахунків, що є додатком № 1 до кредитного договору, термін платежу - 27.07.2020, сума кредиту - 6000,00 грн, нарахований процент 697,20 грн (дисконтна ставка - 11,62 %), до сплати - 6697,20 грн. У випадку користування кредитом понад строк, вказаний у п. 1.2 договору, до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою у порядку, передбаченому договором (а.с. 7 на звороті). 23.07.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору №947250707, відповідно до якої сторони дійшли згоди у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов кредитного договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит, на двадцять шість днів. Починаючи з 27.07.2020 позичальник сплачує за користування кредитом 1,66 % у день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно з цією додатковою угодою (а.с. 8). Відповідно до платіжного доручення від 20.07.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було здійснено переказ коштів відповідачці [PERSON] з призначенням платежу: перерахування грошових коштів згідно з кредитним договором №947250707 від 20.07.2020, у розмірі 6000,00 грн (а.с. 95). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 14), наданого позивачем, сума заборгованості відповідачки за період з 21.10.2022 по 30.06.2023 становила 17227,00 гривень, у тому числі: заборгованість по основному боргу - 5999,80 гривень; заборгованість по відсотками - 11227,20 гривень, дата виникнення заборгованості 21.10.2022. 31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених договором (а.с. 59-62). Відповідно до п. 4.1. договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01 наявне право вимоги переходить від клієнта ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до фактора ТОВ «Таліон плюс» з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує (а.с. 59 на звороті). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги від 22.09.2020 № 100 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Таліон плюс» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором від 20.07.2020 № 947250707 у загальній сумі 1229,00 грн, з яких: - сума заборгованості за основною сумою боргу - 5 999,80 гривень; - сума заборгованості за відсотками - 6229,20 гривень (а.с. 63). 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022 у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 9-10). Відповідно до п. 4.1 договору факторингу від 20.10.2022 № 20102022 право вимоги переходять від клієнта ТОВ «Таліон плюс» до фактора ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку до договору (а.с. 10). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги від 21.10.2022 № 1 до договору факторингу від 20.10.2022 №20102022 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 947250707 у загальній сумі 17227,00 грн, з яких: - сума заборгованості за основною сумою боргу - 5 999,80 гривень; - сума заборгованості за відсотками - 11 227,20 гривень (а.с. 13). Застосовані судом норми права Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. За ч. 6 ст. 11 цього ж закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України). У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦКУ). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦКУ, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ). Відповідно до ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За ст. 518 ЦКУ боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦКУ). Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі ст. 1082 ЦКУ боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З матеріалів справи вбачається, що 20 липня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та відповідачкою [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний договір № 947250707, який підписано відповідачкою з використанням одноразового ідентифікатора. За умовами договоруТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачці на умовах строковості, зворотності та платності користування грошові кошти у сумі 6000,00 грн строком на 7 днів до 27.07.2020. В подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору, якою було продовжено строк, на який був наданий кредит, на двадцять шість днів та змінена процентна ставка. Відповідачка кредитні кошти отримала, про що свідчить копія платіжного доручення про переказ та зарахування грошових коштів саме у такій сумі на банківську картку відповідачки. Умовами кредитного договору (з урахуванням змін) сторонами врегульовано основні істотні умови кредитування, у тому числі: загальну суму кредиту; строк, на який надається кредит; порядок повернення кредиту (графік розрахунків), проценти за користування кредитом (дисконтні та базові) тощо. Згідно з умовами кредитного договору відповідачка зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачені договором. Доказів на спростування факту підписання кредитного договору та додаткової угоди до нього відповідачка суду не надала. Доказів проведення відповідачкою повного розрахунку за отриманим кредитом матеріали справи також не містять. Отже, відповідачка умови кредитного договору порушила та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти не повернула. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки на підставі договору факторингу в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, - 17227,00 грн. Отже позивач на законних підставах набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором, станом на дату розгляду справи в суді є кредитором по відношенню до відповідачки та має законне право вимоги до відповідачки, що ґрунтується на договорі. Суд погоджується з аргументами позивача, викладеними ним у позовній заяві, та уважає, що розрахунок заборгованості, виконаний позивачем, в цілому відповідає умовам кредитного договору. Відповідачка ж наведене у позовній заяві не спростувала, своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористалася, доказів сплати заборгованості за кредитним договором або належних доказів на спростування отримання кредиту до суду не надала. Отже суд виснує, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, доведеними доказами, що містяться у матеріалах справи, та підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 2 684,00 грн (а.с. 2). З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved