Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надав письмову заяву Представник позивачів на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу без її участі та участі позивача, про що надала письмову заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою суду від 08.01.2024р. було відкрите провадження по справі та призначене підготовче судове засідання 16.01.2024р. о 09 год. 00 хвл. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що представник позивача звернулась до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що відповідачу на праві власності належить житловий будинок із надвірними [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 23.03.2012р. Крім того, їй належать земельні ділянки площею 0,1000 га та 0,0169 га, на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 732349 та серії ЯЛ № 732352. 22.05.2023 року відповідач передала позивачам у дар вищезазначений житловий будинок та земельні ділянки, шляхом фактичного передання нерухомого майна та правовстановлюючих документів на це майно. В той же день сторони уклали письмовий договір дарування та домовились, що після підписання договору посвідчать укладений договір дарування в нотаріальному порядку. Відповідач передала позивачу у власність обумовлене ними нерухоме майно, а позивачі прийняли його в дар, тобто, позивачі фактично вступили у володіння та користування цим майном. Через деякий час позивачі звернулися до відповідача із вимогою про посвідчення договору у нотаріальному порядку, але відповідач відмовилась від зустрічі, мотивуючи тим, що немає можливості та часу. Позивачі, вважають, що вона ухиляється від нотаріального посвідчення договору та звернулися до суду із відповідним позовом для захисту своїх прав. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 4 ст. 722 ЦК України, прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідач передав позивачам нерухоме майно та документи на нього, а позивачі прийняли майно, фактично вступили у володіння цим майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо житлового будинку та земельних ділянок та встановленні права на нерухомість у позивачів, тому є правові підстави визнати договір дарування нерухомого майна дійсним та визнати право власності на нерухоме майно за позивачами.

Outcome: approved