Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивач через свого представника звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що з 21.10.2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано згідно рішення суду від 20.01.2023 року. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Дитина постійно відвідує гуртки, навчається, займається з репетиторами. Відповідач працевлаштований, може надавати аліменти значно більші за прожитковий мінімум. Однак, в добровільному порядку не надає аліменти у достатньому розмірі. З огляду на наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 6000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 11 січня 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Письмового відзиву на позов стороною відповідача не подано. Однак, 05 лютого 2024 року на адресу суду представником відповідача долучено до матеріалів справи відомості про фінансову звітність та доходи відповідача. Представник позивача в додаткових поясненнях від 26 лютого 2024 року просила здійснювати розгляд справи без участі сторони позивача. Крім того, наголосила на спроможності відповідача сплачувати аліменти в заявленому розмірі, а також просила стягнути на користь позивача суму витрат на правову допомогу у розмірі 9200 грн. Сторона відповідача в судове засідання не з`явилась. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часового задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2023 року (а.с.8). Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю (а.с.7). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому у частині другій статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що дитина є здоровою, доказів іншого не надано. Відповідач є особою працездатного віку, отримує офіційну заробітну плату (загальна сума прибутків з 01.01.2023 по 31.12.2023 року згідно довідки про доходи ПП «Захід-Цемент» становить 148800 грн. (12400 грн. в місяць (а.с. 29). Згідно інформаційної довідки від 03.01.2024 року відповідач є власником земельної ділянки площею 0,12 га, що знаходиться в с. Струмівка Волинської області (а.с.9). Відомостей про перебування на утриманні [PERSON] інших утриманців не надано. Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів, суд не знаходить. В сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та зобов`язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати її. На підставі наведеного, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні неповнолітньої доньки, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, її вік, стан здоров`я, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку та його матеріальне становище, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у розмірі 3500 грн., але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів не є надмірним та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Крім того, вказаний розмір аліментів може стабільно, гарантовано та вчасно сплачуватись відповідачем, що спрямовано на уникнення наявності заборгованостей з боку платника аліментів. При зменшенні розміру аліментів судом враховано матеріальне становище сторін, їх потребу в коштах, встановлений СК України обов`язок обох батьків утримувати дитину. Суд наголошує, що аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини, її гармонійного фізичного та духовного розгляду, та не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів. Крім того, позивач не позбавлена права у разі зміни матеріального становища сторін збільшити визначений судом розмір аліментів. Суд також зауважує на тому, що відповідач не відмовляється оплачувати додаткові витрати доньки у разі виникнення такої необхідності (факт оплати за стоматологічне лікування дитини), що не заперечується стороною позивача у додаткових поясненнях. Доводи позивача щодо наявності у власності відповідача земельної ділянки не підтверджують факт отримання додаткового прибутку, доказів протилежного стороною позивача не надано. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. Щодо стягнення на користь позивача 9200 грн. витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Нормами ч.ч.2, 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат,необхідних для надання правничої допомоги; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані: копія договору про надання правової допомоги від 02.12.2023 року; копія акту про надання правової допомоги від 02.12.2023 (надання усної консультації - 1000,00 грн.; підготовка позовної заяви (4 год.) - 4000 грн., підготовка додаткових пояснень (3,2 год.) 3200 грн., подача заяви про видачу рішення і виконавчих листів (авансовий платіж) 1000 грн., копії платіжних інструкцій від 30.12.2023 року та 16.02.2024 року. Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial