Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА 1. Стислий виклад позиції позивача. Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21.12.2022 року, справа № 199/9145/22 (провадження 1-кп/199/723/22) [PERSON] (Відповідача по справі) було визнаним винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частини 2 статті 286 Кримінального кодексу України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України відповідача звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік. Відповідач, [PERSON] , 01.10.2022 року близько 15:38 години, керуючи технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN T5» р.н [NUMBER] , який належить [PERSON] , рухався в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро по вулиці Донецьке шосе з боку вулиці Дементьєва в напрямку вулиці Шолохова. Під час руху [PERSON] , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед виконанням маневру повороту праворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи маневр повороту праворуч не надав дорогу мотоциклу «BMW R1200R» р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався у попутному напрямку, продовжив рух, внаслідок чого, в районі будинку № 7-а вулиці Донецьке шосе, допустив зіткнення з ним. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію мотоциклу «BMW R1200R» р.н. [NUMBER] [PERSON] , спричинені тілесні ушкодження у вигляді : тупої травми тіла: закритої черепно-мозгової травми, струсу головного мозку, закритої травми грудної клітини з переломами 5-го, 7-го ребр ліворуч по лопатковій лінії зі зміщенням уламків, з розвитком в посттравматичному періоді лівостороннього пневмотораксу, двох синців на передньо-зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, садна на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки у нижній третині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя що в момент заподіяння, чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища. Внаслідок ДТП мотоцикл Позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, у зв`язку з цим Відповідач у своїй розписці від 13.12.2022 року вказав, що згоден з сумою ремонту мотоцикла в розмірі 250 тисяч гривень, тобто він зобов`язався сплатити Позивачу різницю між зазначеною сумою та розміром страхового відшкодування впродовж 2 (двох) тижнів, після виплати суми страхового відшкодування. В судовому засіданні по кримінальній справі Відповідач також підтвердив, що у випадку якщо страхового відшкодування збитків внаслідок пошкодження мотоциклу буде недостатньо, решту Відповідач зобов`язався відшкодувати. 27.01.2023 року від страхової компанії «Брокбізнес» Позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 89\~694, 33 грн, але ця сума повністю не відшкодувала ремонт мотоцикла. Оплата страхової компанії відбулася 27.01.2023 року, в розписці вказаний строк - впродовж 2 (двох) тижнів, після виплати суми страхового відшкодування, а це виходить 10.02.2003 року. Отже, з 10.02.2023 року по 04.07.2023 року рахується пеня в розмірі облікової ставки НБУ і вона становить 31\~841, 14 грн. З 10.02.2023 року по 04.07.2023 року рахується індекс інфляції і він становить 4\~692, 14 грн. З 10.02.2023 року по 04.07.2023 року рахується 3% річних і вони становлять 1 910, 49 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди заподіяної внаслідок ДТП грошові кошти в сумі 198 749,80 грн, з яких: 160 305,64 грн відповідно до розписки шкода заподіяна майну; 31 841,53 грн пеня; 4 692,14 індекс інфляції; 1 910,49 грн 3% річних. В судове засідання Позивач та його представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, у зв`язку з неодноразовою неявкою відповідача просять винести заочне рішення. 2. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи в його відсутність, не надав. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладена та зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 3. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Копією вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21.12.2022 року, у справа № 199/9145/22 (провадження 1-кп/199/723/22) підтверджується, що Відповідач, [PERSON] , 01.10.2022 року близько 15:38 години, керуючи технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN T5» р.н [NUMBER] , який належить [PERSON] , рухався в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро по вулиці Донецьке шосе з боку вулиці Дементьєва в напрямку вулиці Шолохова. Під час руху [PERSON] , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед виконанням маневру повороту праворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи маневр повороту праворуч не надав дорогу мотоциклу «BMW R1200R» р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався у попутному напрямку, продовжив рух, внаслідок чого, в районі будинку № 7-а вулиці Донецьке шосе, допустив зіткнення з ним. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію мотоциклу «BMW R1200R» р.н. [NUMBER] [PERSON] , спричинені тілесні ушкодження у вигляді : тупої травми тіла: закритої черепно-мозгової травми, струсу головного мозку, закритої травми грудної клітини з переломами 5-го, 7-го ребр ліворуч по лопатковій лінії зі зміщенням уламків, з розвитком в посттравматичному періоді лівостороннього пневмотораксу, двох синців на передньо-зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, садна на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки у нижній третині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя що в момент заподіяння, чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища. Внаслідок ДТП мотоциклу Позивача «BMW R1200R» р.н. [NUMBER] завдані механічні пошкодження. Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , підтверджується, що власником мотоциклу «BMW R1200R» р.н. [NUMBER] є Позивач. 13.12.2022 року Відповідач склав письмову розписку, якою підтверджується, що Відповідач та Позивач домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування майнової шкоди, а саме узгодили між собою, що розмір майнової шкоди складає 250 тисяч гривень, Позивач зобов`язався сплатити різницю між зазначеною сумою та розміром страхового відшкодування виплаченого Позивачу на відновлювальний ремонт мотоцикла впродовж 2 (двох) тижнів, після виплати суми страхового відшкодування. 27.01.2023 року від страхової компанії «Брокбізнес» Позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 89 694 грн. 33 коп., але ця сума повністю не відшкодувала ремонт мотоцикла /а.с.15/. 13.07.2023 року Позивач звернувся до суду з цим позовом. 4. Оцінка доказів, аргументів учасників справи, норми права, застосовані судом та мотиви їх застосування. Стаття 1166 Цивільного кодексу (далі ЦК) України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV. Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. З цього приводу Велика Палата Верховного Суду / п.149 Постанови від 14.12.2021р., у справі № 147/66/17/ звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Суд бере до уваги те, що іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що Позивач у цій справі має право на відшкодування майнової шкоди за рахунок Відповідача у розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. 4.1. Щодо визначення розміру майнової шкоди. За загальним правилом, розмір відшкодування шкоди встановлюється законом або домовленістю сторін, а в разі наявності спору між сторонами судом. Разом з тим, по своїй суті зобов`язання про відшкодування майнової шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру відшкодування. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: (1)\~договір особи,\~що завдала\~шкоди,\~з потерпілим,\~в якому\~сторони домовилися\~зокрема,\~про розмір,\~спосіб,\~строки відшкодування\~шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди. Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.04.2019 року у справі № 757/3725/15-ц, ). Судом встановлено, що 13.12.2022 року Відповідач склав письмову розписку, якою підтверджується, що Відповідач та Позивач домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування майнової шкоди, а саме узгодили між собою, що розмір майнової шкоди складає 250 тисяч гривень, Позивач зобов`язався сплатити різницю між зазначеною сумою та розміром страхового відшкодування виплаченого Позивачу на відновлювальний ремонт мотоцикла впродовж 2 (двох) тижнів, після виплати суми страхового відшкодування /а.с.21/. 27.01.2023 року від страхової компанії «Брокбізнес» Позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 89\~694,33 грн. /а.с.15/. Отже, різниця між узгодженим сторонами розміром майнової шкоди (250\~000 грн) та страховою виплатою (89\~694,33 грн), складає (250\~000 89\~694,33) 160 305,67 грн. Враховуючи, вищезазначене суд приходить до висновку, що позивні вимоги в частині стягнення різниці між узгодженим сторонами розміром майнової шкоди та страховою виплатою в розмірі 160 305,67 грн підлягають задоволенню. 4.2. В частині позовних вимог про стягнення пені. Позивач просить стягнути з Відповідача пеню в розмірі облікової ставки НБУ за період з 10.02.2023 року по 04.07.2023 року в сумі 31\~841,14 грн. В той же час, Позивачем не зазначено правову підставу для її застосування. Розписка від 13.12.2022 року, якою зафіксовано домовленість сторін про добровільне відшкодування майнової шкоди, не містить положень про застосування неустойки у вигляді пені за порушення строку виконання зобов`язання. Враховуючи зазначене в задоволені позовних вимог в частині стягнення з Відповідача пені в сумі 31\~841,14 грн слід відмовити. 4.3. В частині позовних вимог про стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України. Згідно ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно до\~ст.\~613\~ЦК України\~кредитор вважається\~таким,\~що прострочив,\~якщо не\~вчинив дій,\~що встановлені\~договором,\~актами цивільного\~законодавства чи\~випливають із\~суті зобов`язання\~або звичаїв\~ділового обороту,\~до вчинення\~яких боржник\~не міг\~виконати свого\~обов`язку.\~Якщо кредитор\~не вчинив\~дії,\~до вчинення\~яких боржник\~не міг\~виконати свій\~обов`язок,\~виконання зобов`язання\~може бути\~відстрочене на\~час прострочення\~кредитора. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Судом встановлено, що на час укладення між сторонами договору про добровільне відшкодування шкоди 13.12.2022 року, Відповідачу не була відома остаточна сума яку він має сплати та строк такої сплати. Оскільки за умовами договору, сторони узгодили між собою, що розмір майнової шкоди складає 250 тисяч гривень, Відповідач зобов`язався сплатити різницю між зазначеною сумою та розміром страхового відшкодування виплаченого Позивачу на відновлювальний ремонт мотоцикла впродовж 2 (двох) тижнів, після виплати суми страхового відшкодування /а.с.21/. Отже, з умов договору від 13.12.2022 року та звичаїв ділового обороту випливає, що Позивач після отримання 27.01.2023 року від страхової компанії «Брокбізнес» страхове відшкодування в розмірі 89\~694,33 грн. /а.с.15/, мав звернутися до Відповідача з відповідною вимогою (до якої додати відомості про дату та суму отриманого страхового відшкодування та обрахувати різницю між узгодженим сторонами розміром майнової шкоди та страховою виплатою) про сплату йому відшкодування. Саме з моменту такої вимого/повідомлення має початися сплив двотижневого строку на виконання зобов`язання. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження звернення до Відповідача з вимогою про сплату коштів та повідомлення його про конкретну суму, яка підлягає сплаті у зв`язку з цим суд приходить до висновку, що прострочення боржника не настало. Враховуючи вище викладене, в задоволені позовних вимог в частині стягнення індексу інфляції в сумі 4 692,14 грн, а також 3% річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України за період з 10.02.2023 року по 04.07.2023 року слід відмовити. 4.4.\~Розподіл судових\~витрат між сторонами здійснюється на підставі ст. 141 ЦПК України наступним чином. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial