Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

АТ «Райффайзен Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1152/82/776765 від 28.12.2019 у сумі 93387,73 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 грудня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», повним правонаступником якого згідно Статуту є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка», згідно умов якої Кредитор зобов`язався надавати Позичальнику кредитні кошти на умовах Кредитного договору в межах поточного ліміту 48200,00 грн. та максимального ліміту 500000,00 грн. строком на 48 місяців під 45,0%річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора і виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні Заявою-Договором. Відповідачем порушено умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 24.05.2023 становить 93387,73 грн. Оскільки відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за договором не погашає, що на думку позивача, є порушенням законних прав АТ «Райффайзен Банк», тому просить стягнути з відповідача заборгованість. Під час судового розгляду замінено позивача - АТ «Райффайзен Банк» на ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності, в який зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав. [PERSON] звернувся до АТ «Райффайзен Банк» та підписав Угоду № СМDРІ-460271 від 03.06.2019 про акцепт Публічної пропозиції/Угода. Як вбачається зі змісту вказаної заяви, відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ "Райффайзен Банк Аваль" про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Райффайзен Банк Аваль", що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку, висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 28.12.20219 між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1152/82/776765, згідно умов якої Кредитор зобов`язався надавати Позичальнику кредитні кошти на умовах Кредитного договору в межах поточного ліміту на дату початку кредитування 48200,00 грн. строком до 28.12.2028 на 48 місяців під 45,0% річних, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні Заявою -Договором. Максимальний ліміт кредитування за кредитним договором встановлений у розмірі 500000,00 грн. З копії розписки про отримання картки вбачається, що [PERSON] 28.12.2019 отримав платіжну картку. Згідно розрахунку заборгованості по картковому кредиту за договором, станом на 24.05.2023 [PERSON] має заборгованість у сумі 93387,73 грн., яка складається з: заборгованість за дозволеним овердрафтом 79420,00 грн.; заборгованість за недозволеним овердрафтом 13967,73 грн., в тому числі прострочена заборгованість із щомісячного обов`язкового внеску 28699,33 грн. 20.10.2023 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-64, відповідно до умов Договору відступлення права вимоги та у відповідності до ст. 512-519 ЦК України, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (Первісний кредитор) відступає за плату Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» належні йому Права вимоги, в тому числі за Кредитним договором № 010/1152/82/776765 від 28.12.2019, а Новий кредитор заміняє Первісного кредитора як сторону - кредитора у Кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за Кредитним договором, та отримує право грошової вимоги по відношенню до Позичальника [PERSON] за Кредитним договором № 010/1152/82/776765 від 28.12.2019. Ухвалою від 20.12.2023 замінено позивача у даній справі з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість використовувати грошові кошти в межах кредитного ліміту. Однак у встановлений кредитним договором термін відповідач свої зобов`язання не виконував, не погасив кредит, що призвело до виникнення перед установою банку заборгованості. 26.05.2023 відповідачу надсилалась вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, що підтверджується її копією. У відповідності до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а ст.525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України, сторони повинні виконувати свої обов`язки належним чином і у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст.1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано, а навпаки в наданій суду заяві позовні вимоги позивача відповідач визнав. Враховуючи вищевикладене та те, що станом на 24.05.2023 [PERSON] не сплатив заборгованість за Заявою про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № № 010/1152/82/776765 від 28.12.2019, не виконав вимогу позивача про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором від 26.05.2023, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов задоволений повністю судовий збір підлягає стягненню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved