Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися 21.11.2023 в суд із позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції /м. Львів/, у якому просять визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (в тому числі 1/5 частину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 1/5 частину в пордяку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , 1/5 частину як члена колгоспного двору); визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивують наступним. Вказують, що [INFO] помер [PERSON] , який був власником житлового будинку по [ADDRESS] на праві колгоспного двору на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 15.05.1987р. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилося наступне спадкове майно 1/5 частина житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується довідкою від 04.10.2023 р. № 723 та свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 15.05.1987р. Позивач [PERSON] являється донькою померлої [PERSON] , що стверджується її свідоцтвом про народження. [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Позивач [PERSON] спадщину після смерті своєї матері [PERSON] прийняла, оскільки з нею проживала та вели спільне господарство. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилося наступне спадкове майно 1/5 частина житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується довідкою від 04.10.2023р. № 723 та свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 15.05.1987р. [PERSON] являлася дружиною [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла, оскільки разом проживали та вели спільне господарство. Згідно довідки від 04.10.2023р. № 723 членами колгоспного двору по [ADDRESS] станом на 30.06.1990 р. були: [PERSON] - 1/5 частина; [PERSON] -1/5 частина; [PERSON] -1/5 частина; [PERSON] -1/5 частина; [PERSON] - 1/5 частина. Вказують, що відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином, всі вищеперелічені особи являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1/5 кожен. Вказують, що позивач [PERSON] звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки її мама такого права належним чином не зареєструвала. Зазначають, що також позивач [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки її чоловік такого права належним чином не зареєстрував. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 24 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 31 січня 2024 року о 10 год. 00 хв. Витребувано з Жовківської державної нотаріальної контори належним чином завірені копію спадкової справи № 529, яка заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та копію спадкової справи № 253/2023, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмові заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що позовних вимог не заперечують, позов визнали. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Крім того Жовківською ДНК на виконання вимог ухвали суду надіслано на адресу суду належним чином завірені копію спадкової справи № 529, яка заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та копію спадкової справи № 253/2023, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, визнав такі, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] помер [INFO] в с. Туринка Жовківського району Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно 29 червня 2023 року Серія [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] в с. Туринка Жовківського району Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 09 липня 1999 року і- [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] в м. Жовква, що стверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Позивач [PERSON] народилася [INFO] в селі Туринка і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Позивач [PERSON] 23.07.1977 уклала шлюб із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] . Із копії свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого 15 травня 1987 року виконавчим комітетом Нестеровської районної ради народних депутатів Львівської області, вбачається, що домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному вору [PERSON] . Із копії довідки, виданої виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області від 04 жовтня 2023 року за № 723, вбачається. що станом на 30.06.1990 року в [ADDRESS] членами колгоспного двору були: 1. [PERSON] , 1923 року народження, голова колгоспного двору; 2. [PERSON] , 1957 року народження, дочка; 3. [PERSON] , 1956 року народження, зять; 4. [PERSON] , 1979 року народження, онук; 5. [PERSON] , 1982 року народження, онука. Згідно з ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Виходячи із наведених вище даних, всі вищеперелічені особи являлися співвласниками даного двору в рівних частинах, тобто по 1/5 кожен. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із листа Жовківської ДНК [PERSON] від 20 липня 2023 року № 635/01-16 вбачається, що Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області, повідомляє, що відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області № 14 від 19.07.2023 року за № 513 станом на 30 червня 1990 року членами двору будинку, що розташований в [ADDRESS] , являвся [PERSON] , який помер [INFO] . Для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно подати в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок на члена двору, а саме: [PERSON] . Згідно Закону України «Про нотаріат» та Глави 7 п. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. У випадку відсутності такого документу необхідно звернутися в судові органи для оформлення права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування. Із постанови зав. Жовківською ДНК Львівської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 липня 2023 року № 634/01-16 вбачається, що 20 липня 2023 року громадянка [PERSON] подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом па житловий будинок в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] /спадкова справа № 529/2007 від 20 липня 2007 року/. Дане свідоцтво не може бути видане з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Заявником надано свідоцтво про право власності на будинок, з якого вбачається, що господарство в [ADDRESS] , відноситься до колгоспного типу двору, головою якого був [PERSON] , померлий [INFO] , чоловік [PERSON] , померлої [INFO] , після смерті якого [PERSON] спадщину фактично прийняла, юридично не оформила. Членами двору були інші особи. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року (із змінами та доповненнями згідно з Постановою ВСУ № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в майні. Отже, всі члени двору мають право на частку. Частка померлих не визначена в майні двору. Такою постановою нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] громадянці [PERSON] . Із довідки № 3987, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07.09.2023, вбачається, що в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ», станом на 31 грудня 2012 року, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Туринківської сільської ради 15.05.1987 року згідно рішення Нестеровського райвиконкому №87 від 16.04.1987 року та записано 18.05.1987 року в реєстрову книгу за № 137. Дублікат свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок не видавався. Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Туринка належить до Жовківської територіальної громади Львівського району Львівської області. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 07.09.2023, вбачається, що такий виготовлено на замовлення [PERSON] ( арк. спр. 21-23). Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved