Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

17 січня 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 30 жовтня 2023 року вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, актовий запис № 298 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що за час проживання стосунки між нею та відповідачем не склались, мають різні погляди на життя, між ними постійно виникають суперечки, спільно не проживають з початку грудня 2023 року. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Спільне подружнє життя є неможливим та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідач відмовляється подавати спільну заяву про розірвання шлюбу до органу ДРАЦС. 17.01.2024 суддею Погребищенського районного суду Вінницької області ухвалено відкрити провадження у справі та розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 11-12). Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30 жовтня 2023 року Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, сторони 30 жовтня 2023 року зареєстрували шлюб у Департаменті адміністративних послуг Вінницької міської ради, актовий запис № 298 (а.с. 7). Відповідно до частини третьої статті 105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно із ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно частини другої статті 112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, встановивши, що сторони припинили подружні стосунки, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до частин 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.9 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. За змістом\~частин 1,\~3\~ст.\~9\~ЗУ «Про\~судовий збір»\~кошти судового\~збору спрямовуються\~на забезпечення\~здійснення судочинства\~та функціонування\~органів судової\~влади,\~а також\~на забезпечення\~архітектурної доступності\~приміщень судів,\~доступності інформації,\~що розміщується\~в суді,\~для осіб\~з інвалідністю\~та інших\~маломобільних груп\~населення. Зважаючи на\~те,\~що внаслідок\~розгляду даної\~справи державою\~Україна понесено\~певні матеріальні\~витрати,\~які полягають\~у неодержаному\~судовому зборі,\~який мав\~би бути\~спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч.6 ст.141 ЦПК України. Оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що підтверджується копією посвідчення особи з інвалідністю з дитинства 2 групи, виданого 16 жовтня 2023 року (а.с. 8), а позовну заяву задоволено, то з відповідача [PERSON] відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню в дохід держави судовий збір по справі в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved