Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача Позивач \~ [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він в період з 25.10.2018\~року по\~27.04.2020\~року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське». 27.04.2020 року його було звільнено з підприємства та при звільненні підприємство не провело з ним повний остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати, як це передбачено ст. 116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 13.05.2021 року з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2019 року по квітень 2020 року включно в сумі 61200,49 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 12468,69 грн за період з 22.04.2021 по 13.05.2021 включно, судовий збір в сумі 200,03 грн. Згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» середньоденний заробіток позивача складає 959,13 грн. За цим рішенням остаточний розрахунок було проведено 23.02.2023 року. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, вважає, що на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» має право на отримання компенсації втрати частини заробітку. Просить суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 28496,23 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.05.2021 року по день винесення рішення суду в сумі 100000 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. \~ \~ \~ \~Позивач та\~його представник\~в судове\~засідання не\~з`явилися,\~про дату\~та час\~розгляду справи\~повідомлені належним\~чином,\~представник позивача\~надав до\~суду заяву\~про розгляд\~справи без\~його участі\~та участі\~позивача.\~ \~ \~ \~ \~ Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та\~такими,\~що не\~підлягають задоволенню\~з наступних\~підстав. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 13.05.2021 року з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по\~заробітній платі\~в сумі\~61200,49\~грн, середній заробіток\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~в сумі\~12468,69\~грн за\~період затримки\~з 22.04.2021\~року по\~13.05.2021\~року.\~Судове рішення\~виконане 23.02.2023\~року,\~що не\~заперечує і\~сам позивач.\~Після ухвалення\~цього рішення\~і звернення\~його до\~виконання відносини\~щодо виплати\~присудженої судом\~суми регулюються\~Законом України\~«Про виконавче\~провадження» і\~положення ст.117\~КЗпП України\~в такому\~разі застосовуватися\~не можуть,\~а тим\~більш повторне\~стягнення розглядатися\~судом не\~правомірне. Зазначена позиція\~узгоджується з\~практикою ЄСПЛ,\~яка відповідно\~до статті\~17\~Закону України\~від 23\~лютого 2006\~року №\~3477-IV\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» застосовується\~судами як\~джерело права. Таким чином,\~відсутні обґрунтовані\~підстави стверджувати,\~що положення\~ст.\~116\~та 117\~КЗпП України\~передбачають право\~на отримання\~виплат,\~що мали\~місце після\~того,\~як сума\~була встановлена\~судом. На підставі\~викладеного,\~вважає,\~що у\~позивача немає\~права на\~отримання заявленої\~ним суми\~у цій\~справі про\~стягнення середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні на\~підставі статті\~117\~КЗпП України. 29\~січня 2024\~року відповідачу\~стало відомо\~коли ознайомився,\~в особистому\~кабінеті «Електронний\~суд»,\~з ухвалою\~про прийняття\~позовної заяви\~до розгляду\~та відкриття\~провадження у\~справі,\~яка 29\~січня 2024\~року була\~викладена через\~«Електронний суд»,\~що позивач\~повторно звернувся\~з новою\~позовною заявою\~про стягнення\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні.\~З огляду\~на викладене,\~враховуючи зміст\~вимог позивача,\~який просить\~стягнути середній\~заробіток за\~час затримки\~вказуючи період\~з 14.06.2021\~року по\~день винесення\~рішення суду,\~треба стягнути\~середній заробіток\~з Відповідача,\~у той\~же час\~період розрахунку\~відшкодування,\~передбачений ст.\~117\~КЗпП України,\~обмежений,\~він повинен бути\~не більше\~шести місяців,\~з моменту\~заявленої вимоги\~відповідно до\~ст.\~116\~КЗпП України.\~Позивач вже\~пред`являв\~позовні вимоги\~21.04.2021\~року щодо\~стягнення середнього\~заробітку,\~і право\~цієї вимоги\~у позивача\~виникло лише\~з 22.04.2021\~року (наступного\~дня після\~отримання позовної\~заяви відповідачем),\~тому вказані\~вимоги позивача\~задоволенню не\~підлягають,\~оскільки є\~необґрунтованими в\~частині періоду\~стягнення середнього\~заробітку. Крім того,\~судове вищевказане\~рішення виконано\~в повному\~обсязі,\~тобто чинним\~законодавством України\~не передбачено\~виплату боржником\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~в період\~після вирішення\~спору судом.\~Позов безпідставний,\~а тому\~не підлягає\~задоволенню. Разом з\~тим,\~оскільки позивачем\~заявлені позовні\~вимоги про\~стягнення середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців,\~а суд\~відповідно до\~ст.13\~ЦПК України\~розглядає справи\~в межах\~позовних вимог,\~в задоволенні\~позову в\~цій частині\~також необхідно\~відмовити. Відповідач вважає,\~що порушення\~трудових прав\~позивача у\~сфері трудових\~відносин не\~допущено,\~у зв`язку\~з чим\~позовні вимоги\~про стягнення\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахунку\~за весь\~час затримки\~по день\~фактичного розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців є\~незаконними,\~необґрунтованими та\~такими,\~що не\~підлягають задоволенню\~в повному\~обсязі.\~Відповідно до\~частини першої\~статті 9\~Цивільного кодексу\~України положення\~ЦК України\~застосовуються до\~врегулювання,\~зокрема трудових\~відносин,\~якщо вони\~не врегульовані\~іншими актами\~законодавствами.\~Таким чином,\~положення ЦК\~України мають\~застосовуватися субсидіарно\~для врегулювання\~трудових відносин.\~Такої ж\~за суттю\~позиції дотримувався\~і Верховний\~Суд України,\~зокрема у\~постанові від\~11\~листопада 2015\~року у\~справі №\~234/7936/14-ц\~(провадження\~№ 6-2159цс15)\~та у\~постанові від\~31\~травня 2017\~року у\~справі №\~759/7662/15-ц\~(провадження\~№ 6-1185цс16). Пунктом 6\~частини першої\~статті 3\~ЦК України\~передбачено,\~що загальними\~засадами цивільного\~законодавства є\~справедливість,\~добросовісність та\~розумність.\~Якщо відповідальність\~роботодавця перед\~колишнім працівником\~за неналежне\~виконання обов`язку\~щодо своєчасного\~розрахунку при\~звільненні не\~обмежена в\~часі та\~не залежить\~від простроченої\~заборгованості,\~то за\~певних обставин\~обсяг відповідальності\~може бути\~нерозумним з\~огляду на\~його непропорційність\~наслідкам правопорушення.\~Він може\~бути несправедливим\~щодо роботодавця,\~а також\~щодо третіх\~осіб,\~оскільки майновий\~тягар відповідних\~виплат може\~унеможливити виконання\~роботодавцем певних\~зобов`язань,\~зокрема з\~виплати заробітної\~плати іншим\~працівникам,\~тобто цей\~тягар може\~бути невиправдано\~обтяжливим чи\~навіть непосильним.\~У таких\~випадках невизнання\~за судом\~права на\~зменшення розміру\~відповідальності може\~призводити до\~явно нерозумних\~і несправедливих\~наслідків. Загальною ознакою\~цивільно-правової\~відповідальності є\~її компенсаційний\~характер.\~Заходи цивільно-правової\~відповідальності спрямовані\~не на\~покарання боржника,\~а на\~відновлення майнової\~сфери потерпілого\~від правопорушення.\~Відповідно до\~частини 1\~статті 9\~ЦК України\~така спрямованість\~притаманна і\~заходу відповідальності\~роботодавця,\~передбаченому статтею\~117\~КЗпП України. Позивач вже\~звертався до\~суду і\~заявляв позовні\~вимоги про\~стягнення середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні,\~що було\~відображено у\~судовому рішенні\~від 13\~травня 2021\~року та\~стягнуто на\~його користь\~суму у\~розмірі 12468,69\~грн і\~підстав для\~стягнення повторно\~середнього заробітку\~не має. Також подаючи\~позов позивач\~повинен був\~усвідомлювати,\~що дії\~його повинні\~бути виправданими\~і відповідати\~загальним засадам\~права. Тобто вважає, що необхідно не допускати зловживання правом та підстав для звернення з позовом до суду у позивач не було, оскільки таким чином позивач хоче збагатися за рахунок підприємства, а не за рахунок виконання свої трудових обов`язків на новому місце роботі. Крім того, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплат посилаючись на наступне. З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Пунктами 2, 3 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у тому числі заробітної плати (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). Пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Системний аналіз таких положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати); виплата нарахованих доходів (при цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу). Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі №134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19, від 16 квітня 2020 року у справі №200/11292/19-а. За приписами частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідач зазначив, що виплата нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу не відбулася, оскільки для проведення розрахунку компенсації втрати частини доходів, зокрема період невиплати заробітної плати має бути чітко визначений. Крім того,\~позивач в\~позовній заяві\~просить суд\~стягнути з\~відповідача компенсацію\~втрати частини\~заробітку,\~за період\~з 22\~квітня 2021\~року по\~13\~травня 2021\~року,\~але заборгованість\~з виплати\~заробітної плати\~у відповідача\~перед позивачем\~виникла лише\~з грудня\~2019\~року. Таким чином,\~з позицією\~позивача відповідач\~не може\~погодитись,\~оскільки згідно\~із статтею\~1\~Закону України\~«Про оплату\~праці» заробітна\~плата -\~це винагорода,\~обчислена,\~як правило,\~у грошовому\~виразі,\~яку за\~трудовим договором\~роботодавець виплачує\~працівникові за\~виконану ним\~роботу,\~а позивач\~був 27.04.2020\~року був\~звільнений.\~Також,\~слід зазначити,\~що відповідно\~до ст.\~16\~Закону України\~«Про індексацію\~грошових доходів\~населення» спори,\~що виникають\~з питань\~індексації грошових\~доходів населення,\~вирішуються у\~судовому порядку.\~Дію Закону\~України «Про\~індексацію грошових\~доходів населення»\~зупинено з\~01.01.2023\~року.\~При цьому,\~Законом України\~«Про індексацію\~грошових доходів\~населення» визначені\~правові,\~економічні та\~організаційні основи\~підтримання купівельної\~спроможності населення\~України в\~умовах зростання\~цін.\~Підставою для\~проведення індексації\~є перевищення\~індексу споживчих\~цін порогу\~індексації,\~встановленого цим\~Законом у\~розмірі 103\~відсотка.\~Обчислення індексу\~споживчих цін\~для індексації\~грошових доходів\~населення провадиться\~наростаючим підсумком,\~починаючи з\~місяця введення\~в дію\~цього Закону.\~Для проведення\~подальшої індексації\~грошових доходів\~населення обчислення\~індексу споживчих\~цін починається\~за місяцем,\~у якому\~індекс споживчих\~цін перевищив\~поріг індексації.\~Відповідно до\~пункту 3\~Прикінцевих положень\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2023\~рік» дію\~Закону на\~2023\~рік зупинено.\~Тобто у\~2023\~році не\~проводиться нарахування\~сум індексації,\~які визначені\~Порядком проведення\~індексації грошових\~доходів населення,\~затвердженим постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~17.07.2003\~N\~1078,\~роз`яснення\~норм якого\~надає Мінсоцполітики.\~При цьому\~відповідач зазначає,\~що остаточна\~сума компенсації,\~відповідно до\~приписів законодавства,\~підлягає розрахунку\~на день\~виплати боргу\~та не\~залежить від\~дати ухвалення\~судового рішення.\~Для проведення\~розрахунку слід\~брати доходи\~громадян України,\~які не\~мають разового\~характеру. Однак,\~виходячи з\~даних зазначених\~у позовній\~заяві позивача,\~де розрахунок\~розміру компенсації\~втрати частини\~заробітку проведено\~самим позивачем\~не мають\~доказового значення,\~бо позивачем\~обраний неналежний\~спосіб захисту\~своїх прав,\~що є\~підставою для\~відмови в\~цій частині\~позовних вимог. Тобто, виходячи із вищевикладеного вбачається, що розмір компенсації втрати частини заробітку є значно завищеним та алгоритм її розрахунку суперечить нормам чинного законодавства, а тому вимоги щодо стягненню компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати підлягають відмові у задоволенні позовних вимог. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, судового збору, розглянути справу без участі представника та винести рішення по суті справи у відповідності до норм чинного законодавства. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 29.01.2024 на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначений на 27.02.2024\~року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач з 25.10.2018 року по 27.04.2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та 27.04.2020 року його було звільнено за ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням (а.с.9-11). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 13.05.2021 року по справі № 226/1028/21 з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] була стягнута заборгованість по заробітній платі з грудня 2019 року по квітень 2020 року включно в сумі 61200,49 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.04.2021 року по 13.05.2021 року в сумі 12468,69 грн та судовий збір 200,03 грн (а.с.13-15). Згідно довідки\~відповідача від\~22.04.2021\~року заборгованість\~з виплати\~заробітної плати\~ утворилась\~за період\~з грудня\~2019\~року по\~квітень 2020\~року включно\~ і\~становила 61200,49\~ грн.\~Сума заборгованості\~зазначена після\~утримань всіх\~податків та\~зборів.\~Заборгованість з\~виплати заробітної\~плати:\~за \~грудень 2019\~року \~5835,57\~грн,\~ за\~січень 2020\~року \~12126,61\~грн,\~за лютий\~2020\~року \~12558,58\~грн,\~за березень\~2020\~року \~14452,27\~грн, за квітень 2020 року 16227,46 грн. (а.с.12). Згідно довідки відповідача від 22.04.2021 року середньоденна заробітна плата позивача становить 959,13 грн (а.с. 11). Виплату заборгованості по заробітній платі в сумі 61200,49 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 12468,69 грн було проведено у лютому 2023 року, що не заперечується сторонами. V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок нарахування та виплати компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159. Відповідно до ст.1-4 Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за звітним. Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку. Відповідно до цього Порядку, компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати буде складати: За грудень 2019 року: 1,002 х 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 100 = 147,41; 147,41 100 = 47,41; 5835,57 грн. х 47,41 : 100 = 2766,64 грн., де 1,002, 0,997, 1,008, 1,008, 1,003, 1,002, 0,994, 0,998, 1,005, 1,010, 1,013, 1,009, 1,013, 1,010, 1,017, 1,007, 1,013, 1,002, 1,001, 0,998, 1,012, 1,009, 1,008, 1,006, 1,013, 1,016, 1,045, 1,031, 1,027, 1,031, 1,007, 1,011, 1,019, 1,025, 1,007, 1,007, 1,008 - індекси інфляції розділені на 100 з січня 2020 року по січень 2023 року; 5835,57 грн невиплачена заробітна плата за грудень 2019 року; За січень 2020 року: 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 100 =147,11; 147,11 100 = 47,11; 12126,61\~грн.\~х 47,11\~:\~100\~= 5712,85 грн. За лютий 2020 року: 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 100 =147,55; 147,55 100 = 47,55; 12558,58 грн. х 47,55 : 100 = 5971,60 грн. За березень 2020 року: 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 100 =146,38; 146,38 100 = 46,38; 14452,27 грн. х 46,38 : 100 = 6702,96 грн. За квітень 2020 року: 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 100 =145,22; 145,22 100 = 45,22; 16227,46 грн. х 45,22: 100 = 7338,06 грн. Таким чином загальний розмір компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою строків її виплати складає: 2766,64 + 5712,85 + 5971,60 + 6702,96 +7338,06 = 28492,11 грн. Позивач просив стягнути компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку із затримкою її виплати у сумі 28496,23 грн. Суд вважає, що стягненню підлягає компенсація за втрату частини заробітної плати у зв`язку із затримкою строків її виплати, виходячи із розрахунку вищевказаної компенсації судом, а саме у розмірі 28492,11 грн. Суд не\~приймає доводи\~відповідача,\~зазначені у\~відзиві,\~щодо відсутності\~підстав для\~задоволенню позову,\~оскільки вони\~не ґрунтуються\~на законі та вважає, що посилання відповідача на Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» необґрунтованими, оскільки цей Закон не регулює правовідносини, пов`язані із затримкою виплати заробітної плати. Позивачем також заявлені позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 14.05.2021 року (наступний день після ухвалення судового рішення по справі № 226/1028/21) по день винесення рішення суду у розмірі 100000 грн. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців (в редакції Закону\~№ 2352-IX від 01.07.2022). Відповідно до змін внесених в ст.117 КЗпП України Законом № 2352-IX від 01.07.2022, які набули чинності 19.07.2022, період, за який працівнику має бути нарахований середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обмежено шістьма місяцями. При цьому Закон № 2352-IX від 01.07.2022, яким працівнику обмежено нарахування відповідно до ст.117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні шістьма місяцями, відповідно до ст.58 Конституції України не має зворотної дії в часі та не поширюється на правовідносини, які існували до набуття цим Законом чинності, тобто до 19.07.2022. Тому, враховуючи що період з 14.05.2021 року (наступний день після ухвалення судового рішення по справі № 226/1028/21) до 19.07.2022 (дата набуття чинності змін в ст.117 КЗпП України згідно з Законом № 2352-IX від 01.07.2022) становить значно більше шести місяців, суд вважає, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні саме за цей період - з 14.05.2021 по 18.07.2022 включно. Середній заробіток позивача за затримку розрахунку при звільненні за період з 14.05.2021 по 18.07.2022 становить: 959,13 грн. х 299 робочих днів за вказаний період = 286779,87 грн. (без утримання податків та інших обов`язкових платежів). \~ В той же час, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), з урахуванням\~конкретних обставин справи,\~які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Тому, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), приймаючи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум (заборгованість по заробітній платі складала 61200,49 грн), період затримки виплати цієї заборгованості та вже стягнуту за рішенням суду від 13.05.2021 по справі № 226/1028/21 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.04.2021 по 13.05.2021 в розмірі 12468,49 грн., дії позивача і відповідача та інші обставини справи, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат за період з 14.05.2021 по 18.07.2022 у сумі 50000,00 грн. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст.141 ЦПК України, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн. за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні (з застосуванням коефіцієнту 0,8 відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 484,48 грн. (50000 грн. х 968,96 грн. : 100000 грн. = 484,48 грн.). Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 1211,20 грн, оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, Законів України «Про оплату праці»,\~ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ № 159 від 21.02.2001

Outcome: approved