Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернулось до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Заявою-Договором про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту "Кредит Готівкою" № 014-RO-82-89587531 від 18.05.2021 року у сумі 182 378, 17 гривень та судові витрати у розмірі 2 735, 67 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.05.2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою" № 014-RO-82-89587531, за яким кредитор надав позичальнику кредитні кошти на умовах кредитного договору в межах поточного ліміту у розмірі 211 218, 77 грн. строком на 72 місяці. На період з 18.05.2021 року по 19.07.2021 року (включно) розмір процентної ставки за Кредитом складав 0.01% річних з, з 19.07.2021 року процентна ставка застосовується в розмірі 35, 30 % річних, без укладання додаткової заяви до цієї заяви договору. Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно з умовами договору та тарифами кредитора, та виконати інші зобов`язання в порядку та у строки, визначені заявою-договором. Банк виконав свої зобов`язання. Проте, всупереч вимогам Кредитного Договору відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснює сплату Банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 04.10.2023 року заборгованість відповідача перед АТ «Райффайзен Банк» становить 182 378, 17 грн., яка складається із: заборгованість за кредитом у розмірі 165 507, 92 грн.; заборгованості за відсотками у сумі 16 870, 25 грн. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.12.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання та надсилання текстових повідомлень на засоби мобільного зв`язку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 18.05.2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредитна карта» № 014-RO-82-89587531 за яким кредитор надав позичальнику кредитні кошти на умовах кредитного договору в межах поточного ліміту у розмірі 211 218, 77 грн. на 72 місяці, на період з 18.05.2021 року по 19.07.2021 року (включно) розмір процентної ставки за Кредитом складав 0.01% річних, з 19.07.2021 року процентна ставка застосовується в розмірі 35, 30 % річних, без укладання додаткової заяви до цієї заяви договору річних, позичальник зобов`язувався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно з умовами договору та тарифами кредитора, та виконати інші зобов`язання в порядку та у строки, визначені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 04.10.2023 року за договором № 014-RO-82-89587531 від 18.05.2021 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 182 378, 17 грн., а саме: 165 507, 92 грн. - заборгованості за кредитом; 16 870, 25 грн. - заборгованості за процентами. Позивачем відповідачу 04.10.2023 року направлялась вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором в зазначеному вище розмірі. Проте доказів сплати заборгованості відповідачем суду не надано. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ «Райффайзен Банк» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] уклав 18.05.2023 року кредитний договір з АТ «Райффайзен Банк» № [NUMBER] , позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 04.10.2023 року склалась заборгованості за кредитом - 165 507, 92 грн., заборгованості за відсотками - 16 870, 25 грн. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк» підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved