Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

30 травня 2023 року до суду звернулась [PERSON] із позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання незаконним самовільного перерахування коштів в сумі 97 116,24 грн. з її карткового рахунку, зобов`язати відповідача відновити на картковому рахунку списані кошти та скасувати штрафні санкції, нараховані за наслідками проведення операцій з перерахування 14.09.2022 року грошових коштів станом на 01.05.2023 року. Позов мотивує тим, що з 2005 року користується послугами банку, зокрема карткою «Універсальна» [NUMBER] . З 11.12.2014 року [PERSON] являється внутрішньо-переміщеною особою, 14.09.2022р. невстановлена особа шахрайським способом, під приводом надання матеріальної допомоги переселенцям, через Telegram канал заволоділа її грошовими коштами, які знаходилися на картці [NUMBER] в розмірі 97 116,24 грн. Через гіперпосилання в Telegram каналі позивач авторизувалась на сайті Приват 24, після цього почалося списання коштів з її рахунку. Позивач звернулася до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення шахрайських дій щодо неї, досудове слідство триває. [PERSON] вважає, що банк самовільно здійснив перерахування коштів, оскільки вона жодних усних чи письмових розпоряджень для проведення списання грошових коштів з її кредитного карткового рахунку не надавала. У зв`язку із наведеним [PERSON] змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. 05.06.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 22.06.2023 року представником відповідача подано клопотання про продовження строку для подання відзиву. 21.06.2023 року позивач подала заяву про уточнення вимог та клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу. 31.08.2023 року представником відповідача подано відзив на позов, проти заявлених вимог заперечує, вказує що позивачем були порушені Умови і правила надання банківських послуг. До моменту повідомлення користувачем банку, ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку, ризик збитків від здійснення операцій несе банк, однак, [PERSON] з вимогою про блокування карти до моменту зняття коштів, не зверталась. Отже, відповідальність за ініційовані операції несе держатель карти до моменту повідомлення банку про постановку карти в стоп-лист платіжної системи. Також зазначає, що без розголошення з боку позивача одноразового паролю, який прийшов на її фінансовий телефон, інша особа не змогла би здійснити спірні операції 14.09.2022 року. Просить відмовити у задоволенні позову з підстав його недоведеності. 22.09.2023 року представником відповідача подано заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу. 22.09.2023 року справу призначено до слухання по суті. За клопотанням представника відповідача розгляд справи проводився в режимі відеоконференції. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Зазначили, що позивач перейшла за посиланням в Telegram каналі, відбувся телефонний дзвінок з номеру «Приватбанку», після чого почалось списання коштів. [PERSON] заблокувала карту та звернулась в поліцію щодо вчинення відносно неї шахрайських дій та списання коштів з її рахунку. В судовому засіданні представник відповідача проти заявлених вимог заперечила, вказала, що позивач звернулась до банку вже після списання коштів з її рахунку. Після проведення службового розслідування було встановлено, що позивач не заходила на офіційний сайт банку, а скористалась посиланням від шахраїв та надала їм доступ до своїх коштів. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що з 2005 року [PERSON] оформила заявку на укладення договору про надання банківських послуг з AT КБ «ПриватБанк» та погодилася на умови, запропоновані банком. На ім`я [PERSON] банк відкрив та видав карту для виплат грошових коштів № [NUMBER] та кредитну карту № [NUMBER] . При оформленні договору про надання банківських послуг з AT КБ «ПриватБанк» позивачем було зазначено фінансовий номер [NUMBER] , який є зараз дійсним. З 11 грудня 2014 року позивач являється внутрішньо-переміщеною особою на підставі довідки № 6825-400280 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи. 14 вересня 2022 року близько 11 год. 46 хв. невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, шахрайським способом шляхом обману, під приводом надання матеріальної допомоги переселенцям, через «Telegram» канал, заволоділа грошовими коштами, які знаходились у [PERSON] , та зняла їх з банківської карти № [NUMBER] . Сума збитку становить 97 116, 24 грн. Через гіперпосилання в «Telegram» каналі позивач авторизувалась на сайті Приват24 та підтвердила вхід на сайт через гарячу лінію AT КБ «Приватбанк» за номером 3700. Оскільки авторизація через гарячу лінію 3700 на сайті Приват24 не відбулась, позивач перейшла в додаток Приват24 на мобільному телефоні. В той же час [PERSON] в додатку Приват24 виявила списання кредитних коштів за 10 (десяти) транзакціями на суму 97 116,24 грн. [PERSON] зателефонувала на гарячу лінію AT КБ «Приватбанк» за номером 3700 та за допомогою оператора заблокувала рахунок. 14 вересня 2022 року по факту вчинення шахрайства [PERSON] звернулась з заявою до Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області про вчинення відносно неї кримінального правопорушення за ознаками передбаченими ч. 1 ст. 190 КК України, внаслідок чого було внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 12022243460000594, розпочато досудове слідство, яке триває досі. 21 вересня 2022 року позивач написала та подала засобами електронного зв`язку до АТ КБ «Приватбанк» заяву на опротестування банківської операції, яка була здійснена 14 вересня 2022 року невстановленою особою. На її заяву, 22 вересня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» письмово надав відповідь про відмову у опротестуванні банківської операції та поверненні коштів на картку, мотивуючи це тим, що вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією Клієнта (Позивача) використовуючи фінансовий телефон. В тій же відповіді Банку вказано, що при даній процедурі Клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить в Приват24. Дані обставини об`єктивно підтверджуються матеріалами справи. Позивач не погоджується із такими діями банку, вважає, що банк самовільно здійснив перерахування коштів, що стало причиною її звернення до суду. Так, згідно з п.14.3. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок проведення емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій із їх використанням, у тому числі обмеження щодо порядку емісії та здійснення операцій із їх використанням, визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України. У пунктах 14.1., 14.8 та 14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. Банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з Умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, 11.12.2014р. [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг. Відповідно до підписаної анкети-заяви, позивач погодилась з тим, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складають договір про надання банківських послуг; вона ознайомилася та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення до підписання; зобов`язується виконувати Умови та Правила та регулярно знайомитися з ними на сайті ПриватБанку wwwprivatbank.com.ua . [PERSON] на підставі Анкети-Заяви відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» (ІВАN: [NUMBER] , угода №SAMDN52000070700061). Першопочатково позивачу видано пластикову картку за № [NUMBER] , пізніше картка перевипускалась і її номер на момент вчинення шахрайських дій № [NUMBER] . В матеріалах справи наявна банківська виписка, яка підтверджує дану обставину (первинний документ, який підтверджує здійснення операції, поданий позивачем разом з позовною заявою). При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Підписавши відповідну Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку позивач погодилась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку https://privatbank.ua. Згідно з пунктом 14.12. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та пунктом 1 розділу VI Положення №705 користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Пунктами 2, 5 розділу VI Положення № 705 встановлено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Відповідно до п.7 розділу X Положення № 705 контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків. Відповідно до п. 2.1.4.5.1 Умов Клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству. Відповідно до п. 2.1.4.12.3 Умов Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на Картці даних. Відповідно до п. 2.1.4.12.9 Умов клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в Стоп-лист Платіжною системою. Положеннями п. 2.1.4.12.5 Умов також встановлено, що клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати Картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. [PERSON] були порушені Умови і правила надання банківських послуг зазначені вище, які містяться на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua. За змістом п.6 розділу VI Положення № 705 та п.14.6. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. В архівах банку не виявлено звернень [PERSON] з дорученням про постанову карти в СТОП-ЛИСТ платіжної системи, або з вимогою про блокування картки до моменту зняття коштів. Таким чином, до повідомлення банку про постановку карти в СТОП-ЛИСТ платіжної системи, способом обумовленим договором, відповідальність за ініційовані операції, несе держатель карти. Відповідач провів службову перевірку щодо шахрайських дій відносно [PERSON] з якої слідує, що зняття грошових коштів з картки клієнта [PERSON] стало можливим за сприяння розголошення конфіденційних даних клієнтом. [PERSON] отримала повідомлення з фішинговим посиланням, про отримання матеріальної допомоги переселенцям, про що вона повідомила під час допиту старшому дізнавачу РУП ГУНП в Хмельницькій області [PERSON] . Дана обставина підтверджується і ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 21.09.2022р. у справі №686/19946/22. Так, [PERSON] ввела дані від Приват 24 по фішинговому посиланню, дані були отримані третіми особами, після чого проведена авторизація на їх девайсі, потім на сторонньому сервісі по реквізитам карти був створений платіж з підтвердженням ЗДс пароля, який надходив в Приват 24 на девайс з якого була проведена авторизація третіми особами. Також банк здійснив оспорення транзакцій за правилами платіжної системи та повернення коштів клієнту. Однак, відповідно до ПК "Повернення коштів" по карті [NUMBER] по всім заявкам банком було відмовлено в поверненні коштів, з коментарем: "За заявкою на повернення коштів провести претензійну роботу неможливо, дані за транзакцією суперечать коментарям до поданої заявки". Таким чином, переказ зі своєї карти [PERSON] здійснила через свій фінансовий телефон, шляхом підтвердження/введення отриманих кодів на фінансовий телефон позивача. Ініціатором переказу є Власник карткового рахунку, переказ ініційовано з використанням держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг, що не суперечить вимогам ст. 21 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації позивача. За таких обставин, можна зробити висновок, що без розголошення з боку позивача одноразового паролю, який прийшов їй на її фінансовий телефон, інша особа не змогла би здійснити спірні операції 14.09.2022 року. Позивачем в судовому засіданні не було доведено, що кошти переведені без її волевиявлення, не за її власним розпорядженням, оскільки позивач сама вказала, що перейшла за гіперпосиланням і після цього з її карток почалися проводитися списання. Тому в даному випадку відповідальність за операції що проводилися, несе тільки клієнт. Згідно постанови Верховного Суду від 10.07.2019 року у справі № 522/22780/15-ц, суди не взяли до уваги, що саме на позивача покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів. ПІН-кодів, СVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення. Таким чином, враховуючи, шо операція з переказу коштів у сумі 9 600.,00 грн. була здійснена 09 січня 2015 року в мережі Інтернет з використання реквізитів платіжної картки, у тому числі СVV- коду, які відомі тільки власнику картки. АТ "Ощадбанк" не повинен нести відповідальність за дану операцію. Пунктом 9 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України 05 листопада 2014 року № 705, встановлено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі №6-71цс15. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що порушення з боку Банку у проведенні спірної операції відсутні. А тому позовна заява [PERSON] є недоведеною та такою, що не підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні не було підтверджено належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги. За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України та залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed