Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Орган опіки та піклування Махнівської сільської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відібрання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на користь і на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що [PERSON] має шістьох дітей. Згідно витягів з Державного реєстру відомості про батька відсутні, запис здійснювався зі слів матері. З 2018 року всі шестеро дітей проживають та навчаються в комунальному закладі, знаходяться на неповному державному забезпечені. Мати життям та навчанням дітей не цікавиться, на період канікул не забирає додому. На момент обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за місцем реєстрації комісією встановлено, що приміщення не відповідає санітарним нормам для малолітніх дітей, пожежним нормам, перебуває у аварійному стані та потребує ремонту, не облаштоване необхідними меблями, брудне, усюди безлад, речі розкидані, що унеможливлює перебування в ньому її дітей. Своєю поведінкою відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, про що теж складався протокол про адміністративне правопорушення за ухилення від виконання батьківських обов`язків, а саме за ч.1 ст. 184 КУпАП. Беручи до уваги інтереси малолітніх дітей, орган опіки та піклування Махнівської сільської ради змушений звернутися до суду з позовом про відібрання дітей без позбавлення її батьківських прав. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, також надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи - Комунального закладу "Самгородоцька спеціальна школа" Вінницької обласної ради у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Козятинської міської ради Вінницької області у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю шести малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] (а.с. 50-55). Згідно з витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відомості про батька всіх шістьох дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 56-61). Відповідно до акту відвідування сім`ї від 18.01.2023 будинок знаходиться в незадовільних умовах, вибиті та завішані фанерою вікна, вхідні двері обдерті. В будинку бруд, безлад, купа мотлоху, розкиданий одяг, темно. Відсутні умови для проживання та виховання дітей у будинку. Діти знаходяться на постійному проживанні в Самгородоцькій спеціалізованій школі (а.с. 70). Органом опіки та піклування Махнівської сільської ради надано попередження відповідачу від 18.01.2023 № 1 про необхідність виконання батьківських обов`язків (а.с. 66). Актом обстеження умов проживання від 24.03.2023 засвідчено умови проживання для встановлення можливості проживання та перебування в ньому шістьох дітей, помешкання за адресою: [ADDRESS] , згідно якого будинок цегляний, накритий шифером, вікна вибиті, закладені ганчірками і паперовими ящиками, світло відключене, опалення пічне (не відповідає пожежним нормам), дрова та інші паливні матеріали не заготовлені; у самому помешканні брудно, сиро, холодно, обдерті стіни та стеля, двері вибиті, розкидані купи брудних речей та сміття. Відсутні місця для сну та відпочинку дітей, відсутній посуд та засоби гігієни, помешкання не відповідає санітарним нормам малолітніх дітей. Комісія прийшла до висновку, що будинок знаходиться в аварійному стані та потребує ремонту і прибирання, що унеможливлює перебування та проживання в ньому шістьох дітей (а.с. 73, 76-79). Виконавчий комітет\~Махнівської сільської\~ради прийняв\~рішення №33\~від 31.03.2023\~про відібрання\~шістьох малолітніх\~дітей у\~матері [PERSON] \~у зв`язку\~з існуванням\~реальної загрози\~життю і\~здоров`ю дітей\~татимчасове влаштування їх до КЗ «Самгородоцької спеціальної школи» Вінницької обласної ради (а.с. 62). Щодо [PERSON] складався протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 74). Згідно з повідомленням КЗ «Самгородоцької спеціальної школи» проживати в пансіонаті спеціальної школи на вихідні, святкові дні та на період канікул можуть лише діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, у зв`язку з цим виникають питання про перебування дітей (а.с. 71-72). Рішенням виконавчого комітету Махнівської сільської ради №35 від 25.04.2023 затверджено висновок про доцільність відібрання малолітніх дітей від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав (а.с. 63-64). Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою\~статті 150 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої\~статті 155 Сімейного кодексу України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 Сімейного кодексу України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. За змістом частини першої\~статті 170 Сімейного кодексу України\~суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій\~статті 164 Сімейного кодексу України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій\~статті 170 Сімейного кодексу України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, провадження №14-327цс18. Згідно зі статтею 3 Конвенції\~\~про права дитини від 20.11.1989 зі змінами, схваленими резолюцією № 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27.02.1991, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Судом встановлено, що відповідач не працює, у неї відсутні навички відповідального батьківства, умови проживання дітей не відповідають санітарно-гігієнічним вимогам для проживання, від 2018 року часу фактичного відібрання і тимчасового влаштування дітей до КЗ «Самгородоцької спеціалізованої школи» відповідач не виявляє наміру забирати дітей аргументуючи тим, що її немає куди їх забирати. Не зважаючи на те що службою у справах дітей спільно з відділом соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді КУ «Центр надання соціальних послуг» Махнівської сільської ради протягом останніх двох років проводиться постійна робота з матір`ю дітей про необхідність виконання батьківських обов`язків, та створення необхідних умов для дітей, [PERSON] обіцяє виправитися однак нічого не робить (а.с. 63). Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3\~ст.181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами\~ст. 182 ч. 2 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 5\~ст. 183 СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору. Враховуючи вимоги\~чинного законодавства\~України та\~ту обставину,\~що відповідач\~визнав позов\~до початку\~розгляду справи\~по суті,\~з відповідача\~на\~користь держави\~підлягає\~стягненню судовий\~збір у\~розмірі\~1342 грн. З урахуванням\~викладеного вище,\~а також\~зважаючи на\~те,\~що відповідач\~визнала позов\~у повному\~обсязі,\~що не\~суперечить закону\~та не\~порушує права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб, суд приходить до висновку про доцільність відібрання малолітніх дітей у [PERSON] .

Outcome: approved