Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

\~28.09.2023 року позивач АТ «ОГС «Волиньгаз» звернулось до суду із вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказавши, що [PERSON] є споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , які надаються АТ «ОГС «Волиньгаз». Фактом приєднання відповідача до умов договору розподілу природнього газу (акцептування договору) є сплата за послуги Оператора ГРМ та документальне підтвердження споживання природного газу, а саме: щомісячні показання лічильника газу, які відображені у виписці з фінансового стану та довідці про споживання природного газу відповідача по його особовому рахунку. Розрахована щомісячна плата за розподіл газу для відповідача здійснювалася з урахуванням вимог глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ та пунктів 6.1, 6.2 Типового договору розподілу. [PERSON] , будучи споживачем послуги з розподілу природного газу в розумінні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Кодексу газорозподільних систем, свої обов`язки по оплаті послуг не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість, яка станом на 25.09.2023 року становить 9916,99 грн.. Вказана заборгованість утворилась за період з січня 2022 року по вересень 2023 року включно. На підставі наведеного просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «ОГС «Волиньгаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 9916,99 грн., а також судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. 04.12.2023 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що при здійсненні своєї господарської діяльності АТ «ОГС «Волиньгаз» порушує низку норм чинного законодавства. Крім того, позивач використовує недобросовісну підприємницьку діяльність, чим вводить його, як споживача в оману. Поряд з тим, у позивача відсутні як ліцензія на надання послуг з розподілу природного газу, так і наявність у власності газорозподільчих систем для надання таких. На підставі наведеного, у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 31-44). 26.01.2024 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що господарська діяльність АТ «ОГС «Волиньгаз» здійснюється із повним дотриманням чинних норм законодавства, правовідносини із відповідачем врегульовані чинними нормативно-правовими актами, а тому доводи про зворотне є надуманими. Позовні вимоги підтримує (а.с. 52-57). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з підстав, які наведені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем врегульовані Кодексом газорозподільних систем, який затверджений постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року. Розділом VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної системи для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором газорозподільної системи договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2498. Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором газорозподільної системи обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку оператора газорозподільної системи та/або документально підтверджене споживання природного газу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується, зокрема, фактом споживання природного газу та довідкою про фінансовий стан по особовому рахунку. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», житлово комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і не житлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексних будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюються на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. До житлово-комунальних послуг належать, серед іншого, послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (п. 2 ч. 1 ст. 5 «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до обов`язків споживача належить оплата за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В свою чергу абзац 2 даної норми встановлює, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 2.1. Типового договору Оператор газорозподільних систем зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Згідно з положеннями п. п. 6.1, 6.2 розділу VI Договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора газорозподільних систем з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора газорозподільних систем, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ (абз. 2 та 3 п. 6.6. розділу VI Договору). Відповідно до вимог п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Пунктом 6.3 розділу VI Договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем). Згідно з п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік; визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. Крім того, за приписами п. 2 та глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, з 01.01.2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за: 39 м? для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 м? для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 м? для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим. З урахуванням вказаного, на 2022 рік Товариство (Оператор ГРМ) визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2021 року, на 2023 рік за період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року. За період з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2021 року відповідачу розподілено 5884,84 м? природного газу; за період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року відповідачу розподілено природного газу в кількості 6212 м?. При цьому місячна вартість у 2022 році та 2023 році була розрахована як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем). На підставі затверджених тарифів АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» визначило відповідачу місячну вартість послуги з розподілу природного газу, а саме: 1) з січня 2022 року по грудень 2022 року: 5884,84 м?/ 12 місяців = 490,40 м? х 1,884 гривень за 1 м? = 923,92 гривень в місяць; 3) з січня 2023 року по теперішній час: 6212 м?/ 12 місяців = 517,67 м? х 1,884 гривень за 1 м? = 975,28 гривень в місяць. Разом з тим, відповідач, будучи споживачем послуги з розподілу природного газу, в розумінні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Кодексу газорозподільних систем своїх обов`язків по оплаті вартості послуги з розподілу природного газу не виконала, у зв`язку з чим у неї за період з січня 2022 року по вересень 2023 року включно утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 9916,99 грн. Будь-яких доводів, які б спростовували правильність проведення вищевказаного розрахунку [PERSON] в ході розгляду даного спору не надано. На переконання суду, розрахунок вказаної заборгованості здійснено позивачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» у відповідності з вимогами Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494, тарифів, встановлених на послуги розподілу природного газу для АТ «Волиньгаз», об`ємів споживання відповідачем природного газу. Правовідносини з приводу постачання та споживання природного газу, які склались між газопостачальними, газорозподільними підприємствами та побутовими споживачами регулюються ЗУ «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року, Типовим договором на постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року, Правилами безпеки систем газопостачання України, затверджених Наказом міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 285 від 15.05.2015 року. Відтак, суд відхиляє аргументи сторони відповідача про те, що АТ «ОГС «Волиньгаз» не довів належності йому права вимоги за цим позовом, а також аргументи про відсутність між ним та позивачем законодавчо визначених правовідносин. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно - правовими актами. За договором розподілу природного газу Оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Згідно з ч. 4 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; заява-приєднання складена за встановленою формою письмова заява споживача, що засвідчує його волевиявлення на приєднання до договору розподілу природного газу та містить персоніфіковані дані споживача та його об`єкта; лічильник газу засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку; підключення до газорозподільної системи/підключення до ГРМ фізичне з`єднання в точці приєднання (на межі балансової належності) газових мереж суміжного суб`єкта ринку природного газу (зокрема споживача) з газорозподільною системою, здійснене в установленому законодавством порядку, зокрема згідно з цим Кодексом. Згідно з ч. 2 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу. Основними функціями Оператора ГРМ є, зокрема, забезпечення розподілу (переміщення) природного газу від місць його надходження в ГРМ з ГТС та з інших джерел (від ГДП та ВБГ, підключених до ГРМ, та від суміжних ГРМ) до споживачів природного газу з урахуванням його якісних і фізико-хімічних характеристик та потреб цих споживачів; забезпечення оперативно-диспетчерського управління ГРМ та планово - профілактичних і аварійно-відновлювальних робіт на об`єктах ГРМ з урахуванням вимог охорони праці та техніки безпеки; виконання договірних зобов`язань при розподілі (споживанні, передачі) природного газу ГРМ; забезпечення приєднання об`єктів замовників до ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності або користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, за їх зверненням та за умови дотримання вимог цього Кодексу. Таким чином, саме Оператор ГРМ, в даному випадку позивач АТ «ОГС «Волиньгаз», вчиняє дії щодо розподілу (переміщення) природного газу, що є підтвердження того, що АТ «ОГС «Волиньгаз» є належним позивачем у даній справі. Відповідно до п. 1.2 та 1.3 розділу 1 Типового договору розподілу природного газу, умови цього договору однакові для всіх споживачів, та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» Кодексу газорозподільних систем. Даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, сплата рахунка постачальної організації та/або документально підтверджене споживання природного газу. Як визначено п.7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Отже, враховуючи фактичне споживання природного газу за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Надставкова, 27, [PERSON] здійснив приєднання до умов типового публічного договору постачання природного газу з АТ «ОГС «Волиньгаз», тобто є побутовим споживачем природного газу, який постачається за вищевказаною адресою. Відповідач у передбачений процесуальний спосіб не спростував укладення такого договору та документально не підтвердив того, що він зверталась до позивача із заявою про відмову від надання послуг. Щодо доводів відповідача про протиправність використання позивачем для нарахування заборгованості по тарифам, визначеним постановою НКРЕКП, оскільки така не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, то суд зазначає наступне. Відповідно до ЗУ «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг» - НКРЕКП є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. В силу п. 3 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про НКРЕКП» для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розробляє та затверджує нормативно-правові акти та ініціює внесення змін до нього. Регулятор здійснює державне регулювання, у тому числі, шляхом нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом (п. 1 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про НКРЕКП»). Рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями (ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»). У силу ч. 7 ст. 14 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття. Інші рішення Регулятора набирають чинності з дня їх прийняття, якщо рішенням не встановлено більш пізній строк набрання чинності, та доводяться до відома осіб, на яких поширюється їх дія, у порядку, встановленому Регулятором. Порядок підготовки рішень Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів визначено положеннями ст. 15 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», якими визначено, що підготовка проектів рішень Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів відповідно до ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», здійснюється у порядку, визначеному цим Законом. Кожен проект рішення Регулятора, що має ознаки регуляторного акта, разом з матеріалами, що обґрунтовують необхідність прийняття такого рішення, та аналізом його впливу оприлюднюються на офіційному веб-сайті Регулятора з метою одержання зауважень і пропозицій від інших органів державної влади, фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань та інших заінтересованих осіб. Зауваження і пропозиції до проектів рішень, одержані протягом встановленого строку, оприлюднюються шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Регулятора та підлягають обов`язковому розгляду Регулятором за участі фізичних, юридичних осіб, їх об`єднань, органів місцевого самоврядування та інших заінтересованих осіб, які надали такі зауваження та пропозиції, у порядку, затвердженому Регулятором. У разі внесення до проекту рішення суттєвих змін Регулятор може повторно провести процедуру оприлюднення проекту рішення, збору і розгляду зауважень та пропозицій до нього. Зауваження і пропозиції до проектів рішень Регулятора та інформація про результати їх розгляду Регулятором з обґрунтуванням прийняття або відхилення оприлюднюються на офіційному веб-сайті Регулятора не пізніш як за три робочих дні до прийняття Регулятором рішення. Зазначені матеріали повинні залишатися у публічному доступі протягом одного року з дня прийняття відповідного рішення Регулятора. Так, ч. 6 ст. 14 Закону про НКРЕКП передбачено, що рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження. Тобто, законодавцем прямо передбачено відсутність необхідності державної реєстрації Міністерством юстиції України рішень НКРЕКП, що повністю нівелює відповідні доводи відповідача. Відносно аргументів відповідача про відсутність доказів законності перебування в користуванні чи володінні АТ «ОГС «Волиньгаз» газорозподільної системи суд наголошує на наступному. Положеннями ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). За приписами ч. 2 ст. 37 ЗУ «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про НКРЕКП» контролює виконання операторами систем передачі та розподілу, операторами газотранспортної та газорозподільних систем, іншими суб`єктами ринків електричної енергії і природного газу, а у відповідних випадках - власниками систем їхніх зобов`язань відповідно до закону. При цьому, у відповідності до ч. 9 ст. 14 ЗУ «Про НКРЕКП», рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг. Суд установив, що

Outcome: approved