Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , в день смерті відкрилась спадщина, зокрема на квартиру [ADDRESS] . Оскільки позивач була зареєстрована та фактично проживала разом з чоловіком на день його смерті та не заявила про відмову від спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину фактично. З метою реалізації спадкових прав вона звернулась до нотаріуса, яка зробила відповідні запити та виявилось, що за вказаною адресою ще зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зазначена обставина стала несподіванкою для позивачки. [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON] , [PERSON] є його дочкою від першого шлюбу. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 01.08.2005 року, відповідач не проживає за вищевказаною адресою з 2005 року. 12.07.2010 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Таким чином, з 11.04.2020 року [PERSON] належить право на квартиру [ADDRESS] . Реєстрація місця проживання відповідача у належній квартирі істотно звужує обсяг її прав, відповідач не має ніяких майнових прав на належне [PERSON] майно, з 2005 року не проживають у спірній квартирі, не використовують її для зберігання речей тощо, що дає підстави для усунення позивачці перешкод у користуванні житлом шляхом визнання їх такою, що втратила право користування квартирою. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, причин неявки суд неповідомила, відзиву на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядкуст. 280 ЦПК Українина підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч. 8\~ст.178 ЦПК Українитак як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового зсідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною першої статті\~15, частиною першою статті\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно договору купівлі-продажу від 25.11.1995 року [PERSON] купив двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , батько є [PERSON] , мати [PERSON] . 01.08.2005 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. 12.07.2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.07.2010 року. Від спільного шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.04.2020 року. Головою квартального комітету складено Акти про те, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2005 року, за вказаною адресою проживали [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки голови квартального комітету про склад сім`ї, позивач зареєстрована та мешкає за адресою [ADDRESS] . Крім того, у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , проте не проживають за вказаною адресою з 2005 року. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою\~статті 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК України\~до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як встановлено судом із досліджених доказів, що надані позивачкою, такими не підтверджується наявність у позивачки права власності на спірний будинок, оскільки нею не надано правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність даного будинку позивачці, та отримання свідоцтва про право на спадщину позивачкою також не надано. Таким чином, оскільки позивачкою не доведено належність їй спірного житлового будинку на праві власності, то її права відносно такого майна відповідачем не порушені. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed