Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди заподіяної пожежею, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] , [PERSON] 10 383 гривень матеріальної шкоди; стягнути з відповідача на користь [PERSON] 5 000 гривень моральної шкоди; стягнути з відповідача на користь [PERSON] 5 000 гривень моральної шкоди; стягнути з відповідача на користь [PERSON] 5 000 гривень моральної шкоди; стягнути з відповідача на користь [PERSON] і яка діє в інтересах [PERSON] 5 000 гривень моральної шкоди; стягнути з відповідача на користь [PERSON] 9 000 гривень витрат за проведення експертизи та судові витрати стягнути з відповідача у користь позивачів. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . За вищевказаною адресою проживають позивача 04.03.2023 року у квартирі [ADDRESS] сталася пожежа з вини відповідача [PERSON] , який у такій квартирі проживає та зареєстрований, внаслідок чого квартирі [ADDRESS] завдано пошкоджень, а позивачам матеріальних та моральних збитків. Даний факт підтверджується актом про пожежу від 04.03.2023 року та актом про наслідки залиття квартири від 07.03.2023 року. Згідно з висновку експерта №16-23Д від 23.05.2023 року вартість відшкодування майнових збитків власникам квартири [ADDRESS] внаслідок залиттю водою становить 10 383 гривень Крім цього, неправомірними діями відповідача, позивачам завдано моральну шкоду, яка виразилась душевних стражданнях, знищенням, ушкодженням їх майна, незручностях та витраченні їх часу, порушення життєвих зв`язків, виникнення непрацездатності, у зв`язку з задимленням приміщень у яких позивачі знаходились, що зумовило докладання зусиль для відновлення їхнього здоров`я. Моральну шкоду оцінюють для стягнення з відповідачів у сумі по 5 000 гривень кожному, що відповідає критерію глибини їх тривалості страждань та буде відповідати вимогам розумності і справедливості. Просить позов задоволити. Позивачі в судове засідання не з`явилися, втім представник позивача заяву про заслухання справи у відсутності позивачів та їх уповноваженого представника на підставі наявних документів та позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак подав письмові пояснення щодо позовної заяви, до яких вказав, що проти позову не заперечують, оскільки дійсно пожежа, що мала місце у даній справі виникла з безпосередньої вини [PERSON] , тому наявні підстави для відшкодування шкоди. Просить справу слухати у відсутності їх представника на підставі наявних документів. За таких обставин суд вважає, що справу слід слухати за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності №216552301 від 16.07.2020 року(а.с.10), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.07.2020 року(а.с.11), свідоцтвом про право власності на квартиру(будинку) № [NUMBER] від 10.07.1996 року(а.с.12) та рішенням Франківського районного суду м.Львова від 27.04.2020 року у справі №465/6968/19(а.с.17-18). Відповідно до довідки виданої Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вікторія-6» від 06.03.2023 року(а.с.16) [PERSON] дійсно проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] З акту про пожежу від 04.03.2023р.(а.с.19) вбачається, що 04.03.2023р. о 17 год. 10 хв. у квартирі [ADDRESS] власником якого є гр. [PERSON] виникла пожежа, місце виникнення пожежі ліжко в житловій кімнаті та причина виникнення пожежі (імовірна) необережне поводження з вогнем, куріння З акту №1 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.20)вбачається, що комісією Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вікторія-6» було обстежено квартиру [ADDRESS] та встановила, що внаслідок пожежі у квартирі [ADDRESS] (мешканець [PERSON] ), яка сталася 04.03.2023 року о 17:00 год. залито було квартиру [ADDRESS] та пошкоджено її кімнату, коридор, кухню та ванну даної кімнати, що призвело до матеріальних збитків мешканцям [ADDRESS] та долучено відповідно фото до такого акту пошкоджень таких приміщень(а.с.21-23). Згідно з висновку експерта №16-23Д від 23.05.2023 року вартість відшкодування майнових збитків власникам квартири [ADDRESS] внаслідок залиттю водою становить 10 383 гривень(а.с.24-30). Витрати позивача [PERSON] на складання даного висновку експерта становить у сумі 9 000 гривень, що підтверджується квитанцією №7 від 08.05.2023 року(а.с.30). Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Положеннями\~ст. 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень\~ЦК України\~з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 1192 ЦК України\~передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з частиною першою\~статті 177 ЖК УРСР\~громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Статтею 177 ЖК УРСР\~передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених\~наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005, у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до такого, акт повинен містити інформацію про подію, яка відбулася, наслідки такої, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. У пункті 3.7.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території, затверджених\~наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76, забезпечення пожежної безпеки в жилих будинках покладається на власників цих будинків або на уповноважені ними органи, а в жилих приміщеннях (квартирах) також і на їх власників, наймачів (орендарів). Взаємні зобов`язання власника будинку, власника, наймача (орендаря) жилого приміщення щодо забезпечення пожежної безпеки повинні визначатися договором. Згідно з ч.6\~ст.55 Кодексу цивільного захисту України, обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Протиправність поведінки та вина відповідача [PERSON] полягає в тому, що саме власник несе тягар утримання майна та відповідно до ст.10 ЖК України, громадянин зобов`язаний дбайливо ставитися до будинку, в якому він проживає, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержуватися правил користування жилим приміщенням. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку, що пошкодження, які виявлені у квартирі [ADDRESS] , виникли саме внаслідок залиття в ході ліквідації пожежі у квартирі [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище. Доказів, які спростовують розмір відшкодування шкоди, чи підстав для звільнення від відповідальності, які передбачені ч. 2\~ст.\~1166 ЦК України, матеріали справи не містять та стороною відповідача не надано. Отже, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, що залиття квартири позивачів відбулося не з його вини, та що розмір завданої шкоди не обґрунтований. Згідно з\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що має місце заподіяної матеріальної шкоди, що визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, діянь особи та інших негативних наслідків, оскільки відповідач зобов`язаний використовувати житлове приміщення за призначення з дотриманням в тому числі правил пожежної безпеки, а тому зазначена шкода підлягає до відшкодування у розмірі 10 383 гривень, яку слід стягнути із відповідача на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №4 від 31 березня 1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» при заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Враховуючи положення вищевказаних статей, суд приходить до висновку про заподіяння протиправними діями відповідача моральної шкоди позивачам [PERSON] , [PERSON] , як власникам такого майна, яка полягала у душевних стражданнях, яких останні зазнали у зв`язку із пошкодженням їх майна, після нього і погіршенні її стану здоров`я, переживаннями, незручностями, пов`язаними із залиттям, порушенням звичного ритму життя, необхідністю звернення до суду. Однак, виходячи з розміру заявлених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що заявлені позивачами вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди в розмірі по 5 000 гривень кожному оцінені ними суб`єктивно і є завищеними, а також є необґрунтовані в частині стягнення такої моральної шкоди з відповідача на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] , оскільки такі не власниками пошкодженого майна та у зв`язку з недоведеністю представником позивача щодо завдання такої шкоди саме їм з боку відповідача. За таких\~обставин,\~оскільки дійсно\~встановлено,\~що з\~вини відповідача\~саме позивачам\~ [PERSON] та\~ [PERSON] було\~заподіяна моральна\~шкода,\~то слід\~стягнути з\~відповідача суму\~завданої позивачам\~ [PERSON] та\~ [PERSON] моральну\~шкоду у\~розмірі 2\~000\~гривень.\~При призначенні\~ розміру\~суд враховує\~характер та\~обсяг заподіяних\~фізичних та\~моральних страждань\~їх тривалість,\~можливість відновлення\~попереднього стану,\~ступінь вини\~відповідачів та\~інші обставини\~справи,\~а також\~виходить з\~засад розумності,\~виваженості \~та справедливості. В решті позову слід відмовити за безпідставністю. Згідно з п.2 ч.2 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 9 000 гривень витрат за проведення експертизи, а також підлягає до стягненню з відповідача на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] судові витрати у розмірі по 536,80 гривень на кожного судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved