Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Представник позивача-адвокат Кравченко І.О. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.01.2022 у справі № 373/2103/21, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки на 1/6 частку заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття з моменту звернення до суду з цим позовом; відкликати з Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судовий наказ Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.01.2022 у справі № 373/2103/21; стягнути з відповідачки понесені судові витрати в розмірі 1073,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача [PERSON] крім спільного з відповідачкою малолітнього сина [PERSON] є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] проживає разом з позивачем у будинку за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на його утриманні, що підтверджується актом депутата Переяславської міської ради від 18.10.2023 № 840 та довідкою про склад сім`ї; не був врахований матеріальний стан платника аліментів [PERSON] , працюючого у ТОВ «Спец комплект постач» на посаді дорожнього робітника із заробітною платою у розмірі 13663 грн, що є його єдиним доходом, за рахунок якого він несе витрати за комунальні послуги на будинок за вказаною адресою, харчування, одяг, утримання себе та дітей. Дані обставини не були враховані Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області під час видачі судового наказу від 05.01.2022 у справі № 373/2103/21, оскільки відповідачка [PERSON] не вказувала про них у своїй заяві про видачу судового наказу. Ухвалою суду від 26.09.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 22.01.2022. 22.01.2024 судове засідання відкладено на 01.02.2024, 15.02.204 у зв`язку з неявкою сторін. Представник позивача-адвокат Кравченко І.О. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Уточнила обставини справи в частині спільного проживання із листопада 2023 року відповідачки [PERSON] із сином [PERSON] у будинку матері позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тому лише у жовтні 2023 року судовий наказ був поданий до Переяславського ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністертва юстиції (м. Київ). Позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. До суду подала заяву, в якій визнала позов, просила розглянути справу без її участі. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до судового наказу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.01.2022, виданого 19.01.2022 у справі № 373/1203/21, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.12.2021 до досягнення дитиною повноліття (а/с 15-31). Позивач [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] від 13.03.2015, серія [NUMBER] від 13.03.2015 (а/с 32-33), які зареєстровані у будинку по [ADDRESS] , разом із [PERSON] , 1988 р.н. та сином [PERSON] , 2018 р.н. (довідка виконавчого комітету Переяславської міської ради від 25.10.2023 № 587 на а/с 35). Відповідно акту № 840 від 18.10.2023 про обстеження житлово-побутових умов, складених депутатом Переяславської міської ради Оверчук Л.М., [PERSON] зареєстрований за адресою по [ADDRESS] , фактично проживає по [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] , 2007 р.н. До 06.10.2023 разом з ним проживала дружина [PERSON] та син [PERSON] , 2018 р.н. (а/с 34). Позивач [PERSON] працює у ТОВ «Спец комплект постач» з 14.04.2023 на посаді дорожнього робітника 1-го розряду виробничого відділу із заробітною платою у середньому розмірі 13663 грн (від 6832 грн у квітні 2023 року, 14908 грн у травні 2023 року, 12423 грн у вересні 2023 року, 13211-13663 грн у червні-серпні 2023 року), відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав не має права власності, інших речових прав (а/с 36-38). Житловий будинок по [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав (а/с 39-40). Свідок [PERSON] пояснила суду, що житловий будинок по [ADDRESS] , належить їй на праві власності, в якому вона не проживає, фактично протягом останніх років у ньому проживав її син [PERSON] разом із сім`єю: дружиною [PERSON] , сином [PERSON] ( [PERSON] . Дружина з дитиною на певний час з жовтня до листопада 2022 року проживали окремо, у листопаді 2022 року продовжили проживання однією сім`єю у даному будинку, за утримання даного будинку повністю сплачує [PERSON] , передаючи їй щомісячно грошові кошти із заробітної плати. Таким чином, позивач [PERSON] є володільцем будинку, що належить його матері [PERSON] , проживає однією сім`єю з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] , сплачуючи за комунальні послуги на утримання даного будинку в середньому 3000 грн у місяць (3015,56 грн згідно з квитанціями за оплату послуг на а/с 41-45). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Виходячи з предмету позову, суду слід керуватися частиною першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, згідно яких держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд керується висновками Верховного Суду України, що містяться у постанові Пленуму № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них (п. 23). Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька або стану його здоров`я може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону та судової практики, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Звертаючись до суду із позовом, позивач просив зменшити розмір аліментів, стягнутих за судовим наказом Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.01.2022, виданого 19.01.2022 у справі № 373/1203/21, на утримання сина [PERSON] , посилаючись на те, що змінився його майновий стан, продовження спільного проживання із відповідачкою та сином [PERSON] , несення витрат на житло, обов`язку утримання усіх трьох дітей та сім`ї в цілому, що не було враховано при розгляді заяви про видачу судового наказу. Суд, дослідивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, встановив, що витрати позивача полягають у систематичних витратах на утримання житлового будинку, в якому він проживає разом із відповідачкою [PERSON] та сином [PERSON] , маючи при цьому середній заробіток у розмірі 13663 грн, обов`язки утримання дітей від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Дані обставини не могли бути враховані судом при видачі судового наказу від 05.01.2022 (справа № 373/1203/21) у зв`язку зі специфікою розгляду заяви про видачу судового наказу. Крім цього, визнання позову відповідачкою [PERSON] , на думку суду, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, не позбавляє її права звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів у сторону збільшення їх розміру. Суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з погіршенням майнового стану позивача, неможливість врахування судом сімейних обставин з обов`язку утримання позивачем двох дітей від попереднього шлюбу, визнанням позову відповідачкою, що є підставами для зменшення розміру аліментів, стягнутих на підставі судового наказу на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, а тому згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу належить повернути з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, а з відповідача на користь позивача стягнути решту 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн.

Outcome: approved