Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Представник позивача\~Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" - адвокат Білий Віталій Сергійович звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги в частині до відповідача [PERSON] обґрунтовує тим, що між ПрАТ «СК «Уніка» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 347001/4100/0000539/1026/9865134/9 від 20 березня 2020 року. предметом якого є страхування транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] . 14 листопада 2021 року в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля «Ленд Ровер», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних ушкоджень. Потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до Страховика ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку. На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог ЗУ « Про страхування», ПрАТ «СК «Уніка» складено страховий акт № 00474550 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 179\~098,53 грн. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] , який керував транспортним засобом «Ленд Ровер», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована відповідно до ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Згідно полісу обов`язкового ОЦПВС ліміт відповідальності ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» становить 130\~000 грн., франшиза 0,00 грн. 19.05.2022 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплатило на користь ПрАТ «СК «Уніка» 114\~400 грн. Сума сплаченого страхового відшкодування ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» є нижчою ніж ліміт відповідальності за полісом ОЦПВС АТ № 1369696. Із наведеного слідує, що решта, що підлягає відшкодуванню, безпосередньо, відповідачем становить 64\~698,53 грн. (179\~098,53 грн. сума страхового відшкодування ПрАТ «Уніка» - 114\~400 грн. сума відшкодування ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»). Враховуючи наведене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Уніка» 31440 грн. майнової шкоди та 2684 грн. судового збору та 8\~000 грн. витрат на професійну правову допомогу. Ухвалою від 27 жовтня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою від 12 лютого 2024 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" залишено без розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи здійснювати без участі представника за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином та завчасно повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи Встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження, надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до\~ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи, незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення\~ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, проаналізувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2ст.12 ЦПК України). Судом встановлено, що 20 березня 2020 року між ПрАТ «СК «Уніка» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 347001/4100/0000539/1026/9865134/9, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. Відповідно до ст. 979 Цивільного Кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 14 листопада 2021 року в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля «Ленд Ровер», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Частиною 3\~ст. 6 закону України «Про доступ до судових рішень»\~передбачено, що текст опублікованого у реєстрі судового рішення може використовуватися судом. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 08.02.2022 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, між винними діями [PERSON] та фактом завдання механічних ушкоджень забезпеченому транспортному засобу «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] , існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. 16 листопада 2021 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» (потерпіла від ДТП сторона), звернулось до страховика ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.13). Як вбачається зі страхового акту №00474550 від 20 січня 2020 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором № 347001/4100/0000539/1026/9865134/9 від 20 березня 2020 року в розмірі 179\~098,53 грн. на рахунок Страхувальника АТ «Райффайзен Банк Аваль», шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ПАТ «Волинь-Авто», що підтверджується платіжним дорученням № 004618 від 25 січня 2022 року (а.с.11). Таким чином, ПрАТ «СК «Уніка» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору страхування. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керував автомобілем Ленд Ровер», державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована в ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія", згідно з полісом АТ001369696 (а.с.39). Як вбачається з платіжного доручення № 24644 від 19 травня 2022 року ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" здійснила страхове відшкодування шкоди за забезпечений транспортний засіб «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] в користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" в сумі 114\~400 грн (а.с.40). Сума залишку боргу, який підлягає оплаті винуватцем дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] становить 64\~698,53 грн. (179\~098,53 грн. сума страхового відшкодування ПрАТ «Уніка» - 114\~400 грн. сума відшкодування ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»). Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. У Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав вищезазначений правовий висновок та визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за фактом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Якщо позивачу недостатньо страхового відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 333/1050/15-ц). Крім того, у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, він має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. \~Оскільки ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" за полісом АТ № 1369696 відшкодувало на користь ПрАТ "СК "Уніка" страхове відшкодування у розмірі 114\~400 грн., а ПрАТ "СК "Уніка" заявлено страхове відшкодування в розмірі 179\~098,53 грн. ., тому у [PERSON] виник обов`язок з відшкодування різниці між фактично сплаченими коштами і страховою виплатою в розмірі 64\~698,53 грн. із розрахунку (179\~098,53 грн. сума страхового відшкодування ПрАТ «Уніка» - 114\~400 грн. сума відшкодування ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПрАТ "СК "Уніка" 64\~698,53 грн. відшкодування майнової шкоди. Згідно положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України, враховується: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги №1/23ю від 02.01.2023 р., акт (звіт) прийому-передачі послуг №1/31987 до договору №1/23ю від 02.01.2023 р. та довіреність №24 від 16.01.2023 р. Згідно додатку №2 до договору про надання правової допомоги №1/23ю від 02.01.2023 р. АБ «Адвокатське Бюро «Білий» після одержання матеріалів справи від клієнта, клієнт зобов`язаний здійснити оплату послуг протягом 5 робочих днів на рахунок в особі керуючого бюро адвоката Білого В.С. у розмірі 8000,00 грн. за кожну справу з переліку в безготівковій формі. Договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, може підтверджувати, що у клієнта дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові, якщо така угода\~\~\~\~ є юридично дійсною. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними. Згідно акту (звіту) прийому-передачі наданих послуг №1/31987 до Договору про надання правничої допомоги №1/23ю від 02.01.2023 року, який складений 10.10.2023 року вартість послуг Адвокатського бюро склала 8000,00 гривень. Оцінюючи надані суду докази понесення ПрАТ «СК «Уніка» витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що представником позивача документально підтверджено витрати на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн., заперечення або клопотання про зменшення заявленої суми судових витрат від позивача не надходило. Тому з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Уніка» підлягає стягненню 8 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до приписів ч.1, п.1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2684,00 гривень.

Outcome: approved