Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

11.01.2024 до Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 01.12.2011 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 83. За час перебування в шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] прожили у спільному шлюбі 12 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Нажаль, все вище вказане більше не актуальне, оскільки вони не можуть порозумітися, як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. У зв`язку із тим, що спроби примиритись не принесли результатів, [PERSON] прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю їхнього сина. Враховуючи інтереси їхньої дитини, позивач з відповідачем припинили шлюбні відносини і перестали проживати разом та вести спільне господарство. Відповідач офіційно не працює, інших осіб на утриманні не має, він працездатний, а тому позивач вважає, що аліменти з нього необхідно стягувати у розмірі 1/4 від усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Просить суд шлюб між [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 83 розірвати. Стягнути з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] [INFO] аліменти на утримання, сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 від усіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2024 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П. 12.01.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №404889 від 12.01.2024 про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою судді Радехівського районного суду від 12.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 25.01.2024 судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача. 15.01.2024 позивачка до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалась сторона позивача. Відповідач [PERSON] в судові засідання - 25.01.2024 та 19.02.2024 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про що свідчать дані рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с.15;20). Причин неявки [PERSON] суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надавав. Судом 25.01.2024 судом було здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.19). За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про розгляд справи. Суд за письмовою згодою позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оглянувши заяву позивача, надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.12.2011 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 01.12.2011 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 83 (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.12.2012 [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі (а.с.7). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] - чоловік, [PERSON] , [INFO] - заявник, [PERSON] , [INFO] - син (а.с.8). Згідно матеріалів справи - сторони не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують; сім`я фактично розпалась, її збереження недоцільне. Позивач в позовній заяві вказує на те, що примирення між ними не можливе і просить шлюб розірвати. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, сторони не бажають примиритись, шлюб існує формально, тому його слід розірвати. Щодо вимоги про стягнення аліментів, то відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того,чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають у шлюбі з 01.12.2011 (а.с.4). Від спільного подружнього життя народився син - [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі (а.с.7). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] - чоловік, [PERSON] , [INFO] - заявник, [PERSON] , [INFO] - син (а.с.8). Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні величини аліментного платежу, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальний та сімейний стан позивача та відповідача, законодавче встановлення розміру аліментів на одну дитину та законодавче обмеження загального розміру відрахувань із заробітної плати у виді 50%. З відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача, позивача по справі. Згідно з вимогами ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує судові витрати з відповідача на користь позивача за вимогу про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved