Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на частину домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] , що залишилося після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що на день смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді частини домоволодіння [ADDRESS] , яку вона фактично прийняла у спадщину після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , та матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивач та його син [PERSON] . Позивач звертався до приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Миросєді В.М. з метою оформлення спадщини, але йому було роз`яснено про необхідність звернення до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування, оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності на вказаний житловий будинок. Позивач вважає, що єдиним способом захисту його прав на спадкове майно є звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 15 вересня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 17 січня 2024 року судом закрито підготовче засідання та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явилися. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відзив на позов не надали, проте надали заяву про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, вислухавши покази свідка, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Суд встановив, що домоволодіння [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори 02.10.1956 р., по реєстру №2858. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з моменту народження живе в будинку [ADDRESS] . Добре знала [PERSON] , її чоловіка та доньку, які постійно мешкали з нею по сусідству. [PERSON] померла [INFO] . На момент смерті [PERSON] з нею проживала її донька [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] та їх сином [PERSON] . В подальшому [PERSON] проживав та проживає до теперішнього часу в будинку [ADDRESS] . Веде в цьому домоволодінні господарство, всіляко допомагає сусідам. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час смерті [PERSON] та [PERSON] , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (який діяв на час смерті [PERSON] та [PERSON] ), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. [PERSON] помер [INFO] . Його дружина - [PERSON] померла [INFO] . 21 січня 1984 року позивач [PERSON] одружився із [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу - [PERSON] ). Від цього шлюбу у подружжя [INFO] народився син [PERSON] . Після смерті [PERSON] та [PERSON] спадщину фактично прийняла їх донька [PERSON] , яка постійно мешкала із своїми батьками до їх смерті. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч.ч.3,4 ст.1268, ст.1269 ЦК України. Так, згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, що подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. [INFO] померла дружина позивача [PERSON] . Відповідно до інформаційних довідок приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Миросєді В.М. після смерті [PERSON] на момент звернення 03 квітня 2023 року [PERSON] до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, інформація в реєстрі щодо заповітів відсутня. 03 квітня 2023 року була заведена спадкова справа 46/2023. Суд встановив, що разом з [PERSON] на момент її смерті за адресою: [ADDRESS] , проживали її чоловік [PERSON] та їх син [PERSON] , які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном, а саме 1/2 частиною цього домоволодінняу. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину у вигляді 1/2 частини вказаного домоволодіння після смерті [PERSON] . Тобто позивач [PERSON] є спадкоємцем частини домоволодіння після смерті його дружини. 25 квітня 2023 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Миросєді В.М. роз`яснено [PERSON] про необхідність звернення до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з неможливістю видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у нього відсутній документ, що підтверджує право власності на житловий будинок, який належить спадкодавцю [PERSON] . За правилами ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК, частина десята статті 67 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Суд вважає доведеним, що на теперішній час позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду.

Outcome: approved