Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просять визнати незаконним та скасувати рішення відділу № 1 в Ізюмському pайоні ГУ Держгеокадастру у Харківській області про державну реєстрацію земельної ділянки, що розташована в межах Яворівської міської ради, загальною площею 33,8575 га, кадастровий номер № 4625855900:03:000:0102 із цільовим призначенням - для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг; зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру у Львівській області внести до Державного земельного кадастру України відомості про земельну ділянку площею 0,2446 га в смт Немирів Яворівського району Львівської обл., яка на праві власності належала [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серія: IV-ЛВ № 029681 виданого 18.09.2001 Немирівською селищною радою народних депутатів відповідно до рішення від 19.07.2001 № 38, яка знаходиться в межах населеного пункту - смт. Немирів Яворівського району Львівської обл. із присвоєнням відповідного кадастрового номеру для цієї ділянки; визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності - по 1/2 ідеальній частині для кожної, на земельну ділянку площею 0,2446 га. в смт Немирів Яворівського р-ну Львівської обл., яка на праві власності належала [PERSON] , в порядку спадкування за законом по смерті останнього. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер їх батько - [PERSON] та для оформлення свої спадкових прав вони звернулися до Четвертої львівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини і оформлення відповідних свідоцтв про спадщину, оскільки померлому на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,2446 га за цією ж адресою. За наслідками звернення до нотаріуса для них було оформлено два свідоцтва від 30.01.2020 про спадщину за законом по смерті [PERSON] , відповідно до яких позивачі успадкували по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] . Проте в оформленні права власності в порядку спадкування щодо належної померлому земельної ділянки площею 0,2446 га в смт. Немирів Яворівського району Львівської області нотаріусом було відмовлено, оскільки не було надано витяг з Державного земельного кадастру на зазначену земельну ділянку. В свою чергу відсутність кадастрового витягу була обумовлено відмовою відділу Держгеокадастру у Яворівському районі Львівської області у внесенні відомостей щодо вищевказаної земельної ділянки до Державного земельного кадастру, оформленою рішенням про відмову за № РВ-4601299642019 від 21.11.2019 з мотивів знаходження спірної земельної ділянки за межами населеного пункту - смт. Немирів Яворівського р-ну Львівської обл. Позивачі вважають, що вказана відмова оформлена без врахування усіх обставин даної справи, адже на цій земельній ділянці розташований успадкований нами житловий будинок, який має поштову адресу: [ADDRESS] . Також у відповідності до змісту рішення виконкому Немирівської селищної ради № 59 від 09.10.1997 [PERSON] було надано дозвіл на завершення будівництва будинку по [ADDRESS] . Крім того, 17.11.2010 Інспекцією державного-архітектурно-будівельного контролю у Львівській області для [PERSON] було видано сертифікат, яким засвідчено відповідність будинку по [ADDRESS] будівельним нормам та державним стандартам, аналогічні відомості щодо місця розташування вказаного будинку містить і висновок про технічний стан житлового будинку за № 2583 від 23.09.2010, оформлений ЛОКПЛОР „БТІ та ЕО". Свідоцтво про право власності на вказаний будинок по [ADDRESS] від 21.12.2010 також оформлялося виконкомом Немирівської селищної ради на підставі рішення виконкому від 18.11.2010. За змістом вказаних офіційних документів однозначно убачається, що місцем розташування зазначеного будинку є саме смт. Немирів Яворівського району Львівської області, отже земельна ділянка площею 0,2446 га на якій розташовано цей будинок, так само повинна знаходитися в межах цього ж населеного пункту і за цією ж адресою. Окрім цього, право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2446 га в смт. Немирів Яворівського району Львівської області підтверджується Державним актом про право приватної власності на землю серія: IV-ЛВ № 029681, виданого 18.09.2001 Немирівською селищною радою народжних депутатів відповідно до рішення від 19.07.2001 № 38. Враховуючи викладене, нотаріальне оформлення позивачами права власності на зазначену земельну ділянки є неможливим, що позбавило їх можливості реалізувати належне їй право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, у зв`язку з чим змушені звернутися із даним позовом до суду. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області Кондратьєвої Н.А. від 23.03.2020 позовну заяву було залишено без руху та надано строк з дня отримання ухвали для усунення вказаних в ній недоліків. 23.04.2020 на адресу суду надійшла заява позивачів про усунення недоліків. Ухвалою судді від 24.04.2020 відкрито провадження у справі за правила загального позовного провадження. 07.07.2020 у відповідь на запит Яворівського районного суду Львівської області Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою на адресу суду скеровано копію спадкової справи №520/2019, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 15.09.2020 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 19.02.2021 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області задоволено клопотання представника позивачів [PERSON] - замінено у справі відповідача Немирівську селищну раду Яворівського району Львівської області на правонаступника - Яворівську міську раду Львівської області. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 27.07.2021 витребувано у Головного управління Держгеокадастру у Львівській області інформацію про те, до якої категорії земель віднесено земельну ділянку по [ADDRESS] . Чи дійсно віднесені до категорії земель - землі житлової та громадської забудови, дві земельних ділянки за адресою: в [ADDRESS] , кадастрові номери - 4625855900:03:000:0090, 4625855900:03:000:0091. Чи можливе одночасне перебування земельних ділянок розташованих в межах однієї [ADDRESS] в різних категоріях земель (в межах або за межами населеного пункту). Запитувана інформація надійшла до суду 10.09.2021. Через припинення судді Кондратьєвої Н.А. здійснення повноважень судді по відправленню правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду судді, відповідно до розпорядження керівника апарату №726 від 02.12.2021 справу повторно розподілено між суддями і відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу її передано на розгляд судді Колтуну Ю.М. 17.01.2022 суддею Яворівського районного суду Львівської області Колтуном Ю.М. винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та проведення судового розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 12.05.2022 задоволено клопотання представника позивачів [PERSON] - прийнято заяву позивачів про збільшення позовних вимог, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне Управління Держеокадастру у Харківській області та витребувано від ДП «Рава-руське лісове господарство» оригінал технічної документації на підставі якої було проведено оскаржувану державну реєстрацію щодо земельної ділянки, що розташована в межах Яворівської міської ради загальною площею 33,8575 га, кадастровий номер № 4625855900:03:000:0102 із цільовим призначенням - для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг. 22.07.2022 від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Є.Пашко на адресу суду надійшли письмові пояснення в яких вказує на те, що за інформацією наданою відділом № 7 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області згідно даних Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 4625855900:03:000:0102, площею 33,8547 га розташована за межами населених пунктів на території Яворівської міської ради (колишня Немирівська селищна рада). Категорія земель - землі лісогосподарського призначення; цільове призначення для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг. Разом з тим, повідомляє, що згідно книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на підставі рішення Немирівської селищної Ради народних депутатів від 19.07.2001 № 38 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.2446 га для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд розташованої на території: смт. Немирів Немирівської селищної ради. В Державному земельному кадастрі інформація про дану земельну ділянку відсутня. Враховуючи факт, того що позивачі не зверталися до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо внесення відомостей про земельну ділянку площею 0,2446 га, яка розташована в смт. Немирів Яворівського району у Львівській області, відсутні правові підставі для задоволення позовних вимог. Також, 28.02.2023 від представника відповідача ДП «Рава-Руське лісове господарство» адвоката А. Алексеєнко на електронну адресу суду подано відзив на позовну заяву, в якому вказує, що земельна ділянка площею 33,8575 кадастровий номер 4625855900:03:000:0102, що перебуває в постійному користування ДП «Рава-Руське лісове господарство» - Немирівське лісництво квартал 41, була сформована за наслідками інвентаризації земель державного підприємства. Згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування землі в межах кварталу 41 є лісовими земельними ділянками та перебувають у користуванні ДП «Рава-Руське лісове господарство» та особи - правопопередника ще з 1970 року. У ДП «Рава-Руське лісове господарство» відсутня будь - яка інформація про вилучення з його користування лісових площ, з метою зміни їх цільового призначення та подальшого надання фізичним особам, зокрема й [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку. Посилання позивачів на те, що їхньому батькові земельна ділянка належала на підставі відповідного державного акту, який виданий згідно рішення Немирівської селищної ради від 19.07.2002 №38 не може бути належним обґрунтуванням, оскільки навіть й за умови винесення Немирівською селищною радою вказаного рішення, таке прийняте з грубим порушення норм чинного законодавства. Відтак представник відповідача вважає, що позивачі належним чином не обґрунтували свої позовні вимоги, просить відмовити у задоволенні позову. 14.03.2023 від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Ю.Кундрюкова на електронну адресу суду надійшов відзив в якому він посилається на те, що згідно з Тимчасовим порядком взаємодії між державними кадастровими реєстраторами територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності в державній реєстрації земельних ділянок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 455 державним кадастровим реєстратором Відділу №1 в Ізюмському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області внесено відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером - 4625855900:03:000:0102. Оскільки інформація про земельну ділянку, яка належала на праві власності [PERSON] , згідно державного акта серія ІV-ЛВ №029681 від 18.09.2001, не була внесена до даних Державного земельного кадастру та враховуючи частину 6 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації відсутні. Також представник відповідача вказує на те, що вимога позивача про визнання незаконним та скасування рішення Відділу №1 в Ізюмському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 4625855900:03:000:0102 не забезпечує поновлення жодних прав у випадку задоволення позову, а отже є неефективним та неналежним способом захисту права, оскільки скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4625855900:03:000:0102 не вплине на обсяг прав та обов`язків позивачів як спадкоємиць земельної ділянки згідно державного акта, відомості щодо якої відсутні у Державному земельному кадастрі. Вважає, що Головним управлінням права, свободи, інтереси позивачів не порушувалися, позивачами не доведено належним чином, що зареєстрована у Державному земельному кадастрі ділянка та факт її реєстрації у Державному земельному кадастрі негативно впливає на їх права. Окрім цього зазначає, що звернення позивачів із такою позовною вимогою, як фактичне зобов`язання відповідача здійснити державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі є передчасною. А оскільки вимога про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування не пов`язана з іншими заявленими у позові вимогами ані підставою виникнення, ані поданими доказами, вони не є основними та похідними одна до одної, позивач допустив порушення правил об`єднання позовних вимог, а відтак просить позов залишити без задоволення. 12.10.2023 та 13.12.2023 представником позивачів адвокатом Сірим А.В. подано нову редакцію позовної заяви із зазначенням співвідповідача по справі ДП "Ліси України" та письмові пояснення в яких вказує на те, що будинок за адресою: [ADDRESS] був первинно побудований ще у 1935 році - до часу приходу на цю територію радянської влади, а у 1948 році був придбаний у держави в особі райкомунгоспу спадкодавцем [PERSON] , з цього часу даний будинок незмінно існував, законно перейшов у власність [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину щодо будинку по [ADDRESS] від 22.12.1997 та продовжує існувати на даний час і незмінно розташований на прибудинковій земельній ділянці, абрис якої виконувався співробітниками органу технічної інвентаризації за період з 1997 до 2019 року, отже саме з часу побудови у 1935 році - для будівництва та обслуговування вказаного будинку була відведена відповідна земельна ділянка, наявність якої також підтверджується документами з інвентаризаційної справи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» на вказаний будинок. Значна частина інших будинків на вказаній вулиці була первинно побудована приблизно у один й той самий час, отже формування вулиці із сучасною назвою - Курортна в смт Немирів відбулося в період до 1940 року, що виключало можливість надання земельної ділянки, на якій розташовувалася ця вулиця під потреби лісового господарства. В процесі оформлення своїх спадкових прав позивачі у відповідності до вимог чинного законодавства виготовили технічну документацію на земельну ділянку площею 0,2446 га по [ADDRESS] з метою присвоєння для такої ділянки відповідного державного кадастрового номера. Зазначена документація була подана до ГУ Держгеокадастру у Л/о саме з метою проведення державної реєстрації земельної ділянки навколо будинку по [ADDRESS] , яка закріплена за ним понад вісімдесят п`ять років тому безперервно володіє та користується родина позивачів протягом семи десятків років. Представник позивачів стверджує, що технічна документація, яка слугувала підставою для прийняття рішення державного кадастрового реєстратора відділу № 1 у Ізюмському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області про державну реєстрацію земельної ділянки, що розташована в межах Яворівської міської ради, загальною площею 33,8575 га, кадастровий номер № 4625855900:03:000:0102 із цільовим призначенням - для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг складена з грубими порушеннями вимог чинного законодавства та із спотворенням фактичних обставин, оскільки у наявному в складі технічної документації акті погодження меж суміжних землекористувачів не зазначено про наявність суміжних землекористувачів - позивачів, незважаючи на те, що така розроблялася у 2021 році - вже після внесення до ДРРП записів про державну реєстрацію за позивачами права власності на вищевказаний житловий будинок і приналежні до нього господарські споруди. Також у вказаній технічній документації відсутні дані щодо земельної ділянки належної позивачам та земельних ділянок власників, чиї права були на той час зареєстровані в ДЗК - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , окрім того належні цим особам земельні ділянки повністю знаходяться в середині масиву землі зареєстрованого як землі лісового господарства. Наявний у складі технічної документації акт прийому-передачі межових знаків на зберігання не містить дати його складання та переліку додатків, які були передані від розробника документації до користувача - ДП «Рава-руське лісове господарство», також не зазначена кількість фактично переданих межових знаків, таким чином жодних доказів винесення в натурі (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки загальною площею 33,8574 га. не має. У акті приймання - передачі виконаних робіт відсутня дата та підпис і печатка від імені приймача робіт - ДП «Рава-руське лісове господарство». Представник позивачів зазначив, що спосіб захисту обраний позивачами відповідає змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечить ефективне поновлення порушеного права, оскільки усуне для позивачів перешкоди у оформленні права на успадковане майно. Ухвалою суду від 12.10.2023, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивачів [PERSON] та залучено до участі у справі правонаступника відповідача ДП «Рава-Руське лісове господарство» на ДП «Ліси України». Ухвалою суду від 13.12.2023 закрито підготовче провадження і призначено судовий розгляд у справі. В судове засідання позивачі не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності, просять задовольнити позовні вимоги. Представник позивачів подав клопотання про проведення судового засідання без його участі та без участі його довірителів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Яворівської міської ради до суду не з`явився, скерував клопотання про розгляд справи без його участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Представник відповідача Яворівської райдержадміністрації до суду не з`явився, направивши листа про розгляд справи без його участі. Окрім цього до суду подав повідомлення в якому зазначив, що є неналежним відповідачем по справі. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Харківській області до суду подав клопотання в якому просив судові засідання проводити без його участі з урахуванням правової позиції, у раніше поданому відзиві. Представники відповідачів ГУ Держгеокадастру у Львівській області та ДП «Ліси України» до суду не з`явилися, хоч про дату та місце розгляду справи належним чином сповіщені, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності учасників судового провадження на підставі наявних у справі доказів, як передбачено ч.3 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що на ім`я позивачів [PERSON] та [PERSON] 30.01.2020 у спадковій справі №520/2019 нотаріусом Четвертої львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. було видано свідоцтва про право на спадщину за законом по одній другій частки на належний їх батьку [PERSON] , який помер [INFO] , житловий будинок зі всіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , який належав спадкодавцю, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Немирівською селищною радою 21.12.2010, зареєстрованого в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 21.12.2010, реєстраційний № 32424345, що підтверджується копіями вказаних свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованих в реєстрі за №1-83, 1-85. Таким чином, позивачі прийняли спадщину за законом після смерті батька та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого по одній другій частки кожна. Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №198349369, 198348516 від 30.01.2020 [PERSON] та [PERSON] належить по одній другій частки на праві спільної часткової приватної власності житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , на підставі свідоцтв про право на спадщину за №1-83, 1-85, виданих Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою. Як убачається з наявного у матеріалах справи копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії IV-СМ № 029681 від 18.09.2001, виданого на ім`я [PERSON] , батьку позивачів за його життя належала земельна ділянка, площею 0,2446 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в смт. Немирів Немирівської селищної ради та входить до складу спадкового майна. Графічно межі земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, позначені у плані зовнішніх меж земельної ділянки, тобто від А до Б землі [PERSON] , від Б до В землі селищної ради, від В до Г землі загального користування (заїзд), від Г до Д землі селищної ради, від Д до Е землі [PERSON] , від Е до Ф землі [PERSON] . Згідно з наявного у матеріалах справи повідомлення нотаріуса Четвертої львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. від 30.01.2020 [PERSON] та [PERSON] відмолено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку, загальною площею 0,2446 га надану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належала померлому, розташовану за адресою: смт. Немирів Яворівського району Львівської області. Відмова мотивована відсутністю у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, оскільки, відповідно до ч.4 ст. 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Рішенням виконавчого комітету Немирівської селищної ради від 09.10.1997 року № 59 [PERSON] надано дозвіл на завершення будівництва будинку по [ADDRESS] , який належить померлому батьку [PERSON] . Як установлено із копії довідки, складеної завідуючим Немирівським радгоспом 11.12.1948 №2, [PERSON] має права на будинок, що знаходиться на території курорту, який він купив. Згідно з копії реєстраційного посвідчення Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 26.11.1997, домоволодіння по [ADDRESS] на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Рава-Руською державною нотаріальною конторою 22.04.1961 за реєстром №1-465 зареєстроване за [PERSON] . В матеріалах справи міститься копія оціночного акта за змістом якого будинок за адресою: [ADDRESS] зведений 1935 року. Згідно Сертифікату відповідності державним будівельним нормам стандартам та правилам ЛВ 001887 від 17.11.2010 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта - житлового будинку садибного типу, одноповерхового, загальною площею 60,9 кв.м. відповідно до технічного паспорта, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за адресою: [ADDRESS] , державним стандартам, будівельним нормам та правилам. Також відповідно до рішення виконкому Яворівської міської ради Львівської області № 65 від 16.03.2023 було затверджено кошторисні документації щодо поточного ремонту дорожнього покриття на території Яворівської територіальної громади, виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області, зокрема п. 15 додатку передбачено виділення коштів місцевого бюджету Яворівської міської ради Львівської області на поточний ремонт дорожнього покриття від буд. [ADDRESS] до перехрестя з автошляхом Т-14-03(Грушів-Немирів) в смт. Немирів Яворівського району Львівської області. З повідомлення виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 07.03.2023 № 1289 та долученої до нього виписки з ухвали сьомої сесії першого демократичного скликання Немирівської селищної ради народних депутатів від 16.09.1991 встановлено, що [ADDRESS] названа рішенням Немирівської селищної ради народних депутатів від 16.09.1991 «Про перейменування вулиць в селищі Немирів», внесена до словника вулиць у смт Немирів та до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Назва вулиці не мінялась. Судом під час судового розгляду встановлено, що усі вищевказані документи доводять, що успадковане позивачами домоволодіння та земельна ділянка площею 0,2446 га на якій воно розташоване по [ADDRESS] знаходиться в межах населеного пункту. Як убачається із технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] , яка розташована за адресою: смт. Немирів, Яворівського району Львівської області, площею 0,2446 для будівництва та обслуговування житлового будинку, розробленої ФОП [PERSON] , проведено комплекс топографо-геодезичних робіт, в результаті яких встановлено межі ділянки, складено кадастровий план земельної ділянки, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання. Рішенням № РВ-4601299642019 від 21.11.2019 [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру державного кадастрового реєстратора відділу в Яворівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області на підставі не відповідності установленим вимогам, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа: згідно відомостей, які містяться в ДЗК земельна ділянка за межами населеного пункту смт Немирів. На замовлення ДП «Рава-Руське лісове господарство» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель 09.01 для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, кадастровий номер 462585500:03:000, площею 33,8574 га у 2021 році. З матеріалів технічної документації на земельну ділянку, яка була відведена ДП «Рава-Руське лісове господарство», судом встановлено, що акт приймання передачі межових знаків на зберігання позивачі [PERSON] та [PERSON] , які набули права власності на житловий будинок по [ADDRESS] із господарськими будівлями та спорудами, на підставі Свідоцтв про спадщину від 30.01.2020 виданого державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, не підписували. У наявному в складі технічної документації акті погодження меж суміжних землекористувачів щодо земельної ділянки загальною площею 33,8574 га для ведення лісового господарства на території Яворівської міської ради Львівської області не зазначено про наявність суміжних землекористувачів - позивачів, які набули права користування і фактично власності, в порядку ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, разом із набуттям права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами Суд вважає, що при перевірці даних щодо розроблюваної технічної документації, в результаті взаємодії різних реєстрів, як розробник, так і кадастровий реєстратор були зобов`язані провести таку перевірку із застосування взаємодії різних реєстрів, було очевидно можливо виявити накладення земельної ділянки загальною площею 33,8574 га. на належний позивачам житловий будинок з прилеглими спорудами, що виключало можливість віднесення землі під цим будинком до земель для ведення лісового господарства. Наявний у складі технічної документації акт прийому-передачі межових знаків на зберігання не містить дати його складання та переліку додатків, які були передані від розробника документації до користувача - ДП «Рава-Руське лісове господарство», також не зазначена кількість фактично переданих межових знаків. Таким чином жодних доказів винесення в натурі (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки загальною площею 33,8574 га не має. У акті приймання - передачі виконаних робіт відсутня дата та підпис і печатка від імені приймача робіт - ДП «Рава-Руське лісове господарство». За змістом п. 1 розпорядження ЛОДА № 447/0/5-19 від 11.05.2019, яке слугувало юридичною підставою для виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки загальною площею 33,8574 га для ведення лісового господарства на території Яворівської міської ради, визначено, що заплановані до інвентаризації землі знаходяться за межами населених пунктів. Як наслідок, включення до складу спірної ділянки частини населеного пункту - [ADDRESS] суперечить змісту даного розпорядження і свідчить про порушення допущені при її складанні та реєстрації. Пунктом 2 цього ж розпорядження визначено, що ДП «Рава-руське лісове господарство» повинно подати виготовлену технічну документацію на затвердження ЛОДА, проте в матеріалах справи відсутні докази затвердження вказаної технічної документації згідно вимог ст. 186 ЗК України. Під час судового розгляду встановлено, що земельна ділянка передана у приватну власність [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії IV-СМ № 029681 від 18.09.2001 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером 4625855900:03:000:0102 для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг площею 33,8574 га, тобто відповідно встановлено накладення вказаних земельних ділянок. Однак, на кадастровому плані земельної ділянки загальною площею 33,8574 га з кадастровим номером 4625855900:03:000:0102 не зазначено про наявність на її території земельної ділянки належної [PERSON] . Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України, право власності на землю гарантується, а стаття 80 вказує, що суб`єкти права власності на землю суб`єктами права власності на землю у т.ч. є громадяни - на землі приватної власності. Стаття 21 Земельного кодексу України визначає, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. Відповідно до ч. 2,3 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ч.1, 2 ст. 173 Земельного кодексу України, межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць. Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів. Стаття 198 Земельного кодексу України, вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Приписами ст. 106 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними. У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду. Разом з тим, згідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр», внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У відповідності до ч. 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Посилаючись на положення абз.1 п.4 розділу VII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України «Про Державний земельний кадастр», якими передбачено, що у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення. Оскільки зазначені відомості не були перенесені в автоматизованому порядку до Державного земельного кадастру, це потягло за собою реєстрацію спірної земельної ділянки за ДП «Рава руське лісове господарство». Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки, що здійснюється з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Державного земельного кадастру про наявність/відсутність зареєстрованих речових прав щодо відповідної земельної ділянки до 1 січня 2013 року. Особливості державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, речові права на які набуто до 1 січня 2013 року передбачено ст.29 Закону № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Так, відповідно до частин 1, 2 та 3 ст.29 Закону № 1952-IV, державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі. У разі наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про інші речові права, похідні від права власності, перенесених з Державного реєстру земель, крім відомостей про право власності на земельну ділянку, державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав переносить такі відомості Державного земельного кадастру про речові права на таку земельну ділянку до відповідного відкритого розділу Державного реєстру прав. Державна реєстрація речових прав похідних від права власності, обтяжень речових прав на земельну ділянку, право власності на яку набуто та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться з одночасною державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку, крім випадків, якщо право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав. Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, набутих та оформлених в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться без подання заявником документа, на підставі якого набуто речове право, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, у тому числі перенесеної із Державного реєстру земель, документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 1 січня 2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону. Підставами виникнення і припинення прав на земельні ділянки, як і прав на інші об`єкти нерухомого майна, розташовані на них, є передбачені законом юридичні факти, що підтверджуються відповідними документами. Згідно з частиною першою статті 125 Земельного кодексу України ( у редакції, чинній на час отримання Державного акта), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Таким чином, судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна померлого батька, однак не можуть успадкувати земельну ділянку, площею 0,2446 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належну померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЛВ № 029681 від 18.09.2001, виданого на ім`я померлого [PERSON] . Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позов суд виходить з наступних вимог закону. Згідно з ч. 1,9 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Згідно з ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Частинами 1, 5 ст. 5 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом. Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки. Відповідно до частини першої ст.11 Закону України "Про Державний земельний кадастр", відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Згідно ст.7 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Судом під час судового розгляду встановлено внесення Відділом № 1 в Ізюмському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області недостовірних відомостей щодо суб`єкта права власності спірної земельної ділянки та її кадастрового номера, оскільки відомості про перебування поза межами населеного пункту частини із загальної площі земельної ділянки - 33,8574 га не відповідають дійсності та спростовуються дослідженими доказами. Фактично успадковане позивачами домоволодіння в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,2446 га право власності спадкодавця на яку підтверджується Державним актом про право приватної власності на землю серія IV-ЛВ № 029681, було неправомірно включено до складу земель лісового господарства. Відповідачем порушено принцип цілісності успадкованого позивачами домоволодіння в [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,2446 га, тобто порушені майнові права позивачів. Таким чином, суд дійшов висновку, що порушені майнові права спадкоємців померлого [PERSON] підлягають захисту в обраний ними спосіб, шляхом скасування державної реєстрації відділом № 1 у Ізюмському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області земельної ділянки, що розташована в межах Яворівської міської ради, загальною площею 33,8575 га, кадастровий номер № 4625855900:03:000:0102 із цільовим призначенням - для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, які перешкоджають реалізації їх майнових прав та зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Львівській області внести до Державного земельного кадастру України відомості про земельну ділянку площею 0,2446 га. в смт. Немирів Яворівського району Львівської області із присвоєнням відповідного кадастрового номеру, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивачів про визнання за ними права спільної часткової власності - по 1/2 ідеальній частині для кожної, на земельну ділянку площею 0,2446 га. в смт. Немирів Яворівського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Суд звертає увагу позивачів на те, що такі не позбавлені права вирішення питання щодо набуття права власності на зазначену вище земельні ділянку у передбачений законодавством спосіб зважаючи на те, що ним уже порушувалось питання розроблення технічної документації із землеустрою. В даному випадку фактично позивачі намагаюся перекласти функції, встановлені законом для відповідного уповноваженого органу, на суд, що є неприпустимим, оскільки алгоритми та механізми оформленні права власності в порядку спадкування чітко встановлені Законом, а судове рішення не може підміняти законодавство, яке чітко регламентує певні правовідносини. З огляду на викладене, у задоволенні вимоги позивачів про визнання за ними права спільної часткової власності слід відмовити. Відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial