Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовується тим, що 11.10.2020 р. між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №2221652, згідно з умовами якого відповідач отримала 6000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 10.11.2020 р. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконала умови кредитного договору. 12.01.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги № 59-МЛ від 12.01.2021 р. Відповідно до умов вказаного договору відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором №2221652 від 11.10.2020 р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Станом на 28.04.2021 р. сума заборгованості відповідача становить: 26004,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~6000,00 грн., прострочена заборгованість за комісією\~420,00 грн., прострочена заборгованість по несплачених відсотках - 19584,00 грн. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за кредитним договором, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 19.12.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились. Представник позивача Кравчук М.А. подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, в якій заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та не заперечувала проти заочного розгляду справи. 08.01.2024 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заявлені вимоги не визнала в повному обсязі та вказує, що долучений до\~матеріалів позову\~документ під\~назвою «Платіжне\~доручення №30307347»\~є неналежним\~та недопустимим\~доказом,\~не відображає\~дійсної банківської\~операції щодо\~перерахування коштів\~ТОВ «Мілоан» через\~банк платника\~ПАТ «Альфа-Банк»\~їй,\~оскільки не\~містить відповідних\~реквізитів,\~передбачених для\~банківських документів,\~в тому\~числі підпису\~та печатки,\~ані банку, ані ТОВ «Міолан», а також номерів рахунків у форматі IBAN. Крім того,\~з 13.01.2020\~року всі\~платежі повинні\~здійснюватися виключно\~через нову\~ систему нумерації рахунків IBAN, і слід використовувати лише нову форму платіжного доручення 2020 року. Нова форма була затверджена рішенням Національного банку України від 29.11.2019 року №142 (далі - Постанова № 142). Ця Постанова внесла зміни до Інструкції про безготівкові розрахунки у національній валюті, затверджену НБУ 21.01.2004 року №22. Зміна формату платіжного доручення пов`язана із запровадженням міжнародного номера банківського рахунку у форматі IBAN (Міжнародний банківський номер рахунку). Цей номер \~ \~ \~ \~складається з\~29\~цифр і\~включає 6\~цифр коду\~МФО банку\~і 14\~цифр самого\~номера банківського\~рахунку.\~Таким чином,\~починаючи з\~13.01.2020\~року,\~якщо платник\~у платіжному\~доручень вкаже\~старі реквізити\~("Код\~банку (МФО)"\~+\~"Номер\~рахунку")\~замість номера\~рахунку IBAN,\~такий документ\~буде відхилений\~Системою електронних\~платежів НБУ\~(СЕП),\~згідно з\~листом НБУ\~від 23.12.2019\~року за\~номером 52-0011/67192. Також, звертає увагу на те, що відповідно до п. 1.3. кредитного договору від 11.10.2020 року - кредит надається строком на 30 днів з 11.10.2020 року. Згідно п. 1.4. договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 10.11.2020 року. Таким чином, кредитор відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами саме у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення такого строку у кредитора відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. З врахування умов п.1.3. та п.1.4. договору останнім днем строку звернення до суду в межах загальної позовної давності є 10.11.2023 року, в той час як позивач звернувся до суду з позовом 07.12.2023 року, тобто з пропуском встановленого ЦК України строку позовної давності. З наведених підстав просить суд відмовити ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в задоволенні позовних вимог до неї в повному обсязі. Відповідач [PERSON] ,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи, в судове засідання не з`явилась, заяв про відкладення розгляду справи чи його проведення без її участі не подавала. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 11.10.2020 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , на підставі заяви позичальника, укладено кредитний договір №2221652, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «R74445», що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.13-18,20). Згідно умов кредитного договору: сума кредиту складає 6000,00 грн., строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 10.11.2020 р. відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Згідно п.1.5 договору загальні витрати позичальника включають проценти за користування кредитом та комісії. Комісія за надання кредиту становить 420,00 грн. та нараховується одноразово за ставкою 7,00 % від суми кредиту. Проценти нараховуються за ставкою 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.1.6 кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом, становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 договору. Відповідно до п.2.1 кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника. Згідно з п. 2.2.2. нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3. Договору. У пункті 2.2.3 Договору встановлено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п.1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів в період правомірного користування кредитом є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний період під час прострочення, це означає, що в період правомірного користування кредитом Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору. Якщо після настання дати, встановленої п.1.4 Договору, Позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. При цьому Сторони погодили, що після зупинення Товариством в односторонньому порядку нарахування процентів Товариство вправі в будь-який момент без погодження з Позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання Позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням Товариства. Незважаючи на інші умови Договору сторони домовились, що якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в період прострочення Позичальника нараховуються за вибором Позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. Відповідно до п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця. Згідно з п. 6.2 Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником товариству через Веб - сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті позичальника. Відповідно до п. 6.3 Договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб - сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання. Згідно\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 12 статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). В силу вимог ст. ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Тобто, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Згідно зі ст. 512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 6000,00 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на її платіжну картку, що підтверджується платіжним дорученням №30307347 від 11.10.2020 р. (а.с.21). Доводи відповідача про те, що в зв`язку із зазначенням у вказаному платіжному дорученні номера рахунку не у форматі міжнародного\~номера банківського\~рахунку IBAN\~такий документ\~мав бути\~відхилений Системою\~електронних платежів\~НБУ (СЕП)\~не заслуговують\~на увагу,\~оскільки рішення\~суду не\~може ґрунтуватись\~на припущеннях,\~а відповідачем\~жодних доказів\~на спростування\~зарахування на\~її рахунок\~кредитних коштів,\~зокрема виписки\~по рахунку,\~не надано.\~ 12.01.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 59-МЛ, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до відповідача (а.с.28-36). Відповідно до п.6.2.3 договору права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2221652 на загальну суму 26004,00 грн., складові якої підтверджуються випискою з особового рахунка за кредитним договором (а.с.27, 38). Із письмової претензії від 26.04.2021 року слідує, що ТОВ «Кредит-Капітал» повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги за кредитним договором\~№2221652 та\~про наявність\~в неї\~заборгованості,\~яка становить\~26004,00\~грн.,\~з яких:\~сума заборгованості\~за кредитом\~у розмірі\~6000\~грн.,\~сума заборгованості\~за несплаченими\~відсотками за\~користування кредитом\~у розмірі\~19584\~грн.,\~сума заборгованості\~за несплаченою\~комісією за\~користування кредитом\~у розмірі\~420\~грн.\~У зв`язку\~з цим\~позивач просив\~відповідачку протягом\~7\~днів сплатити\~заборгованість у\~розмірі 26004,00\~грн. (а.с.39). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що: - проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81); - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91); - на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 97); - при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (пункт 106); - на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18) (пункт 107). - можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128). Як зазначалося вище, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 26004,00 грн., з яких 6000 грн. - сума заборгованості за кредитом, 19584,00 грн. - заборгованість за відсотками, 420,00 грн. - заборгованість за комісією. Судом встановлено, що доказів на погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту у сумі 6000,00 грн. та заборгованості за комісією у сумі 420,00 грн. матеріали справи не містять, а тому вимоги про їх стягнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Водночас, щодо вимоги стягнення процентів у сумі 19584,00 грн. слід зауважити, що згідно з розрахунком вказані проценти нараховані з 12.10.2020 по 10.11.2020 згідно з п. 1.5.2 договору, а за період з 11.11.2020 по 12.01.2021 згідно з п. 1.6 договору (а.с. 24-26). Отже, проценти за період з 12.10.2020 по 10.11.2020, нараховані як плата за користування кредитом у період строку кредитування, у сумі 1584,00 грн. є обгрунтованими, і як наслідок, також підлягають задоволенню. Позивач у позовній заяві не заявляв про вимогу про стягнення процентів, нарахованих за період з 11.11.2020 по 12.01.2021, як міри відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України, натомість у претензії від 26.04.2021 року, адресованій відповідачу чітко визначив всю суму відсотків у розмірі 19584,00 грн., як плату за користування кредитом. Останнім днем повного повернення позики, сплати процентів за користування нею та комісії сторони договору встановили 10.11.2020 року. Після настання цієї дати право позикодавця на нарахування процентів за користування позикою припинилося. Позивач позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України не заявляє. Таким чином, вимога про стягнення процентів, нарахованих за період з 11.11.2020 по 12.01.2021, як плата за користування кредитом, є необгрунтованою і задоволенню не підлягає. Доводи відповідача про необхідність застосування наслідків спливу загальної позовної давності є безпідставними, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався і закінчився 01 липня 2023 року. Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст.258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався. 15.03.2022 року Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності з 17.03.2022 року. Вказаним законом було доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 8004,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1584,00 грн. - заборгованість за відсотками, 420,00 грн. комісія. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог (на 30,78%) витрати по сплаті судового збору в сумі 826,14 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial