Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника Грибанова Д.В. звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 144553548 у розмірі 22275 грн. 00 коп. та за Кредитним договором № 01806-03/2020 у розмірі 8670 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.03.2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 144553548. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених договором. 31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 87 від 03.07.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 144553548. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22275 грн. 00 коп. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової допомоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.10.2022 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 144553548 в розмірі 22275 грн. 00 коп., з яких: - 8000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 14275 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. Також 12.03.2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 01806-03/2020. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 21.05.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 21052021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 21.05.2021 до Договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8670 грн. 00 коп., з яких: - 3000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 5670 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; - 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.05.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 01806-03/2020 в розмірі 8670 грн. 00 коп., з яких: - 3000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 5670 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст. 509, 512, 516, 525, 526, 530, 549, 599, 610-612, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 639, 641, 642, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, просить стягнути на свою користь із відповідача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 144553548 в розмірі 22275 грн. 00 коп., за Кредитним договором № 01806-03/2020 в розмірі 8670 грн. 00 коп. та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 25.12.2023 відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 48, 49). Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України відзиву до суду не подала, а тому суд ухвалює рішення на підставі доказів, наданих позивачем (а.с. 54). Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ст.ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись із позовом до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд має забезпечити сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Так судом встановлено, що 25.03.2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] був укладений договір № 144553548, за умовами якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 8000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3, п. 1.4 або п. 1.5 договору (п.п. 1.1 п. 1 Договору). Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 договору кредит надається строком на 25 (двадцять п`ять) днів від дати отримання кредиту позичальником. Згідно з п.п. 1.3 п. 1 договору на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Відповідно до п.п. 1.4 п. 1 договору у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом. Підпунктом 1.6 п. 1 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3 цього договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2 договору. Згідно п.п. 2.2.2.1 п. 2 Договору позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному договором. Також згідно п. 1 додатку № 1 до Договору № 144553548 від 25.03.2020 року сторони погодили наступний графік розрахунків: Термін платежуСума кредитуНараховані процентиДо сплати (разом) 19.04.20208000 грн. 00 коп.3400 грн. 00 коп.11400 грн. 00 коп. Відповідно до п. 2 вищевказаного додатку сукупна вартість кредиту за дисконтною ставкою складає 142,50% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 11400 грн. 00 коп. та включає в себе: 1)проценти за користування кредитом у розмірі 42,50% від суми кредиту або 3400 грн. 00 коп.; 2)суму кредиту у розмірі 8000 грн. 00 коп. Зазначений додаток підписаний позичальником [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором [NUMBER] (а.с. 7 на звороті). На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних коштів за Кредитним договором у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві, представник позивача надав суду копію платіжного доручення від 25.03.2020 року на суму 8000 грн. 00 коп. (а.с. 8). Крім того, судом встановлено, що згідно додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеної між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором (п.п. 2.1 п. 2 Договору). Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 Договору наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру права вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги (а.с. 9-11). Крім того, судом встановлено, що 20.10.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.п. 2.1. п. 2 Договору). Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 Договору право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у додатку до цього договору (а.с. 12, 13). Представником позивача надано витяг з Реєстру права вимоги № 1 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, в якому зазначено наступне: ПІБ божника - [PERSON] ; ІПН номер - [NUMBER] ; № кредитного договору - 144553548; Заборгованість по основному боргу - 8000 грн. 00 коп.; Заборгованість по відсотках - 14275 грн. 00 коп.; Загальна сума заборгованості - 22275 грн. 00 коп. (а.с. 14). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 144553548 від 25.03.2020 за період з 21.10.2022 по 30.11.2023 заборгованість боржника [PERSON] за кредитним договором № 144553548 від 25.03.2020 непогашена, залишок заборгованості сладає 22275 грн. 00 коп., з яких: -заборгованість по основному боргу - 8000 грн. 00 коп.; -заборгованість по відсоткам - 14275 грн. 00 коп. (а.с. 15). Крім цього, судом також встановлено, що 12.03.2020 року між ТОВ ФК ІНВЕСТРУМ та відповідачкою [PERSON] було укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 01806-03/2020, згідно якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається строком на 14 днів, тобто до 26.03.2020. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 3,65% річних від суми кредиту з розрахунку 0,01% на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Договір підписаний відповідачкою [PERSON] електронним підписом G53420 (а.с. 20, 21). Разом із вищевказаним кредитним договором відповідачкою було підписано електронним підписом G53420 Додаток № 1 до Договору, до якого входить графік платежів, згідно якого за умовами вказаного договору відповідачці [PERSON] було надано кредит в розмірі 3000 грн. 00 коп., строком на 14 днів, з фіксованою процентною ставкою за день користування в розмірі 0,01% (а.с. 22). 21.05.2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» було укладено договір факторингу № 21052021, відповідно до п.п. 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 23, 24). На підтверження набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за вищевказаним договором про надання фінансового кредиту № 01806-03/2020 від 12.03.2020, укладеним між ТОВ ФК ІНВЕСТРУМ та [PERSON] , представником позивача надано: -копію акта прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 21052021 від 21.05.2021 року, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 9820, після чого з урахуванням п. 1.2 договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 25); -витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021 згідно якого: ПІБ боржника - [PERSON] ; ІПН боржника - [NUMBER] ; номер кредитного договору - 01806-03/2020; сума заборгованості за основною сумою боргу - 3000 грн. 00 коп.; сума заборгованості за відсотками - 5670 грн. 00 коп.; сума заборгованості за пенею - 0,00 грн.; сума заборгованості разом - 8670 грн. 00 коп. (а.с. 26). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 01806-03/2020 від 12.03.2020 за період з 21.05.2021 по 30.11.2023 заборгованість боржника [PERSON] не погашена, залишок заборгованості складає 8670 грн. 00 коп., з яких: -сума заборгованості за основною сумою боргу - 3000 грн. 00 коп.; -сума заборгованості за відсотками - 5670 грн. 00 коп. (а.с. 27). Отже, як встановлено судом, відповідачка [PERSON] не погасила заборгованість ні згідно умов кредитного договору № 144553548, ні заборгованість відповідно до умов договору № 01806-03/2020 ані первісним кредиторам, ані позивачу. Додаткових нарахувань з моменту відступлення права вимоги за вказаними кредитними договорами позивачем, як новим кредитором, не було здійснено. Всі суми заборгованості за тілом кредиту, відсотками, були нараховані первісними кредиторами, а саме - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ ФК ІНВЕСТРУМ. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, після укладення ряду договорів факторингу у спірних правовідносинах змінився кредитор і позивач набув право вимоги до відповідача. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття підпис у сфері електронної комерції. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Як вбачається зі змісту укладених договорів, такі підписано за допомогою електронного підпису (а.с. 7 на звороті, 20-22). Отже, у спосіб накладення електронного цифрового підпису відповідачка прийняла пропозицію укласти договір і з цього моменту договір є укладеним. Враховуючи те, що [PERSON] не виконала зобов`язання за спірними договорами № 144553548 та № 01806-03/2020, суд доходить висновку про стягнення з останньої на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за тілом кожного кредиту в сумі 8000 грн. 00 коп. та в сумі 3000 грн. 00 коп., а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо нарахування відсотків, то суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Тобто, згідно статті 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за користування кредитом (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Суд, дослідивши договір № 144553548 від 25.03.2020 року та договір про надання фінансового кредиту № 01806-03/2020 від 12.03.2020 встановив, що умови вказаних договорів, на яких ТОВ «ФК «ЄАПБ» ґрунтує свої вимоги зі сплати процентів, розташовані в розділах договорів, які регулюють правомірну поведінку сторін. Як слідує з наданих ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів розрахунків, проценти за період поза межами строку кредитування позикодавці нараховують саме як проценти за користування кредитом, а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. З наданих ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунків слідує, що за період поза межами строку кредитування, позикодавці продовжували нараховувати саме проценти за користування кредитом. Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу не нараховувалось. Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих [PERSON] процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі статті 625 ЦК України та, як наслідок - унеможливлює задоволення позивних в частині стягнення заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування. Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив за договором № 144553548 - 25 днів (а.с. 6, 7), за договором про надання фінансового кредиту № 01806-03/2020 - 14 днів (а.с. 20-22). Доказів того, що позичальник ініціювала продовження строку користування позиками та зміну дати повернення всієї суми кредитів матеріали справи не містять. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору № 144553548 становить - 3400 грн. 00 коп. (8000 грн. 00 коп. х 25 дн. х 1,70%). В свою чергу, розмір відсотків відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту № 01806-03/2020 становить 04 грн. 20 коп. (3000 грн. 00 коп. х 14 дн. х 0,01%). Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 51256 від 05.12.2023 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2684 грн.00 коп. (а.с. 42). Ціна позову становить 30945 грн. 00 коп. За наслідками розгляду справи судом стягнуто із відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 11000 грн. 00 коп. (заборгованість за основними сумами боргу) та 3404 грн. 20 коп. (заборгованість за відсотками), а разом - 14404 грн. 20 коп., що становить 46,55 відсотка від ціни позову. Таким чином, із [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 1249 грн. 40 коп. (2684 грн. 00 коп. х 46,55% : 100%), що становить 46,55 відсотка від сплаченого при поданні позову судового збору у сумі 2684 грн. 00 коп.

Outcome: partial