Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого вказав, що згідно з виконавчим написом, вчиненим 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. за реєстровим № 95189, з нього на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» стягнуто заборгованість в сумі 17835,74 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О. І. 30.03.2021 винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження за виконавчим написом № 95189 від 20.11.2020. 02.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О. І. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника, 19.11.2021 - постанову про арешт коштів боржника. 27.06.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В. В. винесено постанову про передачу виконавчого провадження та 28.06.2023 - про прийняття виконавчого провадження. 21.09.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В. В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника, 14.10.2023 - про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження. Про існування відносно нього відкритого виконавчого провадження позивач дізнався з мобільного додатку «Дія». Вважає виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом, незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував ані від стягувача ані від боржника первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, зазначені у написі є безспірними. Умови виникнення заборгованості виконані відповідачем є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до позивача. Крім того, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного нотаріального напису не врахований той факт, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі втратили чинність на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, а саме визнано незаконною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». З метою ефективного захисту своїх прав, просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О. С. від 20.11.2020 реєстровий № 95189 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню та стягнути на його користь понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач та його представник до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, представник позивача надав суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти розгляду справи заочно. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, надав на адресу суду письмові пояснення згідно з якими відповідач погоджується з фактом наявності укладання вищезазначеного договору та наявності факту заборгованості згідно нього. Але заперечує проти вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та не погоджується з вимогою про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Щодо факту існування безспірності заборгованості, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не отримував від Первісного кредитора гроші за Кредитним договором. Таким чином, Позивач не оспорює факт укладання Кредитного договору та отримання грошових коштів за ним, а також не виконання своїх зобов`язань. Щодо вчинення виконавчого напису аргументи Позивача, що Кредитний договір не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 є невірними та такими, що вводять суд в оману. Договір кредитної лінії наданий Відповідачем для отримання виконавчого напису являється оригіналом та відповідає вимогам постанови «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Оскільки Відповідачем подано для вчинення виконавчого напису кредитний договір укладений в електронній формі, він відповідає Переліку документів. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Таким чином, стягнення заборгованості проводилася у безспірному порядку на підставі кредитного договору, що підтверджує безспірність заборгованості, а отже, є підставою для вчинення виконавчого напису. Крім вищезазначеного Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо неправомірності вчиненням виконавчого напису нотаріусом. Зокрема боржником не було подано жодних відомостей чи даних щодо того, що заборгованість є спірною. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Виконавчий напис набрав законної сили 09.10.2020, що відповідає даним умовам, оскільки Відповідачем набуто право вимоги до Позивача відповідно до договору факторингу №05/0820 - 01 від 05.08.2020 року. Так, виконавчий напис здійснювався відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. 19.04.2022 року до вище зазначеної постанови, внесені зміни, якими виправили пункт про кредитні договори, проте виконавчий напис здійснювався до даної зміни, що вказує на законність його виконання. Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що виконавчий напис вчинений із порушенням закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису. Позивач мав довести, що була відсутня правова підстава для вчинення спірного виконавчого напису, тобто факт відсутності порушеного права відповідача та відсутність підстав для захисту відповідного права шляхом стягнення кредитної заборгованості на підставі спірного виконавчого напису. Однак належних та допустимих доказів з цього приводу Позивачем не надавалось. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач не погоджується з вимогою про стягнення витрат на правничу допомогу, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Пунктами 2, 3 ч. 3. ст. 141 ЦПК України зазначено, що розмір таких витрат має бути обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес та поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. Так, відповідно до п. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Так, вартість судових витрат суттєво завищена та неспівмірна наданим послугам. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Як доказ понесення витрат на правничу допомогу представник Позивача, додає до матеріалів попередній розрахунок послуг з надання правничої допомоги та Акт виконаних робіт від 24 листопада 2023 року, за яким загальна вартість наданих послуг адвоката складає 4000,00 грн. Відповідно до умов договору Сторони дійшли згоди, що гонорар Адвоката має фіксований розмір, становить 4000,00 грн та сплачений в повному обсязі під час підписання вказаного акту виконаних робіт. Проаналізувавши вищесказане, можна дійти висновку, що не можливо визначити скільки коштує 1 година роботи представника Позивача в даній справі. В п.п. 3-4 Акту виконаних робіт від 24 листопада 2023 року міститься згадка про таку послугу, як «Аналіз судової практики» та «Розроблення правової позиції», проте, вищевказані послуги неможливо розцінити як надання професійної правничої допомоги у справі, що надана клієнту, оскільки виокремлення адвокатом таких послуг як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката зі стадії «Складання позовної заяви». Відтак, час витрачений на ці послуги не повинен враховуватися та має бути виключено із загальної вартості наданих адвокатом Логвиненко С. С. послуг правничої допомоги. У справі «East/West Alliance Limited проти України» (заява №19336/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник (в нашому випадку позивач) має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Вартість витрат на професійну правничу допомогу є суттєво завищеною та неспівмірною фактично наданим послугам. Так, адвокатом Логвиненком С. С. до матеріалів справи не додано копію документу який підтверджує фактично понесені витрати Позивачем на правничу професійну допомогу у розмірі 4000,00 грн, який би відповідав загальним вимогам, затвердженим Правлінням Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15 грудня 2004 року. Отже, проаналізувавши надані документи представником Позивача, можна прийти до висновку, що вартість виконаних робіт представником Позивача є завищеною, необґрунтованою такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України є неспівмірною зі складністю справи та документально не підтверджена. Таким чином, вважаємо позовні вимоги в частині витрат щодо стягнення правничої допомоги з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» у розмірі 4000,00 грн, є необґрунтованими та завищеними відносно складності справи. Просив у задоволенні позовних вимог щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення витрат на професійну правничу допомогу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь [PERSON] в розмірі 4000,00 гривень - відмовити. Третя особа до судового засідання не з`явилась з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлена у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі 24.11.2023 на підставі ухвали судді відкрите провадження у справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, розгляд справи по суті призначено на 09.00 год 20.12.2023, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третім особам - пояснення (заперечення). На підставі ухвали суду від 24.11.2023 задоволена заява позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення за виконавчим листом. Через неявку у судове засідання сторін та третіх осіб у справі розгляд справи відкладався на 19.01.2024, 15.02.2024. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису № 95189 вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С., зареєстрованого в реєстрі 20.11.2020, з [PERSON] на користь «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», запропоновано стягнути заборгованість, яка виникла за кредитним договором № 789094169 від 18.03.2020, укладеним між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28.11.2018 є ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 є ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», за період з 04.11.2020 по 04.11.2020 в сумі 16635,74 грн, за вчинення виконавчого напису 1200 грн (а. с. 24). На підставі виконавчого напису № 95189 від 20.11.2020, приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О. І. винесені постанови: 30.03.2021 - про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, 02.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О. І. - про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника, 19.11.2021 - про арешт коштів боржника (а. с. 13-13, 14-15, 16, 17, 18). На підставі виконавчого напису № 95189 від 20.11.2020, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В. В. винесені постанови: 27.06.2023 - про передачу виконавчого провадження, 28.06.2023 - про прийняття виконавчого провадження, 21.09.2023 - про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника, 14.10.2023 - про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (а. с. 19, 20, 21, 22-23). V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на підставі документів, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Вчинення виконавчих написів, крім того, врегульовано Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Відповідно до п. 3.1, п. 3.2 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні. Відповідно до п. 2.3 Порядку боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. При цьому суд враховує постанову Верховного Суду від 30.09.2019 по справі № 357/12818/17. Судом не встановлено, що відповідачем вживалися заходи для інформування позивача про необхідність сплати заборгованості та дострокове повернення боргу. При цьому, пункт 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, було доповнено постановою КМУ від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». В частині щодо доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22 лютого 2017 року, була визнана незаконною та нечинною. У зв`язку з цим вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, яким цей Перелік було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, що була визнана судом незаконною та нечинною, є неправомірним, винесеним незаконно та не підлягає виконанню. При цьому суд враховує п.п. 77-95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021, справа № 910/10374/17. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку і Переліку. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 536,80 грн за заяву про забезпечення позову та в сумі 1073,60 грн за подання позовної заяви, всього 1610,40 грн. Згідно ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати позивача на правову допомогу по цій справі склали 4000 грн, що підтверджується Договором про надання правничої допомоги в цивільному провадженні від 01.11.2023, додатковою угодою № 1 від 01.11.2023 до цього договору, Попереднім розрахунком послуг з правничої допомоги від 01.11.2023, довідкою про плату послуг адвоката від 24.11.2023, Свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДН № 4725 від 25.05.2016, ордером на надання правничої (правової) допомоги серія АН № 1170873 від 24.11.2023. Також витрати підтверджуються Актом виконаних робіт від 24.11.2023 згідно якого було витрачено на: надання усних консультацій 1 год. робочого часу; ознайомлення з документами, які мають відношення до справи 1 год. робочого часу; аналіз судової практики 1 год. робочого часу; розроблення правової позиції 1 год. робочого часу; складання позовної заяви 3 год. робочого часу; складання заяви про забезпечення позову 2 год. робочого часу. Станом на поточну дату адвокатом за дорученням клієнта відпрацьовано 9 год., погодинна оплата гонорару визначена 1500 грн за 1 год. роботи адвоката. Відповідно до умов договору сторони дійшли згоди про фіксований розмір гонорару, що становить 4000 грн, який сплачений у повному обсязі під час підписання вказаного Акту виконаних робіт. Відповідач у відзиві зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу є безпідставними та необґрунтованими. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім цього, оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. При цьому суд враховує п.п. 132-134 постанови ВП ВС від 16.11.2022, справа № 922/1964/21. Також, суд зазначає, що, відповідно до положень ст. 14 ПК України, адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016, №13 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління НБУ від 29.12.2017 року № 148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. При цьому суд враховує п.п. 35-37 постанови КАС ВС від 16.04.2020, справа № 727/4597/19. Враховуючи викладене, суд вважає фіксовану суму правової допомоги у розмірі 4000 грн обґрунтованою, доведеною та відповідно, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved