Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі № 826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.2022 р. позов Міністерства юстиції України до Комуністичної партії України, за участю третіх осіб, які не заявляли самостійних вимог щодо предмета спору: Служби безпеки України, Всеукраїнського об`єднання «Свобода», Радикальної партії Олега Ляшка, Громадської організації «Воля-Громада-Козацтво», Української республіканської партії, [PERSON] , за участю Офісу Генерального прокурора про заборону діяльності політичної партії задоволено. Заборонено діяльність Комуністичної партії України. Передано майно, кошти та інші активи партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави. У ході виконання Мін`юстом України судового рішення в частині передачі майна, коштів та інших активів Комуністичної партії України, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави встановлено, що після відкриття 11.07.2014 року судом провадження у вищезазначеній адміністративній справі № 826/9751/14 про заборону Комуністичної партії України, Лебединською міською організацією КПУ на підставі договору дарування від 30.09.2014 р. № 2198, посвідченого приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. відчужено 7/100 частки нежитлового приміщення, а саме цілісного майнового комплексу загальною площею 107,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 465359459105. Набувачем спірного майна став наближений до Комуністичної партії України громадянин [PERSON] один із засновників міської парторганізації. На думку позивача, відповідач та Лебединська міська організація КПУ знали про відкриття судом провадження у справі про заборону Комуністичної партії України, усвідомлювали можливість передачі її майна державі, не мали наміру виконувати договір дарування, не змінили місцезнаходження партійної організації, яке перебуває за адресою подарованого майна і укладення вказаного договору було спрямоване не на реальне настання наслідків договору дарування, а мало на меті іншу ціль - уникнення передачі майна у державну власність. Тому позивач звернувся до суду та просив визнати недійсним договір дарування 7/100 частки нежитлового приміщення, а саме цілісного майнового комплексу загальною площею 107,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 465359459105, укладений 30.09.2014 між Лебединською міською організацією Комуністичної партії України (код ЄДРПОУ: 24018795, площа Соборна (стара назва - Інтернаціональна), 4, м. Лебедин, Сумська обл.) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), посвідчений приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. і зареєстрований за № 2198 та скасувати державну реєстрацію прав [PERSON] на вказане нерухоме майно. Також представник просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірне майно, заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо цього нерухомого майна та стягнути судові витрати з відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та пояснив, що вважає завищеною суму витрат відповідача на правову професійну допомогу, мотивував свої доводи тим, що заявлені витрати не є співмірними зі складністю справи; а обсяг послуг і витрачений на їх надання час не відповідають критерію реальності цих витрат. Тому він просив суд відмовити в задоволення заяви про стягнення судових витрат на надання правничої допомоги. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився,\~а його\~представник проти\~задоволення позовних\~вимог заперечила,\~мотивуючи це\~тим,\~що доказів на обґрунтування позиції позивача в тій частині, що відповідач, будучи членом міської партійної організації та сама міська партійна організація знали заздалегідь, що договір дарування не буде виконуватись, що він має інші цілі, ніж дарування і має на меті уникнення передачі об`єкта нерухомості у державну власність під час розгляду справи подано не було. При цьому, вони не знали і не могли знати про розгляд судової справи № 826/9751/14, оскільки їх до участі у цій справі не залучали, а після укладення договору, до розгляду даної справи у суді - 16.09.2021 року Лебединська міська організація КПУ припинена в якості юридичної особи, без правонаступництва. Об`єкт нерухомості фактично був переданий [PERSON] під час укладення договору, що підтверджено символічною передачею ключів від нього, факт якої відбувся у присутності нотаріуса, який посвідчував договір; право власності на об`єкт нерухомості [PERSON] набув з моменту його прийняття, що підтверджується отриманням відповідачем примірнику оскаржуваного договору після його нотаріального посвідчення; за заявою [PERSON] нотаріус вніс запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на об`єкта нерухомості за відповідачем; після укладення договору відповідач фактично у власних цілях використовував і використовує об`єкт нерухомості, вчиняючи щодо нього правомочності власника. Так, 28.11.2016 року [PERSON] уклав договір № 211621 на постачання електроенергії, 01.09.2017 року відповідач уклав договір № 61 на водопостачання та водовідведення щодо об`єкта нерухомості; 03.11.2017 року уклав договори про внесення змін до угод про надання комунальних послуг, оплачував надані вказані послуги. Крім того, [PERSON] неодноразово передавав об`єкт нерухомості в оренду іншій особі, що підтверджується відповідними договорами оренди. Тому представник просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 15 000 грн. Представник третьої особи до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, про час, дату і місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що приймав участь у створенні та діяльності Лебединської міської організації КПУ, знає [PERSON] як особу, яка брала активну участь у роботі цієї партійної організації і в 2014 році, в зв`язку з наближенням реформи територіального устрою в Україні та відсутністю в організації коштів на утримання нерухомості, керівництвом організації, за підтримки Президії ЦК Компартії України було вирішено подарувати приміщення площею 107,9\~кв.\~м , розташоване за адресою:\~ [ADDRESS] [PERSON] , як особі яка в минулому була нагороджена грамотою і мала матеріальну можливість утримувати дане приміщення. З цією метою було укладено договір дарування, посвідчений нотаріально. З квитанції (а.с. 15), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 5 368 грн. 00 коп. З інформації (а.с. 16-20), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] на підставі договору дарування від 30.09.2014 № 2198, посвідченого приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. належить 7/100 частки нежитлового приміщення, а саме цілісного майнового комплексу загальною площею 107,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 465359459105. Із запиту (а.с. 21), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Лебединська міська організація комуністичної партії України, код ЄДРПОУ 24018795, як юридична особа припинена 16.09.2021 року, номер запису 1006291110014000126, підстава: рішення щодо припинення. Із запиту (а.с. 22), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань комуністична партія України, код ЄДРПОУ 00049147, як юридична особа перебуває у стані припинення з 04.08.2022 р. Підстава: судове рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи від 05.07.2022 № 826/9751/14 Восьмий апеляційний адміністративний суд. Дата набрання чинності 27.07.2022. З витягу з протоколу (а.с. 23-24), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що рішенням організаційного комітету Лебединської міської організації Комуністичної партії України від 26.02.2008 року до складу якого входили [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] членами бюро Лебединської міської організації Комуністичної партії України обрано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З виписки (а.с. 25-27), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що Міністерство юстиції України є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якої є державне управління загального характеру. З договору, відомостей, свідоцтв, паспортів, картки, довідок, витягів, технічного паспорту (а.с. 43-46, 48, 50, 57-65), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 30.09.2014 року між Лебединською міською організацією Комуністичної партії України в особі першого секретаря Сумського обласного комітету комуністичної партії України Даниленка Володимира Андрійовича, [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] був укладений договір дарування 7/100 частки нежитлового приміщення, а саме цілісного майнового комплексу загальною площею 107,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. і зареєстрований за № 2198. Згідно п. 8 договору об`єкт нерухомості фактично був переданий відповідачеві, що підтверджено символічною передачею ключів від нього, факт якого відбувся у присутності нотаріуса, який посвідчував договір. Згідно п. 13 договору договір набуває юридичної сили з моменту його нотаріального оформлення. Право власності на дарунок виникає у обдарованого з моменту його прийняття. Прийняттям дарунку вважається отримання обдарованим примірнику оскаржуваного договору після його нотаріального посвідчення. З постанови, витягу (а.с. 47, 49), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 14.08.2014 року президія Центрального комітету Компартії України надала дозвіл на відчуження (дарування) нерухомого майна за адресою [ADDRESS] . З статуту (а.с. 51-56), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що Комуністична партія України є політичною організацією, що об`єднує на добровільних засадах громадян України - прихильників комуністичної ідеї. З додаткових угод, обсягів, рахунку, квитанції (а.с. 92-95, 106-107), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 28.11.2016 року між ПАТ «Сумиобленерго» та [PERSON] був укладений договір № 211621 про постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , додатковими угодами до якого були визначені обсяги постачання (договірні величини споживання) електричної енергії на 2018 рік. Згідно рахунку № 86-15-17/371 від 15.08.2018 року [PERSON] була здійснена оплата послуг постачання електричної енергії за вказаною адресою в сумі 28 грн. 61 коп. З договору, рахунку, квитанції (а.с. 96-97, 105), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 01.09.2017 року між КП «Водоканал виконавчого комітету Лебединської міської ради» в особі директора Литовченка М.І. та [PERSON] був укладений договір про водопостачання та водовідведення [ADDRESS] . Згідно рахунку № 1195 від 20.09.2018 року [PERSON] була здійснена оплата послуг водопостачання за вказаною адресою в сумі 114 грн. 68 коп. З договору, акту приймання-передачі (а.с. 101-104), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 01.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] передав [PERSON] у платне строкове користування приміщення в нежитловому будинку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 36,3 кв.м. З договору, ордеру (а.с. 117, 119, 122, 140), досліджених в судовому засіданні вбачається, що у справі за позовом Міністерства юстиції України до [PERSON] 26.09.2023 року між адвокатом Мазнєвою С.Г. та відповідачем [PERSON] було укладено договір, яким врегулювано об`єм, порядок надання, вартість професійної правничої допомоги. З платіжної інструкції, акту приймання-передачі (а.с. 138-139), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 17.12.2023 року відповідач [PERSON] отримав від адвоката Мазнєвої С.Г. послуги у виді правової допомоги на суму 12 500 грн. та оплатив їх в повному обсязі. Вислухавши представників\~сторін та\~свідка,\~вивчивши матеріали\~справи,\~суд вважає,\~що позовна\~заява не\~обґрунтована,\~між сторонами\~мають місце\~цивільні правовідносини\~і позов\~не підлягає\~до задоволення,\~оскільки в\~судовому засіданні\~було встановлено, що 30.09.2014 року Лебединською міською організацією КПУ на підставі договору № 2198, посвідченого приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. подаровано 7/100 частки нежитлового приміщення, а саме цілісного майнового комплексу загальною площею 107,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 465359459105 наближеному до Комуністичної партії України громадянину [PERSON] . На думку позивача, відповідач та Лебединська міська організація КПУ знали про відкриття 11.07.2014 року судом провадження у справі про заборону Комуністичної партії України, усвідомлювали можливість передачі її майна державі і укладення вказаного договору було спрямоване не на реальне настання наслідків договору дарування, а мало на меті уникнення передачі майна у державну власність. Тому позивач звернувся до суду та просив визнати недійсним зазначений договір дарування частки нежитлового приміщення та скасувати державну реєстрацію прав [PERSON] на вказане нерухоме майно. Ухвалою Лебединського райсуду від 01.09.2023 р. забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірне майно та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо цього нерухомого майна. Вказані обставини встановлені з пояснень учасників справи, показів свідків та матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Згідно ст. 234 ЦК України Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин\~визнається судом\~недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 6 листопада 2009 року для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Згідно постанови\~Великої Палати\~Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь- яких дій на виконання такого правочину; суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину: Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду враховує, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним». Суд\~бере до\~уваги,\~що згідно\~вимог ст.ст.\~12,\~81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні представником позивача було доведено, що відповідач [PERSON] \~є особою,\~наближеною до\~КПУ \~одним із\~засновників міської\~парторганізації,\~так як\~вказана обставина\~стверджується матеріалами\~справи,\~дослідженим в\~судовому засіданні\~(а.с.\~23-24),\~проте не\~було доведено,\~що 30.09.2014 року Лебединською міською організацією КПУ укладено договір дарування частки нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. за № 2198 громадянину [PERSON] без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Також, суд бере до уваги, в судове засідання не було надано доказів того, що відповідач та Лебединська міська організація КПУ знали про відкриття 11.07.2014 року судом провадження у справі про заборону Комуністичної партії України; що вони усвідомлювали можливість передачі майна міської парторганізації державі через 8 років після укладення договору дарування; що укладення вказаного договору було спрямоване не на реальне настання наслідків договору дарування, а мало на меті уникнення передачі майна у державну власність. На думку суду, укладення фіктивного правочину не було доведено ні поясненнями представника позивача, ні наданими позивачем в судове засідання матеріалами справи, в яких не було, зокрема, зазначено, які саме правові наслідки договору відчуження нерухомого майна сторони договору вирішили не створювати і не виконувати після його укладення, а які саме правові наслідки договору дарування були ними узгоджені для виконання в подальшому. При цьому,\~суд не\~може взяти\~до уваги\~доводи представника\~позивача \~в тій\~частині,\~що одним\~із таких\~наслідків є\~збереження місцезнаходження\~партійної організації\~за адресою\~подарованого майна,\~так як\~на час\~розгляду позову\~Лебединська міська\~організація КПУ\~не знаходиться\~в м.\~Лебедині за\~вказаною адресою\~і за три роки до розгляду даної справи у суді - 16.09.2021 року припинена в якості юридичної особи, без правонаступництва. Разом з тим, суд бере до уваги покази свідка [PERSON] , так як вони підтверджуються матеріалами справи щодо правомочності свідка укладати договір дарування та обґрунтовують вибір [PERSON] як особи, що була обдарована згідно договору від 30.09.2014 року (а.с. 23-24,47). Також, суд враховує доводи представника відповідача в тій частині, що приміщення було фактично передано [PERSON] під час укладення договору, що підтверджено символічною передачею ключів від нього, факт якого відбувся у присутності нотаріуса, який посвідчував договір; що право власності на об`єкт нерухомості [PERSON] набув з моменту його прийняття, що підтверджується отриманням відповідачем примірнику оскаржуваного договору після його нотаріального посвідчення; що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесно запис про реєстрацію права власності на об`єкта нерухомості за відповідачем, так як вказані обставини теж стверджуються матеріалами справи (а.с. 43-46). Також матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні стверджується, що після укладення договору відповідач з метою використання спірного приміщення 28.11.2016 року [PERSON] уклав договір № 211621 на постачання електроенергії, 01.09.2017 року відповідач уклав договір № 61 на водопостачання та водовідведення щодо об`єкта нерухомості; 03.11.2017 року уклав договори про внесення змін до угод про надання комунальних послуг, оплачував надані вказані послуги, передавав об`єкта нерухомості в оренду іншій особі. (а.с. 92-107). Тому, суд бере до уваги, що в судовому засіданні ні поясненнями представників, ні показами свідка та дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи не було доведено, що сторони 30.09.2014 року уклали договір дарування лише для виду; знали заздалегідь, що він не буде виконаний; мали правову мету не реально безоплатно передати майно у власність [PERSON] , а приховати це майно від передачі державі. В той же час, суд враховує, що в судовому засіданні було доведено факт передачі майна на виконання правочину, факт використання цього майна обдарованим і вважає необхідним в задоволенні позову відмовити. Також суд вважає необхідним на підставі ч. 9 ст. 158 ЦПК України скасувати заходи забезпечення позову. Крім того,\~суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу, так як в судовому засіданні було встановлено, що під час розгляду цивільної справи відповідачем було отримано від адвоката професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1, п.п. 1,4 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч. 1-4 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Згідно п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ч. 1 ст. 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Проте, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд бере\~до уваги,\~що питання\~розподілу судових\~витрат,\~у тому\~числі і\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката,\~вирішується за\~наслідками розгляду\~справи і\~враховує доводи\~представника відповідача\~щодо необхідності\~стягнення коштів\~на оплату\~правничої допомоги,\~так як\~останнім на\~обґрунтування своїх\~вимог до\~суду поданорозрахунок судових витрат, платіжні інструкції, акт приймання передачі виконаних робіт та договір про надання правової допомоги від 26.09.2023 року (а.с. 136-140), з яких вбачається, що представник відповідача адвокат Мазнєва С.Г. надала у даній справі в суді першої інстанції правничу допомогу і її вартість була оцінена в сумі 15 000 грн. Суд бере до уваги ту обставину, що факт сплати позивачем частини коштів за надані адвокатом послуги доводиться платіжними інструкціями (а.с. 138) та враховує вимоги ч. 1 ст. 137 ЦПК України, з яких вбачається, що до стягнення підлягають витрати на професійну правову допомогу, яка не тільки сплачена але і підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Тому суд враховує доводи сторони відповідача про стягнення з позивача витрат на оплату правової допомоги, оскільки доказами підтверджено її надання у погодженому між адвокатом та клієнтами розмірі. Однак, суд не повною мірою погоджується з доводами сторони відповідача щодо вартості цієї допомоги та, розподіляючи витрати, понесені [PERSON] в цій частині, враховує заперечення представника позивача в тій частині, що впровадження систем електронного судочинства дозволяє подавати та отримувати процесуальні документи, вчиняти інші процесуальні дії дистанційно, не відвідуючи приміщення суду, що не потребує значного часу та поїздки у відрядження і вважає заявлений розмір витрат дещо перевищеним, не повною мірою обґрунтованим та не відповідаючим критерію розумності. Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від\~31.07.2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19). Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, значимості вчинених адвокатом дій (надання послуг), суд дійшов висновку про наявність підстав\~\~для зменшення витрат на професійну правничу допомогу та вважає необхідним стягнути з відповідача в цій частині кошти у розмірі 10 000 грн. Тому суд вважає необхідним заяву стягнення судових витрат задовільнити частково, стягнути з позивача на користь відповідача на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу 10 000 грн. 00 коп., а в задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved