Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить визначити їй додатковий строк, тривалістю в три місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 8,38 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Яськівської сільської ради Одеського (колишнього Біляївського) району Одеської області. Згідно заповіту, складеного 13.11.2015 року та посвідченого секретарем виконавчого комітету Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області, її батько заповідав вищезазначену ділянку їй. Позивачці не було відомо про існування зазначеного заповіту, оскільки вона вважала, що батько залишив земельну ділянку її племіннику відповідачу по справі, оскільки він живе в селі та можливо б нею користувався в майбутньому. Проте, як їй стало відомо в жовтні 2023 року від племінника, що існує заповіт батька на її ім`я. Позивачка звернулася до нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом їй надано роз`яснення за № 2987/02-14 від 13.10.2023 року про неможливість оформлення спадщини та необхідність звернутися до суду з питання встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька. Враховуючи, що в іншому порядку, крім судового, це питання вирішити неможливо, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 04 січня 2024 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання та витребувано у державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області фотокопію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . До підготовчого судового засідання позивачка не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с. 42). Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 41). Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.09.2021 року (а.с. 8). Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 014799, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Яськівської сільської ради Біляївського (теперішнього Одеського) району Одеської області, кадастровий номер 5121085600:01:001:0190, загальною площею 8,38 га. (а.с. 11). Згідно заповіту від 13.11.2015 року, [PERSON] заповідав належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 8,38 га., що знаходиться на території Яськівської сільської ради Біляївського (теперішнього Одеського) району Одеської області позивачці [PERSON] (а.с. 12). Позивачка звернулася до державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , але листом № 2987/02-14 від 13.10.2023 року їй було відмовлено, так як позивачка пропустила строк для прийняття спадщини (а.с. 13). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 573/2023, позивачка є спадкоємицею за заповітом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 24-40). Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивачки та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані докази та аргументи є належними та допустимими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України. Таким чином, оскільки позивачка була необізнана про наявність заповіту на її ім`я, у зв`язку з чим вона не мала змоги звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, тому суд дійшов до переконання, що дана обставина є поважною причиною пропуску строку. Також суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що доводи позивачки обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved