Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділення в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності. Позов мотивований тим, що заочним рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24.05.2016 року за [PERSON] визнано право власності на частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем за законом, належну померлому [INFO] [PERSON] . Між позивачкою та відповідачкою склалися неприязні відносини з приводу користування, утримання вищевказаного майна, внаслідок чого [PERSON] позбавлена можливості на власний розсуд розпоряджатись своїм майном, оскільки не може виготовити правовстановлюючі документи на майно через їх втрату, а на такий правочин необхідна згода всіх співвласників. Ухвалою від 03.08.2023 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. 02.10.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Кучерявий Д.Й. у судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Також направив додаткові пояснення, в яких уточнив свої вимоги та просить виділити позивачці частку в натурі з майна, що перебуває у спільній частковій власності відповідно до 2 варіанту поділу згідно експертизи. Представник відповідачки адвокат Наталюк Н.М. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що між сторонами існувала усна домовленість про те, що будинок відходить відповідачці, кухня - позивачці, власність відповідачки ще не оформлена, тому не можна ділити те, що їй не належить. Позивачкою невірно обраний спосіб захисту, оскільки має бути поділ майна, а не виділ. Щодо висновку експерта зазначає, що експерт здійснював дослідження по технічному паспорту якому вже 8-9 років, на місце не виїжджав, об`єкт не оглядав та зробив поділ на власний розсуд. Позивачка та відповідачка в судові засідання не з`являлись. Суд, заслухавши присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи, при вирішенні спору виходить із такого. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно заочного рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24.05.2016 року за [PERSON] визнано право власності на частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем за законом, належну померлому [INFO] [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №61308977 від 13.06.2016 за [PERSON] на праві спільної часткової власності зареєстровано житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Інша частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] належить відповідачці [PERSON] як спадкоємиці за законом після смерті [PERSON] , що визнано сторонами по справі. 02.12.2015 на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] . згідно якого площа будинку (А-1) складає 80,5 кв.м., літня кухня (Б) 67,5 кв.м., літня кухня (В) 15,6 кв.м., гараж (Г) 19,4 кв.м., сарай (Д) 7,8 кв.м., вбиральня (Е) 1,0 кв.м., огорожа (N) проф. лист 37 кв.м., ворота металеві 9,0 кв.м. Відповідно до Висновку ПП Брокерський торговий дім «Поділля» про вартість майна, вартість об`єкта оцінки - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , без урахування ПДВ становить 267 039 грн. Представником позивачки надано суду висновок експерта №48/23 від 23.11.2023 року, в якому зазначено, що на вирішення судової будівельно-технічної експертизи поставлено наступне питання: Чи можливий технічний поділ житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] на дві відокремлені частини відповідно до ідеальних часток співвласників до або із відхиленням від ідеальних часток співвласників до частини? Згідно з варіантом ІІ поділу житлового будинку площею 56,6 кв.м. та господарських будівель і споруд пропонується наступний поділ між першим співвласником частини та другим співвласником частини: житловий будинок (А-1): 1-1 кухня 10,8 кв.м. - перший співвласник 10,8 кв.м.; 1-2 житлова 11,9 кв.м. - перший співвласник 11,9 кв.м.; 1-3 житлова 23,8 кв.м. - перший співвласник 0, другий співвласник 23,8 кв.м.; І веранда 10,1 кв.м. - перший співвласник 10,1 кв.м. господарські будівлі та споруди: Б літня кухня за першим співвласником 2/5 частини (площа забудови 27,0 кв.м), за другим співвласником 3/5 частини; В літня кухня за другим співвласником; Г гараж за першим співвласником; Д сарай (літня кухня) за першим співвласником; Е вбиральня за другим співвласником; N огорожа за двома співвласниками. По даному варіанту поділу відхилення від ідеальних частин співвласників по вартості житлового будинку становить: для першого співвласника частини на 1214 грн. більше, для другого співвласника частини на 1214 грн. менше. Для відокремленого користування співвласниками приміщеннями житлового будинку необхідно виконати наступні роботи: демонтувати дверний блок та замурувати дверний отвір між приміщеннями поз.1-3 та поз.1-1; облаштувати вхідні двері (дверний блок) на місці отвору віконного блоку у приміщенні поз.1-3; облаштувати міжкімнатну перегородку у приміщенні поз.1-3; облаштувати перегородку для поділу між 2/5 частиною (площа забудови 27,0 кв.м) та 3/5 частиною (площа забудови 40,5 кв.5) у господарській будівлі Літ.Б (літня кухня). Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] , суду пояснив, що відповідно до звернення представника позивачки було проведено експертизу без виїзду на об`єкт, що передбачено Інструкцією. Вказав, що досліджував фотографії будинку, виходив з вартості всього будинковолодіння та надав відповіді на поставлені запитання експертизи. Також пояснив, що літня кухня - це господарське допоміжне приміщення, на яке технічний паспорт не оформляється, в результаті дослідження отримано два варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами з відхиленням від ідеальних часток, де ІІ варіант з меншим відхиленням. Згідно ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Поняття, зміст права власності, його здійснення закріплено у ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, тлумачення яких свідчить, що: право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном; забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Частиною першою ст.355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю(ч.1 ст.356 ЦК України). Згідно з ч.ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 367, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У той же час порядок користування будинком підлягає врахуванню при поділі будинку. Правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 21.06.2023 року №161/3260/20. Згідно з п.п.1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. У постанові Верховного Суду від 19.05.2021 року у справі №501/2148/17 викладено правовий висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки із майна, що є у спільній частковій власності, правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце не виділ, а поді спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Враховуючи, що власниками спірного нерухомого майна, а саме, житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] є лише дві особи - позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] , позивачка просить суд виділити в натурі відокремлену частину майна, яка відповідає розміру її частки у праві власності - , що з урахуванням кількості власників домоволодіння свідчить про його фактичний поділ та можливість саме поділу спірного домоволодіння між двома співвласниками шляхом виділення кожному із співвласників його частки у натурі. Твердження представника відповідачки про те, що [PERSON] ще не оформила право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, яке їй не належить, а тому не можна здійснити поділ є необгрунтованим, оскільки відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 року у справі №463/6829/21-ц. Застосований спосіб захисту прав позивачки відповідає зазначеним вище положенням ЦК України та є ефективним, оскільки співвласник майна, що перебуває у спільній часткові власності двох осіб, має право як на виділ своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності (стаття 364 ЦК України), так і на її поділ (стаття 367 ЦК України). Кожен з цих способів передбачає виділення співвласнику в натурі відокремленої частини майна, яка відповідає розміру його частки у праві власності. Правовий режим спільної власності має враховувати інтереси усіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Зазначення у судовому рішенні, яким позивачу виділено частину спірного будинку, також частини цього будинку, яка залишається (виділяється) відповідачці, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, таким, як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Подібні правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 року в справі № 462/1585/16-ц, від 08.03.2023 року у справі №559/1923/17. Твердження представника відповідачки про те, що експерт на місце не виїжджав, об`єкт не оглядав спростовується п.3.5 розділу ІІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року згідно якого, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). У висновку експерта №48/23 від 23.11.2023 року наведений перелік документації, яким користувався експерт при здійсненні дослідження, а також у судовому засіданні пояснив, що в будинку не був, однак здійснював дослідження по копії технічного паспорту, наданому представником позивачки, який містить інформацію про технічні дані об`єкта - житлового будинку, господарських будівель та споруд, його складові, об`єм, площу та є дійсний. Представник відповідачки не спростував належними та допустимими доказами висновку судової будівельно-технічної експертизи, наданої представником позивачки. Інших висновків експерта(ів) до суду не надано. Матеріали справи також не містить посилань на інші варіанти поділу спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, або ж на наявність доказів технічної неможливості поділу чи порушення державних будівельних норм при такому поділі. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. (Висновок Верховного Суду викладений у постанові від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17). Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне виділити обом сторонам їх частки у спірному житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами відповідно до варіанту ІІ, запропонованого судовим експертом, оскільки такий варіант поділу буде відповідати інтересам обох сторін та наближений до розмірів їх часток з меншою сумою компенсації за відхилення від розмірів ідеальних часток, а саме 1214,00 грн. Також слід залишити в спільному користуванні огорожу (літ. N), що складає профлист 37 кв. м, ворота металеві 9,0 кв. м. через фактичну неможливість її поділу згідно цільового призначення. Щодо твердження представника відповідачки про відсутність доказів про наявність технічної можливості провести роботи по роз`єднанню інженерних мереж чи комунікацій будинку, суд зазначає, що отримання документів, які дають право на виконання робіт з переобладнання будинку є питанням способу та порядку виконання судового рішення. Такий правовий висновок наведений у постановах Верховного Суду: від 18.02.2020 у справі №205/7623/16-ц, від 08.07.2020 у справі №520/13003/16-ц. Також на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1 335,20 грн.

Outcome: approved