Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 вересня 2023 р. між нею та ФОП [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу товарів, а саме: пуховика жіночого вартістю 1 999 грн. і кросівок жіночих вартістю 1\~200 грн., на загальну суму 3 199 грн. Зазначає, що договір між ними був укладений на відстані за допомогою електронної комунікаційної мережі, зокрема через мережу Інтернет та додаток Інстаграм. Так, відповідач має сторінку в мережі Інстаграм під назвою « [INFO] », через яку здійснює продаж одягу та взуття, і вона відгукнулась на пропозицію відповідача про продаж товарів, зробила замовлення. Вказує, що нею сплачено на рахунок відповідача повну вартість товару у розмірі 3\~199 грн. і вони погодили, що строк поставки пуховика жіночого складає від 10 до 20 робочих днів, а кросівки жіночі є в наявності у відповідача, за погодженням з позивачем товари мають бути поставлені разом, отже товари мали бути поставлені їй не пізніше 20 жовтня 2023 р. Зазначає, що 22 жовтня 2023 року вона звернулась до відповідача з вимогою про відправку кросівок жіночих, які мали бути у неї в наявності, не отримавши відповіді, 02 листопада 2023 р. вона повторно звернулась до відповідача з вимогою про поставку товару, на що відповідач надала відповідь, що має затримку товарів на кордоні і відповідно поставити його не може. Посилається на те, що відповідачем надано їй недостовірну інформацію щодо наявності товару та можливості його передачі, чим ввів її в оману, а звернулась до відповідача 22 жовтня 2023 року з вимогою про відправку взуття, однак всупереч умовам купівлі-продажу, що були погоджені сторонами, відповідач не відправила оплачений товар та відмовилась повертати суму передоплати. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь попередню оплату за непоставлений товар у сумі 1 200 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та зазначила, що позивачем не повернуто передоплату у розмірі 1\~200 грн. Відповідач та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представили, хоча представник відповідача ознайомився з матеріалами справи 12 січня 2024 року (а. с. 36), а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 26 лютого 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрована як Фізична особа-підприємець, основний вид діяльності: «56.30 Обслуговування напоями», інші види діяльності: «46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям; 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування». З матеріалів справи судом було встановлено, що 24 вересня 2023 року позивач в Інтернет-магазині в мережі Інстаграм під назвою « [INFO] » у відповідача [PERSON] здійснила замовлення на загальну суму 3\~199 грн. (куртка та кросівки), а зі змісту наданої позивачем переписки також вбачається, що сторони погодили умови поставки товару (найменування товару і вартість, а також строки поставки) (а. с. 6-25). Матеріалами справи підтверджено, що 25 вересня 2023 року року [PERSON] здійснила оплату замовлення, що підтверджується копією квитанції №150845427, призначення платежу «оплата за товар» (а. с. 5). Статтею 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Пунктом 8 частини 1 статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що договір, укладений на відстані - договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Згідно із ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов`язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтями 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. ст. 691, 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Стаття 665 ЦК України встановлено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Враховуючи надані позивачем обґрунтування своїх позовних вимог і наявні в матеріалах справи докази, а також беручи до уваги відсутність заперечень з боку відповідача, і те, що позивач повідомила відповідача про розірвання договору купівлі-продажу у зв`язку з невиконанням замовлення, однак відповідач в порушення умов укладеного договору зобов`язання щодо відправлення товару не виконала, грошові кошти за непоставлений товар не повернула і лише повідомила про неможливість скасування замовлення, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за зобов`язанням в розмірі 1 200 грн. Згідно із ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги задоволення позовних вимог у повному обсязі, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved