Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, посилаючись на те, що позивач з відповідачем проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад десять років, строком до 05.05.2023 року, включно, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки подружжя. 05.05.2023 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. У подружжя від спільного проживання народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач не записала відповідача батьком, оскільки доволі часто не могли узгодити спільні рішення та дійти до взаємної згоди щодо сімейних питань. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю та просив їх задовольнити. Третя особа, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином,надала до суду заяву з проханням слухати справу у відсутність їх представників, проти задоволення позову не заперечували. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Зі свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що вона народилася [INFO] в с. Шарівка Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис №16, де зазначено матір`ю дитини - [PERSON] , а батьком дитини - [PERSON] . Зі свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що він народився [INFO] в с. Шарівка Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис №1 де зазначено матір`ю дитини - [PERSON] , а батьком дитини - [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб 05.05.2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що державна реєстрація народження дітей [PERSON] та [PERSON] здійснена відповідно до частини першої статті 135 СК України. Позивач визнає батьківство повністю та вважає дітей своїми рідними синами. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial