Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

У поданому до суду позові [PERSON] просить розірвати шлюб, який був укладений з [PERSON] 18.12.2018 в Республіці Узбекистан, громадянином якої є відповідач. Ухвалою суду від 08 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій проти ухвалення заочного рішення і справі не заперечувала. Відповідач про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать рекомендовані листи суду з судовими повістками, направлені за останнім відомим місцем проживання відповідача та повернуті суду за відсутності адресата за вказаною адресою. Згідно з ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження чи з відзивом на позов до суду не звертався, заяв, клопотань та заперечень від нього до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не зявився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляду справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин, з письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Приймаючи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84)\~5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18 грудня 2018 року Будинком одруження «Навруз» м. Ташкента, а/з № 1186. Від спільного життя сторони дітей не мають. З 2021 року відносини між сторонами припинені, оскільки сторони мають різні погляди на сім`ю та сімейні відносини. Відповідач проживає в республіці Узбекистан, а позивачка в м. Харкові. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені судом обставини, фактичні взаємини подружжя, а саме: відсутність взаєморозуміння, припинення ведення сторонами спільного господарства та припинення шлюбно сімейних стосунків, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачем та відповідачем формальні, виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі, а також суперечать інтересам позивача, що має істотне значення.

Outcome: approved