Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про припинення спільної часткової власності та поділ майна з виділом в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, посилаючись на те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Загалом нерухоме майно, яке знаходиться у спільній частковій власності позивачів та відповідача складається з: житлового будинку під літ. «А-1», прибудов під літ. «а, а2, а3» загальною площею 85,2 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м.; господарські будівлі, а саме - вбиральня - Е, колодязь - № 5. Відповідно до Договору дарування частки в праві власності на житловий будинок № 5717 від 15 червня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталією Василівною, [PERSON] - дарувальник, передав, а [PERSON] та [PERSON] - обдаровувані, прийняли в рівних частках у власність 3/4 (три четвертих) частки в праві власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав № 335804778 від 15.06.2023 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з прибудовами, А-І, а, а2, а3, вбиральня - Е, колодязь № 5 в розмірі 3/8 (три восьмих) частки. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав №335804866 від 15.06.2023 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з прибудовами, А-І, а, а2, а3, вбиральня - Е, колодязь №5 в розмірі 3/8 (три восьмих) частки. Інша частка в праві власності на домоволодіння належить [PERSON] , яка становить 1/4, відповідно до Договору дарування № 3491 від 10 червня 1997 року посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Людмилою Василівною. Таким чином, на час подачі позовної заяви частки в домоволодінні визначені наступним чином: [PERSON] - 3/8; [PERSON] - 3/8; [PERSON] - 1/4; 3/8 + 3/8 + 1/4 = 3/8 + 3/8 + 2/8 = 8/8 = 1. Зазначені частки разом утворюють одиницю, що свідчить про зазначення повного переліку співвласників та відповідно відповідачів. Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, виготовленого 22.06.2023 року, за однією адресою розміщено житловий будинок з прибудовами під літ. «А-І, а, а1, а2, а3» загальною площею 85,2 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м., господарські будівлі вбиральня під літ. «Е», колодязь № 5. Протягом усього часу позивачі та відповідач проживають кожен окремо зі своєю сім`єю у належній їм частині домоволодіння і у кожного є свої господарські споруди, якими вони користуються. Між приміщеннями, якими користуються позивачі на праві спільної часткової власності, та приміщеннями, якими користується відповідач є окремі проходи, непрохідні для інших співвласників. Тобто, наразі фактично існує три відокремлених домогосподарства, що мають окремі проходи та входи в домоволодіння, забезпечені електрикою, водопроводом, однак усі вони є частинами домоволодіння, яке належить позивачам та відповідачу на праві спільної часткової власності. Приміщень, якими користуються сторони спільно - немає. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Оскільки бажання реалізувати своє право на виділ у натурі частки із домоволодіння майна, що є у спільній частковій власності виявили [PERSON] та [PERSON] , а відповідач ні, та враховуючи те, що у домоволодіння всього три співвласника, а при виділі [PERSON] та [PERSON] у натурі часток в праві власності на домоволодіння, що їм належать, збереження правовідносин спільної часткової власності є неможливим. Отже, враховуючи вищезазначене в даному випадку виділ у натурі частки у праві власності домоволодіння лише для [PERSON] та [PERSON] є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами. Позивачі як співвласники, при поділі мають право на виділ у натурі своїх часток із спільного майна та припинити спільну часткову власність на домоволодіння та виділити в натурі приміщення, в житловому будинку садибного типу під літ «А-І, а, а2, а3» загальною площею 85,2 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м., господарські будівлі - вбиральня під літ. «Е», колодязь № 5, а саме: [PERSON] : в житловому будинку «А-І» прим. «2-1» - коридор площею 5,4 кв.м.; прим. «2-2» - кімната площею 18,0 кв.м., а разом - загальною площею 23,4 кв.м., житловою площею - 18,0 кв.м.; [PERSON] : в житловому будинку з прибудовами «А-І, а2» прим. «3-1» - кухня площею 10,2 кв.м.; прим. «3-2» - кімната площею 7,3 кв.м.; прим. «IV» - комора площею 3,2 кв.м., а разом - загальною площею 20,7 кв.м., житловою площею - 7,3 кв.м., та споруда - вбиральня під літ. «Е». Слідуючи із зазначено відповідачу при поділі домоволодіння має бути виділено в натурі його частку із спільного майна, а саме: в житловому будинку з прибудовами «А-І, а, а3» прим. «1-1» - коридор площею 4,7 кв.м.; прим «1-2» - кухня площею 8,2 кв.м.; прим. «1-3» - кімната площею 9,0 кв.м.; прим. «1-4» - кімната площею 12,5 кв.м.; прим. «І» - веранда площею 6,7 кв.м., а разом - загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею - 21,5 кв.м., та споруда - колодязь №5. Висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виконаного експертом будівельним [PERSON] , від 20.07.2023 року №б/н підтверджується, що за технічними показниками об`єкт може бути поділено та визначено склад новоутворених об`єктів нерухомого майна відповідно до наступного: [PERSON] - приміщення позиції №1 загальною площею 41,1 кв.м. в житловому будинку з прибудовами «А-І, а, а3» та колодязь №5 (100%); [PERSON] - приміщення позиції №2 загальною площею 23,4 кв.м. в житловому будинку «А-І»; [PERSON] - приміщення позиції № 3 загальною площею 20,7 кв.м. в житловому будинку «А-І, а2» та вбиральня під літ. «Е» (100%). Відповідно до Висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкту нерухомості від 11.10.2023 року загальна ринкова вартість 3/4 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що належить позивачам становить: 317637,00 (триста сімнадцять тисяч шістсот тридцять сім) гривень без врахування ПДВ. Просять припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Виділити кожному співвласнику в натурі частку майна в результаті поділу, відповідно до Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виконаного експертом будівельним [PERSON] , від 20.07.2023 року №б/н, а саме: - [PERSON] : в житловому будинку «А-І» прим. «2-1» - коридор площею 5,4 кв.м.; прим. «2-2» - кімната площею 18,0 кв.м., а разом - загальною площею 23,4 кв.м., житловою площею - 18,0 кв.м.; [PERSON] : в житловому будинку з прибудовами «А-І, а2» прим. «3-1» - кухня площею 10,2 кв.м.; прим. «3-2» - кімната площею 7,3 кв.м.; прим. «IV» - комора площею 3,2 кв.м., а разом - загальною площею 20,7 кв.м., житловою площею - 7,3 кв.м., та споруда - вбиральня під літ. «Е»; [PERSON] : в житловому будинку з прибудовами «А-І, а, а3» прим. «1-1» - коридор площею 4,7 кв.м.; прим «1-2» - кухня площею 8,2 кв.м.; прим. «1-3» - кімната площею 9,0 кв.м.; прим. «1-4» - кімната площею 12,5 кв.м.; прим. «І» - веранда площею 6,7 кв.м., а разом - загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею -21,5 кв.м., та споруда - колодязь №5. Визнати право власності на новоутворені об`єкти нерухомого майна в результаті поділу: \~ \~ \~ \~ [PERSON] на приміщення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а саме: в житловому будинку «А-І» прим. «2-1» - коридор площею 5,4 кв.м.; прим. «2-2» - кімната площею 18,0 кв.м., а разом - загальною площею 23,4 кв.м., житловою площею - 18,0 кв.м.; [PERSON] на приміщення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а саме: в житловому будинку з прибудовами «А-І, а2» прим. «3-1» - кухня площею 10,2 кв.м.; прим. «3-2» - кімната площею 7,3 кв.м.; прим. «IV» - комора площею 3,2 кв.м., а разом - загальною площею 20,7 кв.м., житловою площею - 7,3 кв.м., та споруда - вбиральня під літ. «Е»; [PERSON] на приміщення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а саме: в житловому будинку з прибудовами «А-І, а, а3» прим. «1-1» - коридор площею 4,7 кв.м.; прим «1-2» - кухня площею 8,2 кв.м.; прим. «1-3» - кімната площею 9,0 кв.м.; прим. «1-4» - кімната площею 12,5 кв.м.; прим. «І» - веранда площею 6,7 кв.м., а разом - загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею -21,5 кв.м., та споруда - колодязь № 5. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачів. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Відзив відповідачем н надано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Загалом нерухоме майно, яке знаходиться у спільній частковій власності позивачів та відповідача складається з: житлового будинку під літ. «А-1», прибудов під літ. «а, а2, а3» загальною площею 85,2 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м.; господарські будівлі, а саме - вбиральня - Е, колодязь - № 5. Відповідно до Договору дарування частки в праві власності на житловий будинок № 5717 від 15 червня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталією Василівною, [PERSON] - дарувальник, передав, а [PERSON] та [PERSON] - обдаровувані, прийняли в рівних частках у власність 3/4 (три четвертих) частки в праві власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав № 335804778 від 15.06.2023 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з прибудовами, А-І, а, а2, а3, вбиральня - Е, колодязь № 5 в розмірі 3/8 (три восьмих) частки. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав №335804866 від 15.06.2023 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з прибудовами, А-І, а, а2, а3, вбиральня - Е, колодязь №5 в розмірі 3/8 (три восьмих) частки. Інша частка в праві власності на домоволодіння належить [PERSON] , яка становить 1/4, відповідно до Договору дарування № 3491 від 10 червня 1997 року посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Людмилою Василівною. Таким чином, на час подачі позовної заяви частки в домоволодінні визначені наступним чином: [PERSON] - 3/8; [PERSON] - 3/8; [PERSON] - 1/4; 3/8 + 3/8 + 1/4 = 3/8 + 3/8 + 2/8 = 8/8 = 1. Зазначені частки разом утворюють одиницю, що свідчить про зазначення повного переліку співвласників та відповідно відповідачів. Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, виготовленого 22.06.2023 року, за однією адресою розміщено житловий будинок з прибудовами під літ. «А-І, а, а1, а2, а3» загальною площею 85,2 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м., господарські будівлі, вбиральня під літ. «Е», колодязь № 5. Протягом усього часу позивачі та відповідач проживають кожен окремо зі своєю сім`єю у належній їм частині домоволодіння і у кожного є свої господарські споруди, якими вони користуються. Між приміщеннями, якими користуються позивачі на праві спільної часткової власності, та приміщеннями, якими користується відповідач є окремі проходи, непрохідні для інших співвласників. Тобто, наразі фактично існує три відокремлених домогосподарства, що мають окремі проходи та входи в домоволодіння, забезпечені електрикою, водопроводом, однак усі вони є частинами домоволодіння, яке належить позивачам та відповідачу на праві спільної часткової власності. Приміщень, якими користуються сторони спільно - немає. Оскільки бажання реалізувати своє право на виділ у натурі частки із домоволодіння майна, що є у спільній частковій власності виявили [PERSON] та [PERSON] , а відповідач ні, та враховуючи те, що у домоволодіння всього три співвласника, а при виділі [PERSON] та [PERSON] у натурі часток в праві власності на домоволодіння, що їм належать, збереження правовідносин спільної часткової власності є неможливим. Отже, враховуючи вищезазначене в даному випадку виділ у натурі частки у праві власності домоволодіння лише для [PERSON] та [PERSON] є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами. Позивачі як співвласники, при поділі мають право на виділ у натурі своїх часток із спільного майна та припинити спільну часткову власність на домоволодіння та виділити в натурі приміщення, в житловому будинку садибного типу під літ «А-І, а, а2, а3» загальною площею 85,2 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м., господарські будівлі - вбиральня під літ. «Е», колодязь № 5, а саме: [PERSON] : в житловому будинку «А-І» прим. «2-1» - коридор площею 5,4 кв.м.; прим. «2-2» - кімната площею 18,0 кв.м., а разом - загальною площею 23,4 кв.м., житловою площею - 18,0 кв.м.; [PERSON] : в житловому будинку з прибудовами «А-І, а2» прим. «3-1» - кухня площею 10,2 кв.м.; прим. «3-2» - кімната площею 7,3 кв.м.; прим. «IV» - комора площею 3,2 кв.м., а разом - загальною площею 20,7 кв.м., житловою площею - 7,3 кв.м., та споруда - вбиральня під літ. «Е». Слідуючи із зазначеного відповідачу при поділі домоволодіння має бути виділено в натурі його частку із спільного майна, а саме: в житловому будинку з прибудовами «А-І, а, а3» прим. «1-1» - коридор площею 4,7 кв.м.; прим «1-2» - кухня площею 8,2 кв.м.; прим. «1-3» - кімната площею 9,0 кв.м.; прим. «1-4» - кімната площею 12,5 кв.м.; прим. «І» - веранда площею 6,7 кв.м., а разом - загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею - 21,5 кв.м., та споруда - колодязь №5. Висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виконаного експертом будівельним [PERSON] , від 20.07.2023 року №б/н підтверджується, що за технічними показниками об`єкт може бути поділено та визначено склад новоутворених об`єктів нерухомого майна відповідно до наступного: [PERSON] - приміщення позиції №1 загальною площею 41,1 кв.м. в житловому будинку з прибудовами «А-І, а, а3» та колодязь №5 (100%); [PERSON] - приміщення позиції №2 загальною площею 23,4 кв.м. в житловому будинку «А-І»; [PERSON] - приміщення позиції № 3 загальною площею 20,7 кв.м. в житловому будинку «А-І, а2» та вбиральня під літ. «Е» (100%). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право володіти, користуватися, і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно приписів ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч. 1\~ст. 367 ЦК, за домовленістю між ними. Співвласник має\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності\~у відповідності\~до положення\~ч 1\~ст. 364 ЦК України. Відповідно до положень\~статті 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень\~статті 356 ЦК України\~вбачається, що позивач та відповідач є суб`єктами спільної часткової власності. Відповідно до\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2\~ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, беручи до уваги докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено\~ст. 280-282 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved