Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Заявники звернулись до суду із спільною заявою про розірвання\~шлюбу за\~заявою подружжя,\~яке має\~дітей. Посилались на те, що 14 жовтня 2010 року між ними було зареєстровано шлюб, під час якого у них народились діти: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Вказували на те, що починаючи з початку 2023 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Вважають що на даний момент між ними не існує спору про місце проживання дитини. З лютого 2023 року [PERSON] разом з дочкою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Майнових спорів на даний момент між ними також не має. У зв`язку з наведеним просили розірвати шлюб між ними; [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати разом із батьком дитини [PERSON] , [INFO] , на його самостійному вихованні та утриманні. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, посилався на доводи, викладені в заяві. Просив суд заяву задовольнити. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, посилалася на доводи, викладені в заяві. Просила суд заяву задовольнити. Крім того, суду пояснила, що бажає залишити їх спільну дитину на самостійному вихованні та утриманні з її батьком [PERSON] , оскільки вона не працює та не може забезпечити дитину. Дитина [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає та бажає залишитись проживати разом із батьком [PERSON] . Також пояснила, що її батько піклується про них (дітей), займається їх вихованням та утриманням, створив для них (дітей) необхідні умови для їх виховання та нормального розвитку. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали заяви, вважає, що остання обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 14 жовтня 2010 року між заявниками було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1858. (а/с 10). Під час даного шлюбу у сторін народились діти: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а/с 20-21). Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У постанові від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Як вбачається з матеріалів справи, між заявниками досягнуто згоди щодо місця проживання та умов утримання їх спільних дітей, що підтверджується договором між батьками щодо визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні (а/с 11). Відповідно до\~ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Як встановлено судом та підтверджено в судовому засіданні, заявниця [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] із батьком [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] , в судовому засіданні також підтвердила, що бажає проживати та перебувати на утриманні свого батька [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу 16.01.2024 року та на час розгляду справи із заявами про відкликання заяви в порядку ч. 4 ст. 109 СК України, заявники до суду не звертались. За таких обставин, зважаючи на подану спільну заяву про розірвання шлюбу, наявність договору щодо узгодженого сторонами місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини, суд вважає, що подальше збереження сім`ї сторін є неможливим та таким що буде суперечити інтересам кожного з подружжя, а тому шлюб підлягає розірванню. Таким чином, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved