Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 31.05.2012 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). 25.01.2013 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від другого шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] . Судовим наказом №316/1841/17 від 23.11.2017, виданого Енергодарським міським судом Запорізької області, з позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] 02.10.2017 в розмірі частки всіх видів доходу. Позивач обгрунтовує свою позовну заяву тим, що в нього змінився сімейний стан з моменту стягнення аліментів на користь відповідачки, він перебував у другому шлюбі,який розірвано 20.07.2023 року, від якого в нього народилася донька [PERSON] [INFO] . Крім того, позивач посилається на те, що на сьогодні він має статус ВПО, так як місто Енергодар перебуває під окупацією. З огляду на те, що самі виконавчі документи про стягнення аліментів з позивача перебувають в Енергодарському відділі ДВС у Васильківському районі Запорізької області ПМУЮ (м.Одеса), позивач в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання обох дітей за місцем своєї роботи на підставі власної заяви. Зазначає, що він виїхав з окупованої території, втратив усе нажите майно, змушений винаймати житло, перебуває в скрутному матеріальному становищі, тому не має можливості на сьогодні спрачувати аліменти в розмірі 1/4 на утримання доньки [PERSON] [INFO] , тому просить суд зменшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання 23.02.2024 не з`явився, судом належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Представник позивача адвокат Ульянова Ю.А. в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила зменшити розмір аліментів з огляду на те, що на даний час всі виконавчі документи залишилися на окупованій території, стягнення за виконавчими листами не проводиться, але позивач, усвідомлюючи свою відповідальність та виконуючи батьківські обов`язки, сплачує аліменти на утримання дітей в добровільному порядку по частці всіх видів заробітку на кожну дитину. Також пояснила, що рівність прав дітей не порушується, оскільки позивачем до Деснянського районного суду м.Києва поданий позов про зменшення розміру аліментів і до другої дружини [PERSON] . Просила врахувати, що хоча даний час виконавчі документи фактично не виконуються і їх доля на окупованій території невідома, обов`язок сплати аліментів на утримання дітей з позивача не знято і може виникнути заборгованість. Просила суд врахувати матеріальний стан позивача та зміни, які відбулися в його сімейному житті, що він має статус ВПО і просила зменшити розмір аліментів. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі (а.с.42) З матеріалів справи вбачається, що позивач виплачує аліменти на утримання доньки від першого шлюбу [PERSON] [INFO] . Відповідно до свідоцтва про шлюбу позивач перебував у шлюбі з [PERSON] , який було укладено 25.01.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, який було розірвано відповідно до інформації, яка зазначена у позовній заяві, у 2023 році. Від другого шлюбу у позивача народилася донька [PERSON] [INFO] , на яку він також виплачує аліменти. Судом встановлено, що позивач виплачує аліменти на утримання двох дітей від першого та другого шлюбу, що підтверджується також довідкою про утримання із заробітної плати №160/15 від 10.07.2023 (а.с.11) Крім того, відповідно до довідки від 22.10.2022 року №3003-5002259692 позивач має статус внутрішньо переміщеної особи і проживає в місті Києві (а.с.13), що вказує на те, що він змінив місце проживання та його матеріальний стан погіршився. Одним з головних принципів сімейного права є паритетність у побудові сімейних відносин. Цей принцип навіть знайшов своє відображення в\~Основному Законі України\~Конституції, у\~статті 51\~якої зазначено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 141\~СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.\~150\~СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч. 1\~ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»). У відповідності до ч.1\~ст.12\~Закону України\~«Про охорону \~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 8 Закону України від 26.04.2001 р. №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із\~статтею 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У частині першій\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Стаття 192 СК України\~вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України\~ «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів»).\~ Щодо періоду, з якого відбувається зміна розміру аліментів, слід зазначити, що ч. 1 ст. 191 СК України\~передбачений час з якого присуджуються аліменти, однак при зміні розміру аліментів дана норма не може бути застосовано, а тому\~суд\~присуджує зміну розміру аліментів з моменту постановлення рішення суду у справі. Суд враховує, що позивач має двох неповнолітніх дітей, в добровільному порядку сплачує аліменти на їх утримання в розмірі 25% заробітної плати на кожного, має статус внутрішньо переміщеної особи та пов`язані з цим додаткові витрати, що явно погіршило його матеріальне становище, що підтверджується матеріалами справи, тому вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved