Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ФК «Авентус Україна» 23.09.2021 року та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи уклали електронний договір кредиту №4817271. Відповдіно до укладеного договору кредиту, [PERSON] отримав 20000 грн. строком на 30 днів. 17.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія Фінтраст Україна» та ТОВ ФК «Авентус Україна» укладено договір факторингу, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія Фінтраст Україна» відпустило право вимоги за кредитним договором від 23.09.2021 року з [PERSON] , ТОВ ФК «Авентус Україна». Станом на 01.11.2023 року заборгованість за кредитним договором становить 65600 грн. яка складається з 20000 грн. суми боргу за кредитом, та 45600 грн. сума процентів за користування кредитом. Представник позивача також просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з лютого 2022 року по червень 2023 рік які відповідно до поданого розрахунку становять 17777 грн. 60 коп., 3% річних за несвоєчасне повернення основного боргу в сумі 3332 грн. 12 коп., понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2147 грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн.. Ухвалою суду від 15.11.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні не з`явився але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи по суті в судовому засіданні не з`явився і не повідомив суд про причину своєї неявки. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до розрахунку заборгованості по Договору позики між ФК «Авентус Україна» 23.09.2021 року та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи уклали електронний договір кредиту №4817271, та відповдіно до укладеного договору кредиту, [PERSON] отримав 20000 грн. строком на 30 днів. Відповідач порушив умови договору про повернення кредиту та станом на 01.11.2023 року заборгованість за кредитним договором складає 65600 грн. яка складається з 20000 грн. суми боргу за кредитом, та 45600 грн. сума процентів за користування кредитом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч.5 ст.3 Закону України «Проелектронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.7 ст.11 Закону України «Проелектронну комерцію», Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Отже, суд провівши системний аналіз наданих сторонами доказів та зазначених правових норм дійшов висновку, що поданий позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що відповідач не надав суду належні та допустимі докази у спростуванні доводів позивача а тому, суд вважає, що позивач не виконав умови укладеного договору позики та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики укладений між ФК «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи електронний договір кредиту від 23.09.2021 року за №4817271, в розмірі 65600 грн. Щодо заявлених вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за неповернення основного боргу суд дійшов наступного. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договором кредиту №4817271 від 23.09.2021 року між сторонами п.п.1.4 та 1.5.1 клієнту надається 20000 грн. строком на 30 днів з процентною ставкою 1.90% в день, у разі порушення умов погашення основного боргу згідно з п.4.3.1 Договору продовжується строк дії договору до 90 днів. Суд оцінюючи у сукупності зазначені правові норми з наданими стороною позивача доказами дійшов висновку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в сумі 17777 грн.60 коп. та 3% річних від суми неповернутого боргу що дорівнює 3332 грн. 60 коп.. Таким чином суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в загальній сумі 86709 грн.72 коп.. З наданих до позову квитанцій судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір в сумі 2648 грн. та оплатив послуги адвоката в сумі 10000 грн.. Згідно з ст..139 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати на сплату судового збору в сумі 2648 грн. та витрати на оплату послуг адвоката в сумі 10000 грн.. Згідно з ст..141ЦПК України понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved