Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

12.12.2023 року позивач [PERSON] через свого представника звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що з 19.10.2008 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням суду від 02.03.2015 року був розірваний. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Фактично сторони припинили спільне проживання з 2013 року. Зазначає, що під час спільного проживання, відповідач постійно знущався над позивачкою, завдаючи їй як моральних, так і фізичних страждань, маніпулював, постійно погрожував та зневажав її. З 2013 року відповідач не виявив жодного бажання бачитися з власним сином. Тобто, дитина вже протягом десяти років не бачила батька, не знайома з ним і ніколи з ним не спілкувалася. Протягом десяти років відповідач не прагнув налагодити контакт з власним сином, не цікавився його справами, інтересами, захопленнями та потребами, не привітав з жодним днем народженням та іншими святами.Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2013 року постановлено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] у розмірі 700 грн. щомісячно.Однак, [PERSON] свого обов`язку щодо утримання сина не здійснює. Станом на момент звернення до суду з даним позовом, при визначеному судовим рішенням розміром аліментів у сумі 700 грн, що є меншим, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 67213,08 грн.Відповідач тричі притягався до кримінальної відповідальності та був засуджений за несплату аліментів. Разом з тим, вказує, що з 31.08.2018 року позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Син сторін [PERSON] проживає разом з мамою, позивачкою по справі, її чоловіком та двома молодшими сестрами в повній сім`ї. [PERSON] вважає своїм татом чоловіка позивачки [PERSON] . Враховуючи, що відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов`язки, не цікавиться дитиною, не проявляє до неї жодних батьківських почуттів,просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківськихправ відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач щодо задоволення позову заперечував. Представник третьої особи підтримав наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судом також встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає на даний час разом зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] . Вищевказана обставина підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 01.12.2023 року, складеного ДП «Комунальник». В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав позивачка зазначає, що відповідач не цікавиться дитиною, не проявляє до неї жодних батьківських почуттів, в повній мірі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню їх спільної дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Як встановлено судом, на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2013 року в цивільній справі № 161/2248/13-ц, у ЛВ ДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ здійснюється виконавче провадження № [NUMBER] з примусового стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] . Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.05.2014 року (справа № 161/7069/14-к), [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.07.2016 року (справа № 161/7098/16-к), [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.11.2021 року (справа № 161/19122/21), [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по АСВП № [NUMBER] вбачається, що станом на листопад 2023 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 67213, 08 грн. Наведене свідчить про обгрунтованість доводів [PERSON] про ту обставину, що [PERSON] не приймає участі в утриманні їх спільного сина взагалі. Крім того, згідно з інформаційною довідкою КЗ ЗСО «Луцький ліцей № 3 Луцької міської ради» № 01-18/100 від 06.12.2023 року, навчальним процесом [PERSON] займається його мати. Батько дитини не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться шкільними справами, не підтримує контакти з педагогами. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є кумою [PERSON] , а тому їй достовірно відомі обставини життя останньої. Ствердила, що [PERSON] у будь-який спосіб не виконує своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітнього [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Зазначила, що неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю, вітчимом та сестрами. У свою чергу, відповідача жодного разу не бачила. Вказані свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст.ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їх підписами, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 37-1 від 17.01.2024 року було затверджено висновок служби у справах дітей № 1 від 02.01.2024 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ». Як слідує із висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » таке позбавлення буде відповідати інтересам дитини [PERSON] , [INFO] . Даний висновок органу опіки та піклування суд вважає належним чином мотивованим та обґрунтованим. Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. Як встановлено судом, відповідач в повній мірі самоусунувся від належного виконання своїх батьківськіх обов`язків без поважних та обґрунтованих причин. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в жодній мірі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, не займається підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , і його подальшого життя. Керуючист ст.ст. 10, 11, 81, 263 ЦПК України, на підставі ст.ст. 164, 165, 166, 180 СК України суд, -

Outcome: approved