Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~15\~грудня 2023\~року ТОВ "ФК\~"Європейська\~агенція з\~повернення боргів"звернулось\~до Деснянського\~районного суду\~м.\~Чернігова з\~позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за Кредитним договором №946249388 в розмірі 19 673,77 грн, з яких: 6995,11 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 678,66 грн - сума заборгованості за відсотками та стягнути понесені судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 946249388 від 17 січня 2021 року, в свою чергу між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до додаткової угоди №26 від 31.12.2020 року якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022, згідно з яким ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ», а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги згідно з договором №946249388 на суму 19673,77 грн. Позивачем не нараховувались штрафні санкції з моменту набуття права грошової вимоги за указаним кредитним договорам. Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. 17\~січня 2024\~року відповідно\~до ухвали\~Деснянськогорайонного\~суду м.\~Чернігова від 27 грудня 2023 року справа надійшла до Чернігівського районного суду Чернігівської області для розгляду за територіальною підсудністю. Ухвалою суду від 18\~січня 2024\~року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, в зв`язку з чим згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір №946249388, згідно з яким позивач надає відповідачу кредит у розмірі 1 400 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.(а.с.7-9) Договір підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 4.1 Договору невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Уклавши цей Договір Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства www.moneyveo.ua. 18 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 946249388 від 17.01.2021 року, якою сторони домовилися збільшити суму кредиту на 900 грн з 18.01.2021 року на строк дії договору №946249388 від 17.01.2021 року (а.с. 10). 18 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 946249388 від 17.01.2021 року, якою сторони домовилися збільшити суму кредиту на 1550 грн з 18.01.2021 року на строк дії договору №946249388 від 17.01.2021 року (а.с. 11). 21 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 946249388 від 17.01.2021 року, якою сторони домовилися збільшити суму кредиту на 11650 грн з 21.01.2021 року на строк дії договору №946249388 від 17.01.2021 року (а.с. 12). 21 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 946249388 від 17.01.2021 року, якою сторони домовилися збільшити суму кредиту на 1950 грн з 21.01.2021 року на строк дії договору №946249388 від 17.01.2021 року (а.с. 13). 21 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 946249388 від 17.01.2021 року, якою сторони домовилися збільшити суму кредиту на 1000 грн з 21.01.2021 року на строк дії договору №946249388 від 17.01.2021 року (а.с. 14). 21 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 946249388 від 17.01.2021 року, якою сторони домовилися збільшити суму кредиту на 1000 грн з 21.01.2021 року на строк дії договору №946249388 від 17.01.2021 року (а.с. 15). 21 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 946249388 від 17.01.2021 року, якою сторони домовилися збільшити суму кредиту на 950 грн з 21.01.2021 року на строк дії договору №946249388 від 17.01.2021 року (а.с. 16). 21 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 946249388 від 17.01.2021 року, якою сторони домовилися збільшити суму кредиту на 1600 грн з 21.01.2021 року на строк дії договору №946249388 від 17.01.2021 року (а.с. 17. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. ст. 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Судом встановлено, що позивачем додано копію договору №946249388, укладеного 17.01.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Відповідно до п. 1.2. Договору, кредит надається (договір укладається) строком на 5 днів від дати отримання кредиту позичальником. Згідно графіку розрахунків, який є додатком № 1 до Договору, сторони погодили наступний графік розрахунків: термін платежу - 22.01.2021 року; сума кредиту - 1400 грн; нарахований процент - 116,20 грн; до сплати разом -1516,20 грн. (зворот а.с. 9) З доданої до позовної заяви копії договору №946249388 від 17.01.2021 року з додатком вбачається, останній підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Разом з тим, як вбачається з наданих позивачем додаткових угод (а.с. 10-17), останні не містять відомостей щодо того, що їх укладення відбувалось за допомогою підписання за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Із позовної заяви вбачається, що 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Таліон плюс» (фактор) та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) був укладений договір факторингу № 28/1118-01, а 31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року текст договору було викладено у новій редакції. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) був укладений договір факторингу № 20102022, за умовами якого клієнт ТОВ «Таліон плюс» відступив, а фактор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржників первісного кредитора, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем у справі [PERSON] був укладений 17 січня 2021 року, тобто після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за умовами якого клієнт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передав фактору ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги та підписання останніми додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року. І лише 20 жовтня 2022 року на підставі договору факторингу ТзОВ «Таліон плюс» передало фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Отже, до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 946249388, оскільки кредитний договір був укладений 17 січня 2021 року, а договір факторингу, за умовами якого фактору ТОВ «Таліон плюс» було передано право вимоги, був укладений 28 листопада 2018 року, та нова редакція вказаного договору була підписана 30 грудня 2020 року, тобто до укладення кредитного договору. До того ж, у матеріалах справи відсутні Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, а також реєстр боржників № 122 від 23.02.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2020 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», на які посилається позивач у позовній заяві, а тому, суд не може встановити а ні факту переходу права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 946249388 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а ні розмір заборгованості. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Надана копія Додаткової угоди № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс», однак, позивачем не було надано реєстру прав вимог, підписаного уповноваженими особами ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за договором укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] .. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріали справи не містять доказів які б спростовували висновки суду, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позовних вимог.

Outcome: dismissed