Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, а саме, просила стягнути з відповідачки на свою користь суму боргу у розмірі 10000,00 грн., а також стягнути з відповідача суму понесених судових витрат. В обґрунтування поданого позову посилається на те, що 26.07.2022 року між позивачкою та відповідачкою була підписана розписка, відповідно до якої [PERSON] надала [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. на строк до 10.05.2023 року про що сторони склали розписку. До теперішнього часу відповідачка борг не повернула. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280, 287, 288 ЦПК України - заочно. Позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.04.2023 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладений договір позики. Відповідно до умов договору від 17.04.2023 року [PERSON] зобов`язується повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 10000,00 грн. в термін до 10.05.2023 року (копія розписки, а. с. 5). Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що позивачка передала, а відповідачка отримала грошові кошти в сумі 10000,00 грн, які у вказаний у розписці строк - до 10.05.2023 року і на час розгляду справи в судовому засіданні відповідачка позивачці не повернула. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідачки на користь позивачки слід стягнути суму в розмірі 10000,00 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі ст.ст.11, 16, 525, 526, 530, 1046-1049 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved