Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 06.04.2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2023455161, який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Згідно з Розділом 2 Договору, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є заява-анкета про надання банківських послуг AT «ОТП Банк» (№ 2023455161_CARD від 06.04.2019 року), та які розміщені на офіційному сайті AT «ОТП БАНК» www.otpbank.com.ua, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. Відповідно до умов договору, AT «ОТП БАНК» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок № [NUMBER] відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою. Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку. Відповідно до п.2.1. Розділу 2 кредитного договору, за користування кредитом AT «ОТП Банк» нараховує проценти у розмірі 5,00% на місяць. На виконання умов вищевказаного договору AT «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Згідно зі Звітом-рахунком відповідачем використано кредит на загальну суму 57 000,00 грн. Відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Внаслідок порушення відповідачкою зобов`язань за укладеним із банком кредитним договором, станом на 01.03.2023 року у відповідачки виникла заборгованість в сумі 78513,89 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту 57000,00 грн.; заборгованість по відсотках 21513,89 грн. 09.01.2023 року банк направив на адресу відповідачки «Вимогу про погашення заборгованості». Однак, відповідачка всі звернення проігнорувала, вимогу не задовольнила, погашення заборгованості не здійснила, чим грубо порушила права банку. Враховуючи вищевикладене представник АТ «ОТП Банк» просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №2023455161 від 06 квітня 2019 року в розмірі 78513,89 грн. та судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Представник позивача Акціонерного товариства «ОТП Банк» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Ракущинець Андрій Андрашович позовні вимоги не визнали та адвокат Ракущинець А.А. надав відзив на позовну заяву, в якому прохав суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «ОТП Банк» у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач надав як на підставу виникнення боргу копії наступного документу кредитного договору №2023455161 від 06.04.2019 року про видачу кредиту з цільовим призначенням придбання побутової техніки в розмірі 8158,00 грн., сплати відсотків в розмірі 0,75 грн., сплати комісії в розмірі 4178,60 грн. Інші кредитні договори в матеріалах справи відсутні. Натомість, відповідно до поданого банком розрахунку, з банківської картки списано 120315,97 грн., надійшло 108900,92 грн., нараховано відсотків 67098,84 грн. Також зазначає, що кредитним договором нарахування відсотків не передбачено, банк їх нарахував в розмірі 67098,84 грн., списував за рахунок надходжень на рахунок в їх погашення і подав позов про стягнення боргу по кредиту в розмірі 57000 грн., хоча максимальна сума по кредиту відповідно до договору складає 8158,00 грн. і ці кошти позичальником сплачені. Вважає, що посилання банку на п.2.1 кредитного договору в даному випадку безпідставні, оскільки строк кредитування встановлений 24 міс. з 06.04.2019 року по 06.04.2021 року і за цей період кредит був повністю погашений: 27.09.2019 року 2300,00 грн.; 24.10.2019 року 3500,00 грн.; 25.11.2019 року 1500,00 грн.; 26.12.2019 року 1000,00 грн.; 24.02.2020 року 3600,00 грн.; 23.03.2020 року 3200,00 грн. Всього: 15100,00 грн. За цей період банк відсотки не нараховував. Тобто кредит був повністю виплачений. У подальшому по рахунку був рух коштів, але це зовсім не охоплюється умовами кредитного договору №2023455161 від 06.04.2019 року, а інших договорів між сторонами укладено не було. Наданими банком документами не передбачено нарахування відсотків. У той же час, відповідно до наданих банком розрахунків, банк списував з банківського рахунку відповідача кошти для зарахування незаконно нарахованих відсотків. Крім того зазначив, що відповідно до діючого законодавства в сфері надання кредитних послуг, банки зобов`язані в кредитному договорі зазначати: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв`язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках. За положеннями ч.5 ст. ст. 11, ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Крім того, оскільки відкриття та ведення позичкового рахунку у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам і публічно - правовим обов`язком самої кредитної установи (банку), то такі дії жодним чином не можуть розглядатися як послуги, що надаються клієнту -позичальнику. Паспорт споживчого кредиту не є кредитним договором та не може свідчити про укладення такого договору. Також зазначив, що на вказані правовідносини не поширюються положення ст. 634 Цивільного кодексу України. За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги стягнення суми простроченого тіла кредиту, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів узагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи, що стягненню із відповідача підлягає виключно сума безпосередньо отриманих коштів, а також те, що в підписаних відповідачем документах відсутня регламентація складових частин поняття «прострочене тіло кредиту», позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочене тіло кредиту є складовою частиною саме фактично отриманих відповідачем кредитних коштів. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому, визначальним для укладення договору приєднання є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору та стверджувати про узгодженість дій та волевиявлення учасників цивільних правовідносин й відповідність певним стандартам поведінки. Вважає, що у суду відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача виконання зобов`язань за договором. Також зазначив, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи як у паперовій формі, так і у вигляді електронних записів (непаперовій формі) повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання документа; назву підприємства (банку), від імені якого складений документ; місце складання документа; назву отримувача коштів; зміст операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; суму операції (цифрами та прописом). Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Факти здійснення господарських операцій доказуються виключно первинними бухгалтерськими документами. Відтак факт надання грошових коштів в кредит доказується виключно первинними бухгалтерськими документами. Відповідно до матеріалів, що додавались позивачем до позовної заяви, ці матеріали роздруковані із комп`ютера, тобто не були створені безпосередньо під час здійснення господарської операції. Відтак, долучені матеріали не є первинними бухгалтерськими документами в силу відсутності усіх обов`язкових реквізитів, а також в силу невідповідності часу їх створення часу здійснення господарської операції. Відповідно до ЦПК України додані роздруківки не є засобами доказування факту заборгованості по кредиту, відсотках, пені. Позивачем не надано жодного документу, який би свідчив про факт видачі кредиту та факт отримання кредитних документів. Відсутність вказаних документів виключає задоволення позову. Крім того, звертає увагу суду, що докази надання кредиту відсутні і ці додавання в розрахунках є способом маніпулювання цифрами. У той же час, позичальник кредитні кошти від банку додатково не отримував. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Також зазначає, що відсутність заяви про застосування електронного підпису, відсутність доказів, що саме відповідач здійснив будь-які маніпулювання планшетом, а не працівник банку або інша особа, а саме головне відсутність доказів вручення договору про споживчий кредит позичальнику (а обов`язок доведення цього згідно Закону покладений на позивача), виключає встановлення факту укладення договору в електронній формі. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Надані позивачем правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У судове засідання 15 лютого 2024 року відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Ракущинець Андрій Андрашович не з`явились, адвокат Ракущинець А.А. надав заяву про розгляд справи за відсутності позивачки [PERSON] та його відсутності. Поданий ним відзив на позовну заяву підтримав та прохав суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини. Як встановлено судом, 06 квітня 2019 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №2023455161, відповідно до якого, [PERSON] надано кредит на придбання товару та послуг, загальний розмір якого складає 8508,00 грн. Згідно п.1.1 кредитного договору, кредит надається у розмірі 8158,00 грн. на придбання товару у продавця ТОВ КОМФІ ТРЕЙД, ЄДРПОУ: 36962487; 350 грн. на сплату додаткових послуг банку, а саме: послуга: «СМС+Довідка». Загальний розмір кредиту становить 8508,00 грн. Дата остаточного повернення кредиту 06 квітня 2021 року. Строк на який надається кредит визначено графіком платежів. Річна база нарахування процентів, зокрема для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та у календарному році. Відповідно до п.1.2. кредитного договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. Згідно п. 1.3. кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у додатку №1 до кредитного договору. Відповідно до п.1.4. кредитного договору, датою (моментом) надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування за дорученням позичальника коштів на поточний рахунок продавця на придбання товару. Пунктом 1.5. кредитного договору передбачено, що підписанням кредитного договору позичальник заявляє, гарантує та підтверджує, що: 1) банк надав позичальнику в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію передбачену Законодавством, що захищає права споживачів; 2) позичальника перед укладенням кредитного договору ознайомлено із інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту із порівнянням різних пропозицій банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладеного кредитного договору; 3) позичальник отримав кредит на сприятливих для нього умовах; банк надав позичальнику підписаний зі сторони банку оригінальний примірник кредитного договору зі всіма невід`ємними частинами та всіма додатками до Кредитного договору (зокрема, але не виключно, Графік Платежів з Розрахунком загальної вартості Кредиту); 4) з правилами кредитування, зокрема з положеннями щодо відповідальності позичальника, Тарифами Банку, які є невід`ємною частиною Кредитного договору та які розміщені на Офіційному сайті банку https://www.otpbank.com.ua. у розділі «Кредитування», ознайомлений і згоден, а також зобов`язується належно та неухильно виконувати; примірники правил кредитування та Тарифів Банку отримав; 5) послуги банку пов`язані із видачею кредиту отримав в повному обсязі. Зауваження щодо якості та обсягу Послуг, у тому числі послуг, наданих банком та оплати комісійної винагороди за видачу кредиту відсутні. Відповідно до п.2 Кредитного договору, попередньо ознайомившись із всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є Заява-Анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», [PERSON] висловила бажання оформити картковий рахунок та отримати електронний платіжний засіб. 06 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до АТ «ОТП Банк» із заявою про відкриття карткового рахунку, підписавши заяву анкету-заяву про надання кредиту. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, клієнт отримав тип картки MC GOLD. Валюта рахунку - гривня, номер карткового рахунку - [NUMBER] . Також пунктом 2.1. кредитного договору, визначено умови обслуговування кредитної лінії (надалі - Кредит/Кредитна лінія). За користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку та Інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки становить: 5 % в місяць. На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних. Заява-Анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою, Інформаційного листка. Тарифами Банку, які розміщені на Офіційному сайті Банку (у розділі «Дебетні та кредитні картки»). У матеріалах справи також наявний паспорт споживчого кредиту, що містить підпис відповідачки про її ознайомлення з умовами кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Паспортом споживчого кредиту встановлено 0,01 % (річних) - процентна ставка. Загальні витрати за кредитом (витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника для отримання, обслуговування і повернення кредиту становлять 4179,35 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 12337,35 грн. Реальна річна процентна ставка складає 46,05%. Відповідно до Додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту №2023455161 від 06 квітня 2019 року, графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, строк кредиту становить 24 місяці, загальною сумою в розмірі 12337,35 грн. Щомісячний платіж позичальника становить 515,00 грн., крім останнього місяця 492,00 грн. Також, як вбачається з паспорту споживчого кредиту, відповідачці банком надавалась кредитна лінія з лімітом кредиту - 2500 грн. (з можливістю збільшення відповідно до кредитного договору) на строк 36 місяців (з правом пролонгації), на споживчі цілі, з фіксованою процентною ставкою. Процентна ставка - 0,01 % (річних), що діє протягом пільгового періоду до 55 днів, 5% (в місяць) - процентна ставка, що діє після закінчення пільгового періоду. Тривалість пільгового періоду може коливатися від 52 до 55 днів, залежно від кількості календарних днів у місяцях, протягом яких він діє. Діє тільки для операцій, здійснених у торгівельній мережі та мережі Інтернет. Таким чином, укладений із [PERSON] кредитний договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і відповідачці надавались декілька різних видів послуг - кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та/або (корпоративних). Тобто, відповідач отримала два типи кредиту одночасно, а саме: кредит у сумі 8508,00 грн. на строк 24 місяці, та кредитну лінію із сумою кредиту на 2500 грн. (з можливістю збільшення відповідно до кредитного договору) на строк 36 місяців (з правом пролонгації). Розпискою [PERSON] , підтверджується, що нею отримана картка № [NUMBER] , термін дії 02/22, та вона ознайомлена з правилами користування карткою та діючими тарифами АТ ОТП Банк. Згідно з наданим АТ «ОТП Банк» розрахунком заборгованості станом на 22 грудня 2022 року за відповідачкою рахується заборгованість в сумі 78 513,89 грн., яка складається з: 57000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 21513,89 грн. - заборгованість по відсотках. Крім того, до позовної заяви було додано Звіт-рахунок за період з 08 квітня 2019 року по 27 грудня 2022 року на ім`я клієнта [PERSON] , у якому відображені усі операції з платіжної краткою, та з якого слідує, що відповідачка активно користувалася кредитними коштами. Так, відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] з карткового рахунку № [NUMBER] , за період з 08 квітня 2019 року по 02 лютого 2022 року було використано 120315,97 грн. (остання оплата товарів за 01.02.2022 року); за період з 08 квітня 2019 року по 19 грудня 2022 року [PERSON] було поповнено її картковий рахунок на суму 108845 грн., останнє поповнення 22 лютого 2022 року та 55,92 грн., було списано банком 08 вересня 2022 року, як договірне списання для погашення простроченої заборгованості. Також банком за період з 08 квітня 2019 року по 19 грудня 2022 року були нараховані проценти за користування грошовими коштами по кредитній лінії в сумі 67098,84 грн., з яких за межами дії договору, тобто після 06 квітня 2022 року в сумі 19795,77 грн. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18, пункти 53,53) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). При цьому, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Відповідна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Нарахування Банком відповідачу за вищезазначеним договором відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії договору - 06 квітня 2022 року, є безпідставним. Оскільки, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив стягнути заборгованість за відсотками відповідно до умов п.2.1. кредитного договору №2023455161 від 06 квітня 2019 року. При цьому, позовних вимог в порядку ст.625 ЦК позивачем не заявлялось. Отже, вимоги позивача про стягнення процентів після спливу строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому не можуть бути задоволені. Крім того, враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в сумі 57000,00 грн. в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з боржника суми неповернутих кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за тілом кредиту в розмірі 57000,00 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 1718,12 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2007,28 грн. (58718,12 грн. х 2684,00 грн. : 78513,89 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial