Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

19 грудня 2023 року адвокат Александрова Т. В., яка діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої (парової) допомоги серії ВІ № 1185349 від 13 грудня 2023 року, звернулася засобом «Електронний суд» до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачкою, зареєстрований 23 травня 2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 219. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Представник позивача зазначає, що сімейне життя сторін не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вказала, що спільне життя з відповідачем суперечить інтересам позивача та він не зацікавлений в збереженні шлюбу, тому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, 10 січня 2024 року від адвоката Александрової Т. В. на адресу суду надійшла заява, в якій просила розглядати справу за її відсутністю та за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, 19 лютого 2024 року від адвоката Мосіюк О. В., яка діє в інтересах відповідачки на підстав ордеру на надання правової допомоги серії ЧН № 124883 від 16 лютого 2024 року, на адресу суду надійшла заява, в якій просила розглядати справу за її відсутністю та за відсутністю відповідачки, щодо задоволення позовних вимог не заперечували. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23 травня 2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 219, під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 23 травня 2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 24 червня 2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. У зв`язку з відсутністю заяви відповідачки [PERSON] щодо зміни її прізвища після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Позивач та відповідач у своїх заявах підтвердили суду, що збереження родини не є можливим, клопотань про надання часу на примирення не заявили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, визнавши заявлені позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112\~Сімейного\~Кодексу\~України і

Outcome: approved