Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

03 жовтня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] 18 червня 2010 року Зеленогайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №1. В обґрунтування позову позивач вказала, що сімейне життя між сторонами не склалося, сторони проживають окремо з січня 2022 року та не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, мають різні погляди на життя, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, від її представника адвоката Царик Руслани Миколаївни надійшла заява, в якій представник позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд уважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом установлено, що 18 червня 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Зеленогайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №1 (а.с.6). Зі змісту позову вбачається, що сторони не мають спільних дітей та не мають спору щодо сумісного майна подружжя, однак відповідач добровільно відмовляється розірвати шлюб позасудовим шляхом. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем у позовній заяві зазначено про залишення їй прізвища, яке вона набула при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до статті 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved