Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

21.11.2023 позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просила стягнути з відповідача на свою користь суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію за невикористану відпустку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ТЕХНОПОЛІС -1», працювала на посаді завідувача складу магазинів філії 2 департаменту з роздрібної торгівлі з 13.03.2020 по 31.08.2023, була звільнена за угодою сторін відповідно до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України. Повного розрахунку у день звільнення відповідачем не було проведено, а саме не було виплачено заробітну плату за липень-серпень 2023 року. Загальний розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в день звільнення становив 20\~347,19 грн, середній заробіток за весь період затримки розрахунку за період з 31.08.2023 по 27.02.2024 - 61\~041,51 грн та 5724,46 грн компенсації за 14 днів невикористаної відпустки. Ухвалою суду від 27.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито спрощене позовне провадження, витребувано у відповідача довідку про розмір заборгованості щодо виплати заробітної плати [PERSON] 05.02.2024\~відповідач ТОВ\~«ТЕХНОПОЛІС-1»\~надіслав клопотання\~та надав\~витребувані судом\~письмові докази.\~У клопотанні\~зазначив,\~що перед\~працівником дійсно\~є заборгованість\~по виплаті\~заробітної плати,\~компенсації невикористаних\~днів відпустки,\~але така\~заборгованість виникла\~у зв`язку\~із обставинами\~непереборної сили\~(воєнний\~стан).\~Погашення заборгованості\~перед працівниками\~здійснюється.\~Заборгованість зменшується. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні просить відмовити, оскільки затримка розрахунку виникла не з вини відповідача, а в наслідок форс-мажорних обставин.\~Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до\~Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/ обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Вказує, що положеннями ст.10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Товариство піддавалися ворожим обстрілам, внаслідок чого відповідачу завдано численні, знищена частина товарних запасів, пошкодження будівель, що підтверджується витягами з ЄРДР у кримінальних провадженнях\~та атами щодо пошкоджень завданих відповідачу. Тобто товариство знаходиться під дією форс-мажорних обставин, а отже невчасна виплата заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки сталося внаслідок об`єктивних обставин непереборної сили. 21.02.2024 позивач до суду подала заяву, в якій з урахуванням поданої відповідачем довідки від 31.01.2024, просить стягнути на її користь заборгованість за нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 20\~347,19 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.08.2023 по 27.02.2024 - 61\~041,51 грн, 5724,46 грн компенсації за 14 днів невикористаної відпустки та судові витрати по справі. Також, у заяві позивач зазначає, що порядок засвідчення\~форс-мажорних\~обставин встановлюється\~регламентом засвідчення\~ТПП України\~та регіональними\~ТПП форс-мажорних\~обставин,\~який затверджено\~рішенням президії\~ТПП України\~від 18.12.2014\~за №\~44(5).\~Відповідач не\~надає доказів\~звернення до\~ТПП за\~отриманням сертифіката\~для засвідчення\~форс-мажорних\~обставин.\~Відповідачем не\~надано суду\~доказів припинення\~чи зупинення\~(наказу\~товариства та\~ін.)\~безпосередньої діяльності\~підприємства оформленного\~належним чином\~на час\~спірного періоду. Позивач в судове засідання не з`явилася, у заяві від 21.02.2024 просить справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзиву, заяви про розгляд справи без участі свого представника не надіслав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ТЕХНОПОЛІС -1», працюючи на завідувача складу магазинів філії 2 департаменту з роздрібної торгівлі з 13.03.2020 по 31.08.2023, була звільнена за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується копією наказу № Т01/30/08/001 від 31.08.2023. (а.с.4). При звільненні їй не була нарахована та виплачена компенсація за 14 днів невикористаної відпустки. На виконання ухвали суду ТОВ «ТЕХНОПОЛІС -1» надав довідку про заробітну плату № Т0100000034 від 31.01.2024, з якої вбачається, що заробітна плата [PERSON] становить за липень 2023 13\~558,19 грн, серпень 2023 6789, грн, середньоденна заробітна плата становить 473,19 грн. Згідно з розрахунковим листком ТОВ «ТЕХНОПОЛІС -1» за серпень 2023 року борг підприємства по заробітній платі на кінець місяця за серпень 6789,00 грн, 5724,46 грн компенсації за 14 днів невикористаної відпустки, всього 21\~081,91 грн. З витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового страхування [PERSON] вбачається, що ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» нараховувалась заробітна плата по червень 2023 року включно, нарахування заробітної плати за липень, серпень 2023 року не вбачається (а.с. 5). Ця обставина відповідачем не заперечується. Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. В свою чергу, ст.116 КЗпП визначено строки протягом, яких власник або уповноважений ним орган повинен провести розрахунок із звільненим з роботи працівником, такий розрахунок по виплаті звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день його звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Цих вимог відповідачем дотримано не було, у визначені чинним законодавством строки не була виплачена заробітна плата позивачу за липень та серпень 2023 року у розмірі 20\~347,19 грн, а також 5724,46 грн компенсації за 14 днів невикористаної відпустки, не здійснений розрахунок у день її звільнення. Статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд дійшов висновку, що невиплачена позивачу заробітна плата підлягає стягненню на її користь у зазначеній позивачем сумі. При цьому суд враховує, що ця заборгованість розрахована роботодавцем з урахуванням сум, які підлягають утриманню (військового збору та ПДФО). Згідно зі ст.117 КЗпП у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що на час звільнення відповідач не провів з позивачем у день її звільнення всіх належних розрахунків, зокрема, не виплатив заробітну плату. Позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.08.2023 по 27.02.2024. Позивачем надано розрахунок середнього заробітку за вказаний період у розмірі 61\~041,51 грн, виходячи із розміру середньоденного заробітку\~473,19 грн та кількості днів затримки розрахунку\~129 днів. У п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст.233\~КЗпП\~України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст.117,\~237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст.47 КЗпП України\~роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків у момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Так, період затримки розрахунку при звільненні перед позивачем за період з 01.09.2023 (перший робочий день після звільнення) по 27.02.2024 становить 128 робочих днів, а тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний період без вирахування податків та обов`язкових платежів становить 60\~568,32 грн (473,19 грн х 128 = 60\~568,32 грн), а не 61\~041,51 грн, як зазначено у розрахунку, наведеному позові. Обґрунтовуючи вимогу про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відповідач посилається на офіційний лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні": - Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно; - форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. У постанові Верховного Суду Касаційного господарського суду від 01 червня 2021 року за № 910/9258/20 вказано, що у постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 року зі справи № 915/531/17, від 26 травня 2020 рок зі справи № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року зі справи N 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого: статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати. У матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань. За змістом листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 саме форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання зобов`язань у встановлений договором термін. Доказів, які б підтверджували наявність таких обставин саме для конкретного випадку виплати заборгованості по заробітній платі суду не надані. Відтак, твердження відповідача про те, що затримка виплати заборгованості із заробітно плати відповідачем сталася з причин настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Російської федерації проти України та введенням військового стану, є необґрунтованим. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Позивачі у справах про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку була звільнена від сплати судового збору,відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового. Судовий збір за вимогою про стягнення заборгованості із заробітної плати становить 1073,60 грн. Зважаючи на викладене, на підставі частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн за вимогу про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. З урахуванням приписів п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 1065,23 грн (1073,60 х 99,22 %), виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 99,22 % (60\~568,32: 61\~041,51 х 100).

Outcome: partial