Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

21.11.2023 надійшла вказана позовна заява, у якій позивач зазначає, що 19.01.2021 [PERSON] уклав з АТ «ТасКомБанк» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 1245776-008. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту, направлення клієнтом банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або про закриття поточного рахунку. 21.03.2023 між Акціонерним товариством «ТасКомБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/9-ф від 21.03.2023 у відповідності до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТасКомБанк» суму фінансування, а АТ «ТасКомБанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруками в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/9-ф від 21.03.2023 реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача у розмірі 22993,38 грн, з яких: 9715,34 грн - загальна заборгованість по тілу кредита; 1,06 грн - загальна заборгованість по відсоткам; 13276,98 грн - загальна заборгованість по комісії. 03.02.2021 [PERSON] уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінасова компанія « Центр фінансових рішень» кредитний договір № 5065216723. На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ « ТасКомБанк», первісний кредитор передав право вимоги новому кредитору, оскільки сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати ( відступати) новому кредитору свої права до позичальників. 02.12.2022 між Акціонерним товариством «ТасКомБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/7-Ф, у відповідності до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТасКомБанк» суму фінансування, а АТ «ТасКомБанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруками в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача у розмірі 18767,99 грн, з яких: 11840,00 грн заборгованості за основною сумою боргу; 1,59 грн сума заборгованості за відсотками; 6926,4 грн сума заборгованості за щомісячними процентами. Позивач, посилаючись на вказані вище обставини та на ст. ст. 509, 512, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 639, 641, 642, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 19, 27, 43, 58, 60, 133, 141, 175, 177, 184, 274-279 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ « ФК « ЄАПБ» суму заборгованості за: -кредитним договором № 1245776-008 від 19.01.2021 у розмірі 22993,38 грн; -кредитним договором № 5065216723 від 03.02.2021 у розмірі 18767,99 грн. Стягнути судові витрати. 01.12.2023 судом відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 15.01.2024. 18.12.2023 до суду надійшло клопотання від ТОВ « ФК « ЄАПБ», яким просить судовий розгляд справи провести за відсутності їх представника ( а.с.61-62). 15.01.2024 судовий розгляд справи відкладено на 13.02.2024, у зв`язку з невиконанням позивачем ухвали суду від 01.12.2023 та не повідомленням суду про причини її не виконання, і повторно роз`яснено наслідки визначені п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. 06.02.2024 позивач на виконання ухвали суду про відкриття провадження надав: оригінал заяви-анкети на отримання послуг ТОВ «ФК`ЦФР», кредитний договір № 5065216723 від 03.02.2021 та паспорт кредиту ТОВ « ФК « ЦФР» № 5216723 ( копії доєднано до матеріалів справи ( а.с.80, 81, 82, 83) для огляду їх під час судового розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення доєднане до матеріалів справи ( а.с. 66, 74, 75). Своїм правом щодо надання відзиву не скористався. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності відзиву відповідача, оглянувши оригінали надані на запит суду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Матеріали справи вказують, що 03.02.2021 [PERSON] звернувся до ТОВ «ФК « ЦФР» шляхом подання заяви-анкети на отримання послуг. Між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень» було укладено кредитний договір №5065216723 від 03.02.2021 (а.с. 24). Згідно з умовами кредитного договору, відповідач отримав кредит в розмірі 11840 грн строком на 12 місяців із сплатою щомісячних процентів в розмірі 2,70 % та річних процентів у розмірі 0,01 %, що підтверджується паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5216723, який згідно п.3 кредитного договору є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с.25-26). На підставі договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (п.2.1 договору). Відповідно до п.2.2 договору сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості позичальників (а.с.31-32). 21.03.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та позивачем укладено договір факторингу №НІ/11/9-Ф, згідно з умовами якого позивач зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити позивачу права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с.33-34). Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу №НІ/11/9-Ф від 21.03.2023 (а.с.35), витягу з Реєстру прав вимоги від 02.12.2022 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 18767,99 грн, з яких: 11840,00 грн загальна заборгованість за основною сумою боргу, 1,59 грн загальна заборгованість по відсоткам, 6926,40 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками (а.с. 36). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31.10.2023 заборгованість за кредитним договором № 5065216723 від 03.02.2021 складає 18767,99 грн ( а.с. 30). При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Як вбачається з письмових матеріалів справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку, що відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 11840,00 грн, та зобов`язаний був повернути кредит і сплатити щомісячні та річні проценти, відповідно до графіку платежів вказаному у паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5216723 ( а.с.25-26). Відповідач не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по кредитному договору, тому суд вважає, що у відповідача є заборгованість у розмірі 15676,85 грн, з яких: 11840,00 грн загальна заборгованість по тілу кредиту, 0,69 грн річні проценти та щомісячні проценти - 3836,16 гривень. Відповідач не надав своєчасно первісному кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договорами не погашає. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по комісії у розмірі 6926,40 грн, суд дійшов висновку про її необґрунтованість, оскільки ні у кредитному договорі № 5065216723 від 03.02.2021, ні у паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5216723, який є невід`ємною частиною кредитного договору не зазначено розміру комісії та обов`язку відповідача щодо її сплати. Таким чином, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» згідно договору факторингу № №НІ/11/9-Ф від 21.03.2023 за кредитним договором № 5065216723 від 03.02.2021 на суму - 15676,85 гривень, виходячи із розрахунку: -11840,00 гривень загальна заборгованість по тілу кредиту, -0,69 грн річні проценти та щомісячні проценти - 3836,16 гривень. Суд досліджуючи вимоги позивача у частинні стягнення з [PERSON] заборгованості яка виникла за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 1245776-008 від 19.01.2021 укладеним відповідачем з АТ «ТасКомБанк», за яким відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/9-Ф від 21.03.2023 реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача у розмірі 22993,38 грн, з яких: 9715,34 грн загальна заборгованість по тілу кредита; 1,06 грн загальна заборгованість по відсоткам; 13276,98 грн загальна заборгованість по комісії то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки на вимогу суду викладену в ухвалі від 01.12.2023 ТОВ « ФК «ЄАПБ» доказів правомірності звернення до суду не надали. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Положеннями ч.2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови та правила банківських послуг, відсутність оригіналів письмових доказів витребуваних судом, надані копії не можуть розцінюватися як належні докази, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене суд доходить висновку, що така вимога не підлягає задоволенню. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 5065216723 від 03.02.2021 у розмірі 15676,85 грн. В іншій частині позовні вимоги щодо заборгованості за кредитним договором № 1245776-008 від 19.01.2021 у розмірі 22993,38 грн є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Оскільки твердження позивача, що оригінали документів за кредитним договором перебувають у первісного кредитодавця, унеможливлюють обов`язком суду щодо дотримання вимог всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів в цій частині вимог позивача, і як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. На підставі п. 3 ч. 2 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат проводиться пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивачу задоволено позов в розмірі 37,54% ( 15676,85х100:41761,37) позовних вимог, то судовий збір необхідно стягнути в розмірі 1006,5 грн (2684 грн х37,54%). На підставі викладеного,

Outcome: partial