Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

У червні 2023 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась представниця [PERSON] - адвокат Притула А.С. з позовом до [PERSON] , з урахуванням змінених позовних вимог просила суд припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 березня 2017 року по справі №766/2350/16-ц та виконавчого листа від 09.03.2017р; та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набутих аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , сплачених батьком, у розмірі 78 410,43 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народились двоє дітей - [PERSON] , 2006 р.н., та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що з вересня місяця 2021 року одна із спільних дітей сторін - [PERSON] - [INFO] вирішила переїхати та постійно проживати разом із батьком, через те, що стосунки із матір`ю були поганими, між ними зникло взаєморозуміння, на дівчинку вчинявся психологічний та моральний тиск, що вплинуло на рівень її успішності в школі. Відповідно, починаючи з 01 вересня 2021 року спільна дочка сторін - [PERSON] , [INFO] проживає із батьком та має визначене місце проживання у [ADDRESS] . Вказана квартира належить на праві приватної власності новій дружині позивача [PERSON] . Вказана обставина щодо підтвердження місця проживання дитини - [PERSON] зафіксована Актом обстеження умов проживання, виданого головними спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради від 01.05.2023 року та довідкою №П4-24781-ф/л віл 18.02.2023 про реєстрацію місця проживання особи ( до цього часу обліковувалась як тимчасово переміщена особа). Однак, [PERSON] продовжував сплачувати за рішенням суду 20% розміру від усіх доходів позивача аліменти на обох дітей на користь відповідача, як на [PERSON] , так і на [PERSON] . Довідка, отриманою з основного місця роботи позивача містить відомості про щомісячні суми платежів, здійснені офіційно на рахунок [PERSON] щодо сплати аліментів, а саме: починаючи з вересня місяця 2021 року по грудень 2022 року [PERSON] перерахував на користь відповідача аліменти на дітей суму у розмірі 203 270,04 грн., а з січня 2023 року і по травень 2023 року суму у розмірі - 63 030,16 грн. Здійснені позивачем постійні платежі на користь відповідача щодо сплати аліментів по рішенню суду на [PERSON] у період, коли вже дочка проживала із ним і саме останній взяв на себе повну відповідальність за неї, в тому числі і за матеріальний стан та її утримання фактично не надійшли за цільовим призначенням саме дитині, тоді як, саме [PERSON] мав та має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання доньки. Отримані грошові кошти, за період з 01.09.2021 року станом по сьогоднішній день [PERSON] за рішенням суду в якості аліментів на утримання своєї неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] відповідачка не витрачає на її утримання, а використовує в особистих цілях, що суперечить ст. 180 СК України. У зв`язку з тим, що дитина мешкає разом з батьком, та потребує його матеріального утримання, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 12.06.2023 року справа була передана на розгляд до Малиновського районного суду м.Одеси. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 18.07.2023 року справа була передана на розгляд судді Мурзенко М.В. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.07.2023 року було відкрито провадження по справі. Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 21 листопада 2023 року позов задоволено. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 22 січня 2024 року вказане заочне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач, представниця позивача позовні вимоги підтримали, пояснили суду, що [PERSON] з вересня 2021 року проживає з позивачем, аліменти на її утримання відраховувались на користь відповідача з заробітної плати позивача бухгалтерією підприємства, де він працює за його заявою, відповідач не повертає отримані безпідставно кошти в добровільному порядку, просить стягнути безпідставно сплачені аліменти за період з лютого 2022 р. по травень 2023 року включно. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту в частині припинення стягнення аліментів з огляду на те, що дитина досягне повноліття до набрання рішенням суду законної сили у разі задоволення позову, відсутність небросовісності з боку відповідача щодо отримання аліментів. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні надала показання, відповідно до яких вона дійсно з 2021 року постійно проживає з батьком, знаходиться на його утриманні, мати їй нерегулярно перераховує кошти на картку. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2001 року, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 14.04.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. (а.с.36, т.1) Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 06.11.2013 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22.08.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. (а.с.25, т.1) Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09.03.2017 року по справі № 766/2350/16-ц було зменшено розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 06.11.2013 року по цивільній справі №666/5189/13-ц, з [PERSON] ( [INFO] , ІН: [NUMBER] , прож.: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття. (а.с.26, т.1). [PERSON] з вересня 2021 року проживає з позивачем, що підтверджується її показаннями як свідка в судовому засіданні. Факт проживання її з батьком також підтверджується копією акту обстеження умов проживання, складеного головним спеціалістом ССД ОМР від 01.05.2023 (а.с.14, т.1) З довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № П4-2481-ф/л від 18.02.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 18.02.2023 року за адресою: [ADDRESS] . (а.с.123) З довідки ТОВ «Метало Гальва Україна» від 06.06.2023 року № 10 вбачається, що [PERSON] працює у ТОВ «Метало Гальва Україна» з 27.03.2020 року по теперішній час на посаді директора. (а.с.24, т.1) З довідки від 06.06.2023 року № 00000000017, яка видана [PERSON] вбачається, що сума аліментів, що була відрахована з його заробітку за період з лютого по грудень 2022 року включно складає 118 946 грн. 95 коп. (а.с.67, т.1) З довідки від 06.06.2023 року № 00000000018, яка видана [PERSON] вбачається, що сума аліментів, що була відрахована з його заробітку за період з січня по травень 2023 року включно складає 63 030 грн. 43 коп. (а.с.66, т.1). Факт перерахування зазначених сум відповідачу підтверджується копіями відповідних платіжних інструкцій (а.с. 228-250, т.1, 1-5, т.2) Таким чином, частка аліментів, що отримана відповідачем на утримання [PERSON] за період з лютого 2022 р. по травень 2023 р. складає 90 988 грн. 56 коп. За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти сплачуються тому з батьків з ким проживають діти. Згідно зі змісту частин першої, другої та третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами першою та другою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу вказаних норм Сімейного кодексу України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Оскільки [PERSON] , [INFO] , постійно проживає разом з батьком з вересня 2021 року, відповідно до положень статті 180 СК України, статті 273 ЦПК України, стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] підлягає припиненню. Суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо неефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права через досягнення [PERSON] повноліття [INFO] , оскільки на момент розгляду судом справи дитина повноліття не досягла, вирішення судом питання про припинення про наявність правових підстав для стягнення аліментів вносить юридичну визначеність в правовідносини сторін. Таким чином, позов в частині вимог про припинення сплати аліментів підлягає задоволенню. Щодо вирішення позовних вимог [PERSON] про повернення безпідставно одержаних коштів. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Категорія добросовісності визначається через етичні та моральні категорії. Категорія "добросовісність" закріплена в документах міжнародної уніфікації права: добросовісність здійснення прав і виконання обов`язків проголошується принципом міжнародного договірного права. ЦК України закріплює презумпцію добросовісності і розумності дій особи, яка здійснює власне право (частина п`ята статті 12 ЦК України). Ця презумпція діє, поки інше не буде встановлено рішенням суду. Добросовісне здійснення особою свого цивільного права передбачає реалізацію правомочностей відповідного права з урахуванням інтересів інших учасників відносин, публічних інтересів держави тощо. Добросовісність здійснення цивільного права завжди проявляється в такій поведінці особи-носія такого права, яка знаючи (повинна була знати), що здійснення нею прав або виконання обов`язків може призвести до негативних наслідків, не вжила доступних їй заходів для їх усунення. В іншому випадку така особа має вважатися недобросовісною з настанням для неї тих чи інших правових наслідків. З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів. Відповідно до положень статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Отримання відповідачем аліментів за період, коли дитина не проживала з нею, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. З наданих стороною відповідача копій платіжних інструкцій (додано до відзиву на позов в електронному вигляді) вбачається, що за період з лютого 2022 року по травень 2023 року відповідачем було здійснено перерахування на картку [NUMBER] коштів в загальній сумі 15 333 грн. (30.06.2022р.- 1000 грн., 01.01.2023 р.- 3000 грн., 09.03.2023 р.- 5000 грн., 28.04.2023 р.- 6333 грн.). Таким чином, відповідачем за період з лютого 2022 р. по травень 2023 року було сплачено безпідставно відповідачці аліментів на утримання [PERSON] в сумі 90 988 грн. 56 коп., відповідачем перераховано дитині 15 333 грн. Отримуючи аліменти на утримання [PERSON] з вересня 2021 року, коли дитина фактично почала постійно проживати з батьком, не здійснюючи повернення вказаних аліментів або перерахування їх дитині, власністю якої вони є, розпоряджаючись такими коштами на власний розсуд, а не в інтересах дитини, відповідач діяла вочевидь недобросовісно. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сум отриманих нею аліментів на утримання [PERSON] за період з лютого 2022 р. по травень 2023 р. в межах заявлених позовних вимог, а саме в сумі 78 410 грн. 43 коп. Питання розподілу судових витрат за клопотанням сторони позивача вирішуватиметься в порядку ч. 8 ст. 141, ст. 270 ЦПК України.

Outcome: approved