Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування, позиція відповідача. 03.01.2024 до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до АТ «СЕНС БАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що 18.02.2021\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Харою Н.С.\~вчинено виконавчий\~напис №\~7178\~про стягнення\~з неї\~на користь АТ\~«АЛЬФА \~БАНК»,\~яке змінило\~своє найменування\~на АТ\~«СЕНС БАНК»\~заборгованості в розмірі 11358,76 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В на підставі вказаного виконавчого напису відкрито провадження про стягнення з [PERSON] на користь АТ «АЛЬФА БАНК» заборгованості в розмірі 11358,76 грн. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7178, вчинений 18.02.2021, у зв`язку з тим, що приватний нотаріус при вчиненні даної нотаріальної дії порушив вимоги\~Постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», і вчинив виконавчий напис за відсутності доказів безспірності заборгованості, нотаріально посвідченого кредитного договору, направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушення та стягнути з відповідача судові витрати. Представник відповідача АТ «СЕНС БАНК» у судове засідання не з`явився. Від представника відповідача «СЕНС БАНК» Михніцького Г.Ю. на адресу електронної пошти суду надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Представник відповідача «СЕНС БАНК» Михніцький Г.Ю. просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви посилаючись на її безпідставність, оскільки кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями належать до переліку документів на яких вчиняються виконавчі написи нотаріусами. Позивач не довів в чому полягає спірність суми боргу. Поряд з цим законодавством, яке регулює вчинення виконавчих написів на кредитних договорах не передбачалося в обов`язковому порядку направлення вимоги боржнику. Представник відповідача АТ «СЕНС БАНК» разом з відзивом на позовну заяву подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги з огляду на необґрунтованість їх розміру. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилась. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний виконавець\~виконавчого округу\~Вінницької області\~Турський О.В.у судове засідання не з`явився. ІІ. Заяви, клопотання сторін 01.02.2024 від позивача [PERSON] на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи в її відсутності та у відсутності її представника, позовні вимоги підтримує (а.с.98 - 100). 15.01.2024 від представника АТ «СЕНС БАНК» Михніцького Г.Ю. на адресу електронної пошти суду надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (а.с.48 - 68). 11.01.2024 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 65100883 від 05.05.2021 (а.с. 31 - 45). Інших заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду\~від 04.01.2024\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду,\~відкрито \~провадження у\~справі за\~правилами спрощеного\~позовного провадження,\~з викликом\~(повідомленням)\~сторін та\~призначено судове\~засідання на\~02.02.2024.Вказаною\~ухвалою суду\~відповідачу запропоновано\~надати в\~15-денний\~строк з\~дня отримання\~даної ухвали\~відзив на\~позовну заяву\~та,\~у разі\~необхідності,\~ подати\~зустрічний позов (а.с.26 - 28). Ухвалу суду від 04.01.2024 разом з копією позовної заяви та додатками до неї направлено на адресу відповідача, яку він отримав 04.01.2023 (а.с. 29, 32). Ухвалою суду від 04.01.2024 третім особам,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харі Н.С., та приватному виконавцю виконавчого округу Вінницької області Турському О.В. запропоновано в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали подати письмові пояснення\~щодо позову\~(а.с. 26 -28). Треті особи, правом на подачу письмових пояснень щодо позову не скористались, на виклик суду не прибули. 11.01.2024 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 65100883 від 09.04.2021 (а.с. 34 - 45). 15.01.2024 від представника відповідача АТ «СЕНС БАНК» Михніцького Г.Ю. надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (а.с. 48 - 68). 17.01.2024 до суду повернулося поштове відправлення з судовою повісткою, матеріалами позовної заяви, ухвалою суду від 04.01.2024 з відміткою про вибуття третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Хари Н.С. з адреси місця знаходження: [ADDRESS] (а.с. 69 97). Ухвалою суду від 02.02.2024 змінено назву відповідача у справі з АТ «АЛЬФА БАНК» на АТ «СЕНС БАНК» (а.с.103). Судом вжиті належні заходи для повідомлення сторін про розгляд справи та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Відповідно до пункту першого частини першої статті 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження малозначні справи. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої\~статті 247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин У справі, що розглядається судом встановлено, що 30 липня 2018 року між АТ «АЛЬФА БАНК», яке 30.11.2022 змінило своє найменування на АТ «СЕНС БАНК» та [PERSON] було укладено договір особистого кредиту №490989844. Зазначений договір нотаріально не посвідчений (а.с. 36 39, 58 - 59). 18.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 7178 про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 10708,76 грн. за кредитним договором №490989844 від 30.07.2018 на користь АТ «АЛЬФА БАНК» (а.с.41). Виконавчим написом стягнуто з [PERSON] на користь АТ «АЛЬФА БАНК» прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 906,33 грн. строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 9073,26 грн, строкову заборгованість за комісією та процентами 729,17 грн. та 650,00 грн.\~ за вчинення виконавчого напису, а всього 11358,76 гривень. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03.11.2020 по 04.01.2021 (а.с.41). Виконавчий напис набирає чинності з дати вчинення і має бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня його вчинення (а.с. 41). Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. 09.04.2021 відкрито виконавче провадження № 65100883 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «АЛЬФА - БАНК» заборгованості в розмірі 11358,76 грн. на підставі виконавчого напису № 7178, виданого 18.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. (а.с.42 - 43). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі\~Порядок вчинення нотаріальних дій). Відповідно до\~статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~(далі\~ Порядку). Згідно зі\~статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису\~надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Відповідно до ст.\~89\~Закону України\~«Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений\~ Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~№ 296/5 містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з підпунктами 3.1, 3.2, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік). Згідно з пунктом 1 Переліку (з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, у момент вчинення виконавчого напису 18.02. 2021 відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Виконавчий напис, що оспорюється виданий на підставі статтей 87 - 91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (а.с.53). Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 18.02.2021 була обумовлена й іншими обставинами. Зокрема,\~згідно з\~позицією ВС,\~яка викладена\~Великою палатою\~Верховного Суду\~у справах\~№ 826/20084\~від 20.06.2018\~та №\~910/1037/17\~від 21.09.2021,\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~за відсутності\~надання йому\~особою,\~яка звертається\~із відповідною\~заявою про\~вчинення виконавчого\~напису,\~необхідних оригіналів\~нотаріально посвідчених\~договорів чи\~їх дублікатів\~має наслідком\~визнання такого\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню. У справі, що розглядається судом встановлено, що договір позики №4909899844 від 30.07.2018, укладений між АТ «АЛЬФА - БАНК»» та [PERSON] нотаріально не посвідчений. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі\~Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису\~це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису\~надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника\~це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій,\~шляхом надіслання кредитором\~письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Встановлено, що у цій справі відповідачем не надано доказів направлення боржнику вимоги про погашення кредитної заборгованості та факт її отримання [PERSON] . Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі 3 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з посиланням на вчинення виконавчого напису нотаріусом за відсутності підтвердження безспірності розміру заборгованості боржника та документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника, порушення процедури вчинення виконавчого напису. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги вказувала на те, що станом на 18.02.2021 вона заборгованості в розмірі 10708,76 грн. перед відповідачем не мала, не отримувала ніяких повідомлень про усунення порушень чи виконання зобов`язання. Про існування заборгованості та виконавчого напису їй стало відомо 22 грудня 2023 року із Єдиного реєстру боржників, в якому міститься інформація про факт відкриття щодо неї виконавчого провадження №65100883 в автоматизований системі, про що наявна інформація у мобільному додатку «Дія». Так, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник немає можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень\~письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги те, що судом не встановлено факт отримання позивачем [PERSON] повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем та приватним нотаріусом не подано до суду належних та достовірних доказів безспірності заборгованості. Отже, на переконання суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, крім іншого, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис щодо виконання кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. VІ. Висновки суду Аналіз перевірених і оцінених у судовому засіданні доказів, поданих позивачем у підтвердження позовних вимог переконують суд, що [PERSON] надано належні та допустимі докази, в силу вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, на підтвердження того, що нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису порушено процедуру та правила вчинення виконавчого напису, не перевірено безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, а тому виконавчий напис, вчинений 18 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «АЛЬФА - БАНК» 10708,76 грн. боргу підлягає визнанню\~ таким,\~що не\~підлягає виконанню. Відповідач у свою чергу на спростування доводів позивача не надав суду доказів того, що подав приватному нотаріусу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису та що дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем такого розміру, який зазначено у виконавчому написі. Тобто, як встановлено судом з відзиву відповідача та наявних у матеріалах справи доказів, для вчинення виконавчого напису відповідач надав нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально. В той же час, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий правовий висновок Верховний Суд виклав, зокрема, у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Також матеріалами\~справи не\~підтверджено отримання\~позивачем будь-яких\~претензій чи\~заяв,\~а також\~вимог про\~наявність заборгованості\~та погашення\~боргу відАТ «АЛЬФА - БАНК» чи приватного нотаріуса. Отже,\~виконавчий напис№\~7178 від 18 лютого 2021 року вчинений з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки відповідач не набув права на стягнення сум за кредитним договором у безспірному порядку, а нотаріус не переконався у такому, чим порушив порядок вчинення виконавчого напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів на спростування доводів позивача. Зазначені вище обставини у сукупності, свідчать про обґрунтованість вимог позивача та підлягають задоволенню. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Згідно вимог ч.6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином,\~підлягає стягненню\~з відповідача\~АТ «СЕНС\~БАНК» до Державного\~бюджету судовий збір в сумі 1211,20 грн. Позивач [PERSON] просила суд стягнути з відповідача АТ «СЕНС БАНК». на її користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн. Представник відповідача АТ «СЕНС БАНК» подав до суду письмове клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу посилаючись на те, що розмір гонорару, визначений позивачем та її адвокатом є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторін (а.с. 66 - 67). До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України). Метою впровадження принципу відшкодування судових витрат є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Право на правову допомогу гарантовано статтями\~ 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (рішення від 16 листопада 2000 р. №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 р. №23-рп/2009; рішення від 11 липня 2013 р. №6-рп/2013). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При вирішенні судом позовних вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу суд серед іншого враховує практику ЄСПЛ щодо розподілу судових витрат. Так, Європейський суд з прав людини у п.95 рішення від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.\~ Статтею 15 ЦПК України\~ визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК\~України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з вимогами ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). Склад та\~розмір витрат,\~пов`язаних\~з оплатою\~правової допомоги,\~входить до\~предмета доказування\~у справі.\~Якщо стороною\~буде документально\~доведено,\~що нею\~понесено витрати\~на правову\~допомогу,\~а саме:\~надано договір\~на правову\~допомогу,детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом\~(для\~визначення розміру\~гонорару,\~що сплачений\~або підлягає\~сплаті)\~та опис\~здійснених ним\~витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Наявність договірних відносин між адвокатом Морозовим В.Ю. та Марковою К.А. підтверджується ордером серії АЕ № 1017448 від 26.12.2023, виданим на підставі договору про надання правової допомоги\~\~№ б/н від 26.12. 2023 (а.с. 15). При цьому у матеріалах справи міститься орієнтований розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, зазначений у позовній заяві від 28.12.2023, опис робіт (надання послуг) від 26.12.2023 на виконання умов договору про надання правової допомоги від 26.12.2023 ( а.с.21 - 22). У матеріалах справи також міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.01.2020 серії ДП № 4636, договір про надання правової допомоги від 26.12.2023, додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 26.12.2023, акт наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 26.12.2023 (а.с. 21 22). Крім того, представником позивача [PERSON] адвокатом Морозовим В.Ю. надано опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, у якому зазначено види послуг адвоката, які включають консультацію - чотири години, розробка позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню чотири години, представництво інтересів у суді п`ять годин, обробка документів та аналіз чинного законодавства для подачі позовної заяви, транспортні витрати, витрати на канцелярію шість годин, загальна вартість послуг в суді першої інстанції визначена в розмірі 10000 грн. ( а.с.21). З вказаного акту наданих послуг вбачається, що у вартість послуг включено такі позиції як представництво інтересів у суді п`ять годин, транспортні витрати, витрати на канцтовари, чотири години консультації. Поряд з цим адвокат Морозов В.Ю. участі в судових засіданнях не приймав, у чому полягають транспортні витрати, витрати на канцтовари не вказав і доказів в їх підтвердження не надав. Представник відповідача АТ «СЕНС БАНК» подав до суду письмове клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу посилаючись на те, що розмір гонорару, визначений позивачем та її адвокатом є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторін (а.с. 66 - 67). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19). Відтак, у справі, що розглядається, суд, дослідивши всі обставини, оцінивши докази з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, не відповідає критерію розумності та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 4000 грн. витрат на правову допомогу, що відповідатиме критерію реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їхнього розміру.

Outcome: approved