Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Драченко В.В. звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Мотивує позовні вимоги тим, що [PERSON] з [PERSON] перебували у шлюбі, мають сина. На даний час шлюб розірвано. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 січня 2016 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/3 частини його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 18 грудня 2015 року і до досягнення [PERSON] повноліття. В 2022 році позивач вдруге одружився, його дружина [PERSON] має дитину від першого шлюбу. Оскільки на час ухвалення заочного рішення у 2016 році майновий стан [PERSON] не досліджувався, акцентують увагу, що позивач не має у власності нерухомості чи транспортних засобів. У зв`язку з наявністю двох утриманців та фінансовою неможливістю сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, просить зменшити розмір аліментів на утримання сина до 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. З урахуванням положень ст. 274 ЦПК України при відкритті провадження вирішено провести розгляд даної справи в загальному позовному провадженні. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Охріменко Н.І. надійшов відзив, в якому вона заперечує проти позову. Зазначила, що син проживає з відповідачем. З часу народження дитина має затримку психічного розвитку, йому встановлено діагноз F-88.0. Наявність у позивача на утриманні дружини та її сина від першого шлюбу не є законними підставами для зменшення аліментів. Позивачем не надано доказів значного погіршення його матеріального стану. Тому підстави для задоволення позову відсутні. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Виходячи з приписів ст. 43, ст. 223 ЦПК суд ухвалив слухати справу за відсутності позивача та відповідача. Суд заслухавши пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі рішення Чорнобаївського районного суду від 19 січня 2016 року у справі №709/3122/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку і всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно (копія виконавчого листа, а.с. 7). Згідно з довідкою виконавчого комітету Іркліївської сільської ради №21 від 11.01.2024 [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 52). Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на погіршення саме майнового стану: наявність на утриманні дружини та її сина від попереднього шлюбу. Так, позивач зазначає, що в нього відсутнє нерухоме майно, що підтверджено інформацією з реєстрів нерухомості (а.с. 13). За [PERSON] не зареєстровано транспортних засобів (інформація з Електронного кабінету водія, а.с. 14). Однак позивач не надав суду інформацію про наявність в нього такого майна на момент вирішення питання про стягнення аліментів, що свідчило б про погіршення його майнового стану. З відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) вбачається, що позивач ввостаннє отримував заробітну плату в березні 2022 року. Але [PERSON] є здоровим, працездатним, відповідно стан здоров`я не перешкоджає йому працевлаштуватися. Надані суду медичні документи позивача (консультативний висновок спеціаліста та виписка з медичної картки) не підтверджують значне погіршення здоров`я, що призвело до неможливості працевлаштування. Крім цього, дані медичні документи отримані позивачем після подачі позову, тобто не є заявленими підставами позову. Судом досліджено свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON] . Їхній шлюб укладено 01 листопада 2022 року (а.с. 9). Разом з тим, стороною позивача не надано доказів непрацездатності [PERSON] та необхідності її перебування на утриманні [PERSON] . Зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно обов`язок утримувати свого неповнолітнього сина лежить саме на батьках дитини - [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, відсутність офіційного доходу, майна, наявність дружини та її дитини у сім`ї позивача не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання сина. Разом з тим, стороною відповідача надано докази хвороби [PERSON] та наявності в нього особливих освітніх потреб (консультаційні висновки спеціалістів КНП "Черкаського обласного психоневрологічного диспансеру Черкаської обласної ради", висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини ). Тобто стан здоров`я дитини передбачає необхідність додаткових витрат на її утримання. Крім того, судом встановлено, що відповідачу встановлено ІІ групи інвалідності (а.с. 50, 51), вона перебувала на лікуванні в КНП "Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги" (а.с. 39, 40). Непрацездатність та хвороба матері також має вплив матеріальне становище дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з принципу як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний стан змінився настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів. А відтак в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed