Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,828 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № 10 , ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер - 5122082000:01:001:1056; земельну ділянку площею 0,639 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № 28 , ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер - 5122082000:01:001:0938; земельну ділянку площею 0,828 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № 60 , ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер - 5122082000:01:001:0838. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності № [NUMBER] , від 30.03.1989 року, видане на підстав рішення Комишівської сільської ради № 29 від 06.11.1988 року; - земельна ділянка площею 0,828 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № 10 , ділянка № [NUMBER] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 116757 від 27.08.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.07.521.00253, кадастровий номер - 5122082000:01:001:1056; - земельна ділянка площею 0,639 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № 28 , ділянка № [NUMBER] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 116757 від 27.08.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.07.521.00253, кадастровий номер - 5122082000:01:001:0938; - земельна ділянка площею 0,828 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № 60 , ділянка № [NUMBER] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 116757 від 27.08.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.07.521.00253, кадастровий номер - 5122082000:01:001:0838. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.01.2023 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до заповіту від 18.03.2016 року, посвідченого секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 76, [PERSON] належний йому житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] заповів свої донці [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, до осіб, які мають право на обов`язкову частку спадщині відноситься його дружина [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатна. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. До неохопленої заповітом спадщин після смерті [PERSON] відноситься - земельна ділянка площею 0,828 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № 10 , ділянка № [NUMBER] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 116757 від 27.08.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.07.521.00253, кадастровий номер - 5122082000:01:001:1056; - земельна ділянка площею 0,639 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № 28 , ділянка № [NUMBER] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 116757 від 27.08.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.07.521.00253, кадастровий номер - 5122082000:01:001:0938; - земельна ділянка площею 0,828 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № 60 , ділянка № [NUMBER] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 116757 від 27.08.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.07.521.00253, кадастровий номер - 5122082000:01:001:0838. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 29.02.1969 року, виданого виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.05.1986 року, виданого виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.09.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », рішенням Ізмаїльського міськрайнного суду Одеської області про розірвання шлюбу від 25.10.2013 року та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.02.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою наданої виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 04.08.2023 року за № 854, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. В свою чергу, відповідач [PERSON] будучи спадкоємицею обов`язкової частки та спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь доньки позивача [PERSON] . Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майнота право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved