Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Позивач в жовтні 2023 року звернувся до суду з вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про захист прав споживачів, в якому просив виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] по квартирі [ADDRESS] заборгованість попередніх власників квартири за період до 23 лютого 2022 року в розмірі 10 373,53 гривень. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що на електронних торгах Державного підприємства «СЕТАМ» позивач став переможцем в придбанні квартири [ADDRESS] . 23.02.2022 року позивачем було отримано свідоцтво на право власності № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] та отримано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Власником квартири до 23.02.2022 року була [PERSON] . За вищевказаною квартирою закріплений особовий рахунок [NUMBER] в ТОВ «Місто для людей Запоріжжя». Отримувачем послуг за особовим рахунком [NUMBER] значилась [PERSON] . Станом на лютий 2022 року за особовим рахунком [NUMBER] обліковується борг в розмірі 10373,53 гривень. Станом на березень 2022 року за особовим рахунком [NUMBER] обліковується борг в розмірі 10658,35 гривень. Тобто з березня 2022 року власником квартири вже є новий споживач [PERSON] , але на його квартиру нараховують заборгованість попереднього власника [PERSON] 19 квітня 2023 року позивач звернувся засобами поштового зв`язку до відповідача із заявою щодо виключення заборгованості попереднього власника із особового рахунку або відкриття нового особового рахунку. Трек Укрпощти - 6903600777108. Лист вручений 21.04.2023 року. Відповідь на вказану заяву позивачем не отримувалася. 24 червня 2023 року позивач із аналогічною заявою та аналогічними вимогами звернувся до відповідача. На повторну заяву відповідачем надана відповідь №668608 від 05.07.2023 року, якою повністю відмовлено по всіх вимогах Позивача, а саме:відповідачем відмовлено у відкритті нового особового рахунку в зв`язку із придбанням квартири та зазначено, що при переоформленні особового рахунку відбувається перехід заборгованості за послуги попередніх власників. Враховуючи, що позивач [PERSON] лише 23 лютого 2022 року набув право власності на квартиру [ADDRESS] і до цього моменту не був споживачем послуг відповідача за вказаною адресою, відповідно і не отримував таких послуг від відповідача, вважає що дії відповідача щодо переведення на позивача та квартиру позивача заборгованості за період до 23 лютого 2022 року є неправомірними і порушують інтереси позивача як споживача та суперечать вимогам ст. ст. 11, 509, 610, 612, 614 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Оскільки на переконання позивача на нього не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в період часу до 23 лютого 2022 року, звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2023 року по справі відкрито провадження. Відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити. В обгрунтування наданих заперечень вказав на те, що позивачем в 2022 році вже подавався позов до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, та вже є рішення суду по справі 335/2350/22, яке набрало законної сили. Також у відзиві відповідач зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення його прав або інтересів на момент звернення до суду. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність представника відповідача з урахуванням наданого відзиву. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено , що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності від 23.02.2022 р. №НРС778546, яке видане приватним нотаріусом ЗМНО Масловець Л.С. відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 47 Закону України «Про іпотеку» та на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки , складеного [PERSON] , приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області 11 лютого 2022 року, ВП № [NUMBER]. Попереднім власником квартири була [PERSON] .. За вищевказаною квартирою закріплений особовий рахунок [NUMBER] в ТОВ «Місто для людей Запоріжжя». Отримувачем послуг за особовим рахунком [NUMBER] значилась [PERSON] . Станом на лютий 2022 року за особовим рахунком [NUMBER] обліковується борг в розмірі 10373,53 гривні. Обставини щодо наявності відкритого особового рахунку [NUMBER] та наявності заборгованості в розмірі 10373,53 гривень станом на лютий 2023 року відповідачем не оспорювалися, що підтверджено листом ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» від 05.07.2023 року № 668608. 19 квітня 2023 року позивач звернувся засобами поштового зв`язку до відповідача із заявою щодо виключення заборгованості попереднього власника із особового рахунку або відкриття нового особового рахунку. Трек Укрпошти - 6903600777108. Лист вручений 21.04.2023 року. Відповідь на вказану заяву позивачем не отримувалася. 24 червня 2023 року позивач із аналогічною заявою та аналогічними вимогами звернувся до відповідача. На повторну заяву відповідачем надана відповідь №668608 від 05.07.2023 року, якою [PERSON] відмовлено у відкритті нового особового рахунку в зв`язку із придбанням квартири [ADDRESS] та зазначено, що при переоформленні особового рахунку відбувається перехід заборгованості за послуги попередніх власників. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна. Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 200/14925/15-ц (провадження № 61-13874св18). При цьому у постанові Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20) зроблено висновок про те, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Свідоцтво на право власності від 23.02.2022 р. №НРС778546, згідно з яким [PERSON] став власником квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Судом встановлено , що позивач не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг з управління будинком попередніх власників вказаної квартири. На нього не може бути покладено обов`язок зі сплати вказаної заборгованості, нарахованої відповідачем попереднім власникам до 23 лютого 2022, тобто до набуття позивачем права власності на квартиру. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки судом встановлено , що відмовивши [PERSON] у відкритті нового особового рахунку та у виключенні заборгованості попереднього власника із особового рахунку, Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» було порушено права позивача , суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] по квартирі [ADDRESS] заборгованість попередніх власників квартири за період до 23 лютого 2022 року в розмірі 10 373,53 гривень, є обґрунтованими та відповідають критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачами до 23 лютого 2022 року. Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 1 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20), а також у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20 (провадження № 61-18079св21). Доводи відповідача про те , що позивачем в 2022 році вже подавався позов до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, та вже є рішення суду по справі 335/2350/22, яке набрало законної сили, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки підставою зазначеного позову є відмова відповідача у відкритті [PERSON] нового особового рахунку та у виключенні заборгованості попереднього власника із особового рахунку, яка викладена у відповіді №668608 від 05.07.2023 року. Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду. У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Питання про судові витрати слід вирішитри відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved