Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

У квітня 2023 року до суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстровано 14 серпня 2020 року. Від шлюбу дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2022 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Ухвалою судді Гончаренко О.В. від 19.04.2023 року позовну заяву залишено без руху. 18 травня 2023 року ухвалою судді позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу. Постановою Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року ухвалу судді Автозаводського районного суду від 18.05.2023 року скасовано, матеріали позовної заяви повернуто для продовження розгляду. 20.10.2023 року позовна заява надійшла до суду з Полтавського апеляційного суду, та після здійснення автоматизованого розподілу, справа була передана 23 жовтня 2023 року судді Нестеренко С.Г. Ухвалою судді від 07 листопада 2023 року, відкрито провадження, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, залучено сторін. Ухвалою суду від 27.02.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягали, проти заочного розгляду справи не заперечували, про що надали заяву до суду. Відповідач [PERSON] не прибула в судове засідання, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, засобами рекомендованого поштового зв`язку, та шляхом опублікування оголошення про виклик, про причини неявки суд не повідомила та не подавала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Як визначено у ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 14 серпня 2020 року, у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №512, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з лютого 2022 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами, а також заявами сторін, наявних в матеріалах справи. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не просить стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved