Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~02.11.2023 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 14.07.2023 року о 14:08, в с. Струмівка Луцького р-ну по вул. Рівненська, 134-А, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Ford Transit Connect, д.н.з. [NUMBER] , допустив зіткнення із належним їй транспортним засобом Opel Corsa, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого останній отримав механічні ушкодження (далі ДТП). Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.08.2023 року у справі № 161/13903/23 відповідача було визнано винним у ДТП. Сума завданого збитку в результаті пошкодження її автомобіля склала 133290 грн. Страховиком [PERSON] було виплачено їй 73283,13 грн. страхового відшкодування. Відтак, різниця між фактичним розмір заподіяної їй матеріальної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням становить 58766,33 грн. Також, відповідачем не сплачено франшизу у розмірі 500 грн. Крім того, за проведення оцінки з визначення вартості завданої шкоди, внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, нею було сплачено 2600 грн. Вказала, що в результаті пошкодження автомобіля, їй було завдано не аби яких моральних страждань, які негативно позначилися на її здоров`ї та працездатності. Наслідки ДТП призвели до порушення її звичного життєвого ритму, до розвитку почуттів замкненості в собі, тривоги та страху, а також до порушення сну та стійкого стресу. Натомість, [PERSON] не вчинив жодних дій для відшкодування завданих їй матеріальної та моральної шкоди. Враховуючи наведене, а також заяву про зменшення розміру позовних вимог від 17.01.2024 року (а.с. 125-126), просить суд стягнути з відповідача на свою користь 500 грн. невиплаченої суми франшизи, 2600 грн. витрат на проведення оцінки з визначення вартості завданого матеріального збитку, 40000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~23.11.2023 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування заявлених вимог остання зазначила, що погоджена потерпілою та ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» виплачена сума відшкодування є значно меншою від оціненої майнової шкоди, а тому позивачка не позбавлена права на реальне відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків за рахунок страховика. У свою чергу, [PERSON] не доведено, що на відновлення отриманих нею моральних страждань з її довірителя необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 40000 грн. та така сума не відповідає принципам розумності, справедливості та співмірності. Також вважає, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу є завищеною та така повинна бути стягнутою пропорційно розміру заявлених позовних вимог. З огляду на наведене, заявлені позовні вимоги визнає частково та за наслідками розгляду даної справи, просить стягнути з позивачки на користь [PERSON] 7000 грн. понесених ним витрат на правничу допомогу (а.с. 87-96). \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги у зменшеному розмірі підтримали із підстав, які викладені у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову в частині стягнення з її довірителя суми франшизи в розмірі 500 грн., витрат на проведення оцінки транспортного засобу в сумі 2600 грн. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Судові витрати просила суд визначити пропорційно задоволеним позовним вимогам. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 14.07.2023 року о 14:08, в с. Струмівка Луцького р-ну по вул. Рівненська, 134-А, [PERSON] керуючи транспортним засобом Ford Transit Connect, д.н.з. [NUMBER] , допустив зіткнення із транспортним засобом Opel Corsa, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а [PERSON] отримана тілесні ушкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.08.2023 року у справі № 161/13903/23 відповідача було визнано винним у вищевказаній ДТП (а.с. 21-22) \~ \~ \~ \~На момент події, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР 211143978 від 20.09.2022 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 160000 грн. (а.с. 23). Згідно звіту про оцінку транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП № 23/4554 від 31.07.2023 року, вартість матеріального збитку завданого транспортному засобу Opel Corsa, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок зіткнення становить 133290 грн. (а.с. 24-65). Вартість проведення вищевказаної оцінки склала 2600 грн. та була сплачена позивачкою на користь ФОП [PERSON] (а.с. 73-74). З метою виплати страхового відшкодування вона звернулася до страховика відповідача, внаслідок чого останнім 02.10.2023 року було складено звіт № 408-23_1028-23 про оцінку автомобіля Open Corsa, д.н.з. [NUMBER] , а також проведено відповідну виплату, яка здійснене без врахування франшизи, розмір якої становить 500 грн. (а.с. 66-67). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними тішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка .її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Як роз`яснив судам Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для певного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю уїж фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на наведене, а також те, що розмір франшизи страховиком не відшкодовується, суд вважає, що у даному випадку існують усі праві підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 500 грн. невиплаченої суми франшизи. При вирішенні вищевказаної частини позовних вимог суд, у відповідності до вимог ст. 206 ЦПК України приймає до уваги визнання їх стороною відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Суд вважає доведеним, що дії відповідача [PERSON] у розглядуваному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачу було завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав [PERSON] , та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок. На переконання суду, завдана позивачці моральна шкода полягає в отриманні тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, негативних емоціях, душевних переживаннях та дискомфорті, у зв`язку з пошкодженням її майна та унеможливлення користування ним, порушення звичного способу та ритму життя, а також необхідності прикладення зусиль для нормалізації повсякденного життя. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості безперешкодної можливості реалізації права власності, а також охоронюваного інституту здоров`я людини, в тому числі й психологічного, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження, а також характеру і обсягу моральних та фізичних страждань, яких зазнала позивачка, суд вважає за необхідне стягнути на відшкодування завданої моральної шкоди кошти в розмірі - 10000 грн. На думку суду, вищевказана сума є достатньою та буде сприяти відновленню понесених моральних та психічних страждань, істотності змін у житті позивача. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Так, зокрема, позивачка просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3000 грн. У підтвердження понесених витрат на правничу допомогу сторона позивача долучає до матеріалів справи наступні документи: копію договору про надання правової допомоги від 25.07.2023 року; копію додаткової угоди від 25.10.2023 року до договору про надання правової допомоги від 25.07.2023 року; копію акта приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги) від 10.01.2024 року; копію квитанції від 10.01.2024 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, суд, з урахуванням основоположних засад\~справедливості,\~виваженості та\~розумності,\~ вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 3000 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 6\~ст. 139 ЦПК України). За замовленням позивача суб`єктом оціночної діяльності\~ФОП [PERSON] 31.07.2023 року було підготовлено звіт про оцінку транспортного засобу. На підтвердження понесених витрат на підготовку висновку спеціаліста стороною позивача надано суду копію рахунку № 23/4554 від 06.08.2023 року, акт виконаних робіт від 06.08.2023 року та квитанцію від 07.08.2023 року про оплату послуг спеціаліста на суму 2600 грн. Вказаними письмовими доказами підтверджується, що позивачка понесла витрати на підготовку висновку спеціаліста в розмірі 2600 гривень. Отже, такі витрати позивача також підлягають розподілу в порядку\~ст. 141 ЦПК України. Крім того, відповідно до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 278, 34 грн., пропорційно розміру задоволених вимог (ціна позову 40500 грн. х сума задоволених вимог 10500 грн. / сума судового збору, яка підлягала оплаті позивачем 1073, 60 грн.). Разом з тим, суд зауважує, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2147, 20 грн., у той час, коли з огляду на ціну позову, судовий збір підлягав сплаті у розмірі 1073, 60 грн.

Outcome: partial