Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

У жовтні 2023 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого зазначив, що малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради як такі, що потрапили в складні життєві обставини. Позивач зазначає, що підставою для взяття дітей на облік став факт ухилення батьків малолітніх, [PERSON] та [PERSON] , від виконання батьківських обов`язків, їх належного забезпечення та утримання. Відповідачі перебувають у шлюбі, однак однією сім`єю не проживають. Місце проживання [PERSON] та малолітніх, [PERSON] та [PERSON] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Співробітниками СЮП ВП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області 30.03.2023 малолітніх [PERSON] та [PERSON] було тимчасово вилучено із небезпечного середовища, оскільки мати та її співмешканець перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння, конфліктували між собою. Діти в квартирі проживали у антисанітарних умовах, голодні та не доглянуті. Малолітніх було влаштовано до КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня». [PERSON] працює неофіційно, зловживає алкоголем, вихованню дітей належної уваги не приділяє. Інформація про неналежне виконання нею батьківських обов`язків надходила до Служби у справах дітей по Шевченківському району неодноразово від поліції та родичів дітей, які констатували недбале ставлення до забезпечення потреб [PERSON] та [PERSON] , постійне перебування матері у алкогольному стані, бійки між нею та співмешканцем у присутності дітей, в результаті яких малолітніх дітей виганяли з дому,. [PERSON] не працює, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, жодної участі у вихованні та утриманні дітей не бере. У разі, коли діти від нетверезої матері тікають до нього, батько повертає їх назад, піддаючи агресії з боку матері та її співмешканця. За час перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] у медичному закладі [PERSON] за направленням Служби у справах дітей пройшла обстеження та лікування в комунальному некомерційному підприємстві «Обласна клінічна наркологічна лікарня» Цибульниковій О.В. встановлено діагноз - психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (F 10.2). На жаль, лікування не дало позитивного результату, [PERSON] не змінила свого способу життя та поведінки. Відповідно до інформації, яка міститься на сайті Судова влада України, [PERSON] неодноразово притягувалась Дзержинським районним судом м. Харкова до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї (справа № 638/7415/19 від 22.05.2019, справа № 638/6477/23 від 11.08.2022), до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (справа № 638/4114/22 від 30.11.2022, справа № 638/4994/22 від 08.11.2022, справа № 638/746/23 від 15.03.2023) за невиконання покладених на неї батьківських обов`язків, залишення без нагляду малолітніх дітей. [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї (справа № 638/7418/19 від 22.05.2019), до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за невиконання покладених на нього батьківських обов`язків, що передбачені ст.150 Сімейного кодексу України, а саме, перебування у стані алкогольного сп`яніння, виганяв з дому своїх малолітніх дітей (справа № 638/4990/22 від 28.10.2022). Департамент служби у справах дітей зазначає, що після вилучення дітей та за час перебування малолітніх дітей у лікарні ані [PERSON] , ані [PERSON] , не вийшли з кризової ситуації, не подолали складних життєвих обставин і не звертались до відповідних органів з питанням повернення їм дітей на виховання. Малолітні [PERSON] та [PERSON] 27.04.2023 влаштовані в групу тимчасового перебування при комунальному закладі соціального захисту дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова». За весь час перебування дітей в дитячому закладі, [PERSON] два рази відвідала синів, матеріальної допомоги не надавала, питання повернення на виховання не ініціювала. [PERSON] відвідував дітей 7 разів (один з яких був у нетверезому стані), матеріальної допомоги не надавав, питання повернення на виховання не ініціював. У бесіді повідомив, що не має можливості забезпечувати синів матеріально та не має належних житлових умов. Питання щодо передачі синів йому на виховання не розглядає. Виховуючись у дитячому закладі, малолітні [PERSON] та [PERSON] фактично залишились без батьківського піклування, без родини та батьківської любові. Хлопчики перебувають на повному державному утриманні, однак не мають статусу дітей, позбавлених батьківського піклування, що унеможливлює застосувати відносно них заходи соціально-правового захисту, які передбачені для дітей даної категорії. У зв`язку із перебуванням міста Харкова у зоні можливих бойових дій, дітей 26.09.2023 переміщено (евакуйовано) до м. Ворохта Івано-Франківської області. Підсумовуючи, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради зазначає, що [PERSON] та [PERSON] нехтують своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та матеріального утримання дітей, відсторонились від синів, не цікавляться їхнім розвитком, не піклуються про їх майбутнє, що свідчить про нехтування батьками потреб малолітніх на сімейне виховання та батьківську турботу і любов. Після вилучення дітей батьки не змінили свого ставлення до їх виховання та виконання батьківських обов`язків, продовжують нехтувати потребами малолітніх синів, що є підставою для позбавлення батьківських прав. У зв`язку з викладеним Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради просив суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 17 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, надано відповідачам строк 15 днів на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін про судове засідання. Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку зі смертю відповідачки, оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва. В судовому засіданні представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради позовні вимоги підтримав, просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з підстав, викладених у позовній заяві. В судовому засіданні [PERSON] проти позовних вимог заперечував. Щодо суті спору пояснив, що має намір і бажання виховувати та піклуватися про дітей. Раніше дітей забрати до себе не міг, оскільки не мав особистого приватного житла. У разі повернення йому дітей буде проживати разом з ними за місцем їх реєстрації. Квартира, де зареєстровані діти не приватизована, у ній були прописані покійна відповідачка, її брат та діти [PERSON] і [PERSON] . Зазначив, що має можливість утримувати дітей, оскільки з 01 березня 2024 року офіційно приступає до роботи в міському парку «Сад ім. Т.Г. Шевченка». Щодо обставин, викладених у позовній заяві, зазначив, що поки діти проживали з матір`ю, то надав матеріальну допомогу, а саме купляв дітям одяг, велосипед, речі, харчі, матері дітей грошові кошти не сплачував, оскільки остання зловживала алкоголем і пропивала би їх. Коли діти були вилучені і знаходилися в м. Харкові, навідував їх 7 разів, одного разу дійсно був у стані алкогольного сп`яніння, однак інші 6 разів був тверезим. Алкоголь вживає на свята. Крім того зазначив, що має двох дорослих дітей від першого шлюбу, яким 28 та 26 років. Дочка від першого шлюбу періодично спілкувалася з [PERSON] та [PERSON] . Старший син від першого шлюбу є військовослужбовцем. Підсумовуючи, зазначив, що хоче виховувати своїх дітей, оскільки переконаний, що їм буде краще з рідним батьком, ніж в інтернаті. У разі повернення йому дітей готовий бути під пильним наглядом та контролем правоохоронних органів та служби у справах дітей щодо виконання батьківських обов`язків. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 27 червня 2023 року, актовий запис про народження № 1216 від 23 листопада 2013 року (а.с. 16). Відповідно до актового запису про народження № 1291 від 11 листопада 2014 року, виконаного Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 27 червня 2023 року (а.с. 17). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 04 грудня 2013 року, [PERSON] зареєстрований за цією ж адресою з 20 листопада 2014 року. Відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 24 квітня 2023 року, за вказаною адресою також зареєстровані матір дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Згідно з копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] , [PERSON] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). 30 березня 2023 року о 12 год 05 хв співробітниками СЮП ВП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області малолітніх [PERSON] та [PERSON] було тимчасово вилучено з місця їх проживання за адресою: [ADDRESS] , та доставлено до КНП ХОР «ОДКЛ №1», про що складено відповідні Акти органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину від 30.03.2023 (а.с. 22-23). Відповідно до листа СЮП ВП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Богдана Папаліна від 03 квітня 2023 року на ім`я начальника Служби у справах дітей Шевченківського району м. Харкова, 30 березня 2023 року до ХРУП № 3 ГУ Національної поліції в Харківській області надійшло повідомлення зі служби «102», зареєстроване в ІТС ІПНП № 5899 від 30.03.2023, за фактом виклику неповнолітнім щодо конфлікту між матір`ю та її співмешканцем. По прибуттю на місце виклику було встановлено, що гр. [PERSON] разом з гр. [PERSON] перебувають в стані сильного алкогольного сп`яніння, мали короткочасний конфлікт, який вирішили одразу, факт домашнього насилля не підтверджують, претензій не мають. Двоє малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без догляду. B квартирі не прибрано, діти зранку не їли, протиправних дій щодо них не застосовувалось. Працівниками СЮП ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області діти були вилучені згідно акту про покинуту чи знайдену дитину та її доставку, діти були передані до КМП ХОР «ОДКЛ №1» м. Харків (а.с. 21). На підставі інформації СЮП ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 03.04.2023 № 3435/119-60/01-2023, Актів про покинуту чи знайдену дитину та її доставку від 30.03.2023, 04 квітня 2023 року начальником Служби у справах дітей Шевченківського району м. Харкова Н.О. Гладченко винесено Накази № 45 та 46, відповідно до яких взято на облік малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з підстави проживання в сім`ї, в якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання свої обов`язків з виховання дитини (а.с. 19-20). 06 квітня 2023 року комісією у складі завідувачів сектору ССД по Шевченківському району Куніч Т.В. та [PERSON] проведено обстеження умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , під час чого встановлено, що умови проживання задовільні, квартира потребує косметичного ремонту та генерального прибирання. Наявні необхідні меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дітей створені такі умови: для дітей відведено окрему кімнату, обладнано окремі спальні місця, є шафа для зберігання речей та одягу, письмовий стіл для підготовки домашніх завдань. Діти забезпечені взуттям та одягом відповідно до віку та сезону, мають телефон та планшет для онлайн занять. У родині часто виникають сварки та бійки, свідками яких стають діти. За результатами обстеження умов проживання складено відповідний Акт від 06 квітня 2024 року (а.с. 24). Згідно з Висновком оцінки потреб сім`ї від 17 квітня 2023 року в сім`ї [PERSON] , до складу якої входять малолітні [PERSON] , [PERSON] , а також співмешканець [PERSON] , наявні складні життєві обставини, основними чинниками, які їх спричиняють є зловживання алкогольними напоями, неналежне виконання батьківських обов`язків, конфлікт між дорослими членами сім`ї. Вплив цих обставин на малолітніх [PERSON] та [PERSON] негативний, тривалість таких умов - до 1 року. Матір усвідомлює проблему та готова до співпраці, сім`я потребує соціального супроводу (а.с. 25). Відповідно до листа директора КНП ХМР «Міська дитяча поліклініка № 4» Вікторії Парунової від 05 травня 2023 року № 01-15/116-23, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мешкають за адресою [ADDRESS] , перебувають під наглядом лікарів - фахівців КНП « Міська дитяча поліклініка № 4» ХМР з народження. Останній раз діти оглянуті лікарями- фахівцями закладу влітку 2022 року, визнані здоровими. Для проходження профілактичного огляду мати отримала форми 112 «Історія розвитку дитини», після чого категорично відмовляється повертати їх до реєстратури поліклініки. На телефонні дзвінку лікаря-педіатра, з яким укладена Декларація, [PERSON] реагує вкрай негативно (а.с. 27). Згідно з Висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 27 квітня 2023 року, складеним КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня», у [PERSON] та [PERSON] патологій здоров`я не виявлено, висновок педіатра - обоє дітей здорові (а.с. 28, 29). Листом від 13 вересня 2023 року за № 341 директор Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова» [PERSON] повідомила, що За час перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] у нашому закладі мати відвідувала синів - 2 рази; сестра зі своїм чоловіком відвідувала дітей - 8 разів, бабуся - 3 рази відвідувала дітей разом з батьком; батько відвідував синів - 7 разів ( з них один раз у нетверезому стані). Батько з синами спілкується, але сумісно проживати та займатися їх вихованням наміру не має,мотивуючи це відсутністю у нього великого житла (а.с. 30). Відповідно до інформації, наданої начальником СЮП ВП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 06 жовтня 2023 року за № 11673/119-60/01-2023, згідно перевірки бази ITC ІПНП [PERSON] впродовж року до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався. [PERSON] впродовж останніх п`яти років до Комунального некомерційного підприємства «Міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради за медичною допомогою не звертався, що підтверджується Довідкою від 23.01.2024 № 195. Відповідно до Довідки КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» від 23.01.2024 № 76, [PERSON] на диспансерному (профілактичному) обліку у закладі охорони здоров`я не перебуває. Згідно з Інформаційним листом від 16 лютого 2024 року, виданим ст. ДОП СДОП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Денисом Теребій, Мазуренко Дмитро Валентинович за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , зарекомендував себе з негативної сторони, оскільки зловживає спиртними напоями, довгий час ніде не працює, 10 листопада 2023 року притягував до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Скарг щодо [PERSON] не надходило, жодної компрометуючої інформації щодо останнього немає. [INFO] у м. Харкові у віці 36 років померла [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Харкова, про що 25 січня 2024 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис № 1207, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 08 лютого 2024 року. З 26 вересня 2023 року і на теперішній час діти [PERSON] та [PERSON] перебувають переміщені (евакуйовані) до м. Ворохта Івано-Франківської області. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до частин другої та третьої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав Департамент служб у справах дітей позиється на те, що відповідач ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, нехтує їх правами. Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України). Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Слід розуміти, що поняття ухилення від виконання обов`язку і невиконання обов`язку не є тотожними. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох із урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 537/2238/18, від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18. Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Проте, позивачем всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, яка покладає на позивача обов`язок довести належними та допустими доказами обставини, які підставою позовних вимог, не надано належних, достатніх і допустимих доказів невиконання відповідачем систематично своїх батьківських обов`язків без поважних причин, не встановлено винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання синів і свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Аргументи, на які посилається позивач, щодо позовних вимог до [PERSON] зводяться до того, що ухилення останнього від виконання батьківських обов`язків полягає у тому, що він не бере участі у вихованні та утриманні дітей, повертав дітей до нетверезої матері, коли вони від неї тікали до нього, за час перебування дітей у закладі охорони здоров`я відвідував їх всього 7 разів (одного разу був у стані алкогольного сп`яніння), не звертався до відповідних органів з питанням повернення йому дітей на виховання. Крім того останній також притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, ст. 184 КУпАП. Долучені позивачем докази здебільшого стосуються та характеризують особу відповідача [PERSON] , провадження щодо якої у справі закрито, а тому суд їх не враховує при вирішенні спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . Надаючи оцінку доказам, якими позивач доводить ухиленням [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, суд виходить з того, що вони не містять наявності винної поведінки відповідача щодо ухилення його від виховання дітей і свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Такі висновки суду ґрунтуються на наступному. Позивач зазначає, що батько не бере участі в утриманні дітей. Водночас, відповідач в судовому засіданні повідомив, що під час проживання дітей разом з матір`ю він надавав матеріальну допомогу на їх утримання, зокрема купляв одяг, велосипед, речі, харчі тощо. Такі доводи відповідача позивачем не тільки не спростовано, а навпаки підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, зокрема змістом Акту обстеження умов проживання від 06.04.2024, де зазначено, що діти забезпечені взуттям та одягом відповідно до віку та сезону, мають телефон та планшет для онлайн занять. Виходячи з презумпції рівності прав та обов`язків батьків по утриманню та вихованню дітей, враховуючи відсутність відомостей, що діти зазначеними речами були забезпечені не за рахунок батьків, суд вважає, що саме в результаті свідомого виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо утримання дітей, останні забезпечені відповідними речами. Крім того суд враховує, що відповідно до Висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 27 квітня 2023 року у дітей патологій здоров`я не виявлено, висновок педіатра - обоє дітей здорові. На переконання суду, хороший стан здоров`я дітей на момент їх вилучення не може бути доказом того, що їх батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а навпаки може свідчити про те, що батьки дітей піклувалися про здоров`я дітей, у зв`язку з чим діти були здоровими, патологій не виявлено. Як на доказ ухилення батька від виконання своїх обов`язків, позивач посилається на лист від 13 вересня 2023 року за № 341 директора КЗСЗдД «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова», в якому зазначено, що батько відвідував синів - 7 разів ( з них один раз у нетверезому стані). Батько з синами спілкується, але сумісно проживати та займатися їх вихованням наміру не має, мотивуючи це відсутністю у нього великого житла. Відповідач ці відомості в судовому засіданні підтвердив. Надаючи оцінку викладеним обставинам, суд виходить з того, що, по-перше, систематичне відвідування батьком дітей та спілкування з ними само по собі спростовує доводи про його ухилення від виховання дітей, оскільки свідчить про бажання батька, незважаючи на обставини, які склалися, спілкуватися з дітьми, брати участь у їх житті. Відсутність бажання у батька повернути дітей, про що зазначено в листі від 13.09.2023 та позовній заяві, судом сприймається критично, оскільки, як встановлено судовим розглядом, відповідач питання повернення йому дітей не ініціював з об`єктивних причин, а саме у зв`язку відсутністю у нього власного житла. За таких обставин, наявність об`єктивних обставин, пов`язаних з відсутністю у відповідача власного житла, на переконання суду, не можуть ставитися йому в провину та бути доказом ухилення від виконання ним батьківських обов`язків, і відповідно позбавлення батьківських прав на цій підставі. При цьому, суд враховує, що діти зареєстровані та мають право проживати в квартирі [ADDRESS] , де також як їх законний представник виявив бажання проживати відповідач. При цьому останній не заперечує бути під наглядом та контролем з боку служби у справах дітей та правоохоронних органів. Надаючи оцінку доказам, які характеризують особу [PERSON] , суд враховує що останній на обліку у лікаря-нарколога не перебуває та за допомогою в наркологічну лікарню протягом останніх 5 років не звертався, що підтверджується відповідними довідками. За таких обставин, доводи позивача про те, що відповідач зловживає алкогольними напоями не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи і всупереч ч. 6 ст. 81 ЦПК України ґрунтуються виключно на припущеннях. Відвідування дітей одного разу у стані алкогольного сп`яніння, при тому, що інші шість разів відповідач був тверезим, свідчить про несистематичне вживання ним алкогольних напоїв, а тому на цій підставі не можна зробити висновок, що батько зловживає алкогольними напоями. Крім того, доводи позовної заяви, про те, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за різними статтями КУпАП спростовуються інформацією, наданою начальником СЮП ВП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 06 жовтня 2023 року за № 11673/119-60/01-2023, відповідно до якої згідно перевірки бази ITC ІПНП [PERSON] впродовж року до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався. Окремо варто зупинитися на оцінці Інформаційного листа від 16 лютого 2024 року, оскільки обставини, викладені в ньому, ґрунтуються на припущеннях особи, яка його склала, та не узгоджуються між собою. Так у листі зазначено, що [PERSON] за місцем проживання зарекомендував себе з негативної сторони. При цьому в наступному ж реченні автор листа зазначає, ще скарг щодо [PERSON] не надходило, жодної компрометуючої інформації щодо останнього немає. За таких обставин, незрозумілим залишається на підставі чого зроблено висновок про негативну репутацію відповідача за місцем проживання. В листі зазначено, що [PERSON] зарекомендував себе з негативної сторони, оскільки зловживає спиртними напоями, довгий час ніде не працює, 10 листопада 2023 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. При цьому, як зазначалося вище, матеріалами справи спростовано зловживання [PERSON] алкогольними напоями. Доказів притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, зокрема реквізитів процесуального рішення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, в листі не зазначено. За таких обставин, суд не враховує даний доказ при розгляді справи, оскільки він не містить відомостей щодо предмету доказування у справі, ґрунтується виключно на припущеннях особи, яка його склала, та відображає виключно суб`єктивне ставлення автора листа до особи [PERSON] . Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей викладено у змісті позовної заяви, і зводиться до наступного: « [PERSON] та [PERSON] не виконують батьківські обов`язки щодо виховання та матеріального утримання малолітніх синів, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батьки не приймають участь у вихованні синів більше шести місяців, не забрали їх із державного дитячого закладу, проживають окремо від них, не допомагають матеріально утримувати, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав». При цьому позивач не надав суду доказів розгляду Комісією з питань захисту прав дитини при Харківській міській ради питання щодо доцільності підготовки та подання до суду позову до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, розглянутого в установленому Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866. У силу частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного із батьків батьківських прав. Суд не погоджується з доводами позивача з наступних підстав. При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд вважає, що незважаючи на те, що відповідач в достатній мірі не виконував свої обов`язки по вихованню дітей, підтвердженням чого є відібранням дітей та поміщенням їх до закладу охорони здоров`я, доводи, на які посилається позивач не є такими, що заслуговують на застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав відповідача щодо дітей. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні, оскільки позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей, та у разі, якщо змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Також, позивачем не надано достатніх та переконливих доказів, що характеризують відповідача як особу, яка становить реальну загрозу для дітей, їх здоров`ю та психічному розвитку. З урахуванням якнайкращих інтересів дитини та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки це не буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дітей та стимулювання батька до належного виконання своїх обов`язків. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачкою у зв`язку з розглядом справи, немає.

Outcome: dismissed