Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів, [PERSON] , в якому просить суд зменшити розмір аліментів утримуваних з позивачки. У позовній заяві позивач в обґрунтування вимог посилається на те, що 28 березня 2023 року на домашню адресу позивача надійшов поштовий конверт від Приморського районного суду міста Одеси, в якому містився Судовий наказ від 17 березня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси (справа №522/4237/23), про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки (однієї чверті) усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 02.03.2023р. і до досягнення дитиною віку 18 років, тобто до [INFO] . 12 вересня 2022 року Приморським районним судом міста Одеси винесено рішення про розірвання шлюбу (справа №522/4382/22), яке набрало законної сили 14.10.2022 року. Одразу після набрання законної сили судовим рішенням позивач щомісячно перераховує відповідачки кошти (аліменти) на дитину, сина [PERSON] . Сума щомісячних платежів аліментів складає 3000 грн. Позивач пояснює, що на теперішній час він є студентом очної форми навчання Одеського національного університету ім. Мечникова, не працює і не має джерел постійного доходу. Позивач проживає один, так як батько, з яким він жив, помер від онкохвороби. Крім того, позивач постійно бере до себе сина та проводить з ним час, купує йому одяг, взуття, водить до перукарні, дитячих розважальних закладах, закладах харчування, купує їжу, ліки та займається вихованням сина. Відповідачка про це добре знає, однак натомість звертається до суду із заявою на видачу судового наказу. Така поведінка відповідача свідчить про те що вона хоче зробити позивачу неприємності та додаткові труднощі, так як вона добре знає що позивач є студентом, живе один, йому нікому допомогти. До судового наказу про стягнення аліментів позивач ставиться негативно з тих підстав, що стягнуті аліменти за судовим наказом у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), можуть призвести до того, що почне накопичуватися заборгованість, що призведе до накладення арешту на банківську картку, на майно, заборону на виїзд, тощо. З урахуванням таких обставин, позивач вимушений просити суд визначити розмір аліментів до розміру 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що наразі складає 1136,00 грн., та закріпити як тверду суму аліментів. Це те, що позивач зможе на сьогоднішній складний день знаходити та виплачувати. На дату розгляду справи представник позивача надав до суду заяву, в якій позов підтримав, та просить розгляд справи провести за її відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. Відповідно до ч.3\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з цим судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає. У судовому засіданні встановлено, що судовим наказом від 17 березня 2023 року Приморського районного суду м. Одеси (справа №522/4237/23) стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 02.03.2023р. і до досягнення дитиною віку 18 років, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. З ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-ХІУ ( 606-14 ) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.3 ст.12\~та ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, сімейний стан, приходить до висновку, що необхідно відмовити. Позивачем не представлено переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні ст.\~192\~СК України та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого\~Сімейного кодексу України. Зменшення судом аліментів до розміру 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не буде ґрунтуватися на вимогах закону та не узгоджується з визначеними законом способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Outcome: dismissed