Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

У серпні\~2023\~року [PERSON] \~звернулася до\~Новомосковського міськрайонного\~суду Дніпропетровської\~області з\~позовом до\~ [PERSON] про\~захист честі,\~гідності і\~ділової репутації,\~відшкодування завданої\~моральної шкоди,\~в якому\~просила суд визнати недостовірною та такою, що порушує права позивача на повагу до її честі, гідності і ділової репутації,\~інформацію,\~яку розповсюдив\~відповідач 31.07.2023\~року на\~своїй сторінці\~під назвою\~« [INFO] »\~Ютуб каналу\~у відео\~сюжеті під\~назвою «Луганщина\~потребує рішучих\~кадрових змін.\~«Внутрішній ворог»\~ поруч\~з нами..»;\~зобов`язати відповідача\~спростувати недостовірну\~інформацію,\~викладену 31.07.2023\~року у\~відео сюжеті\~під назвою\~«Луганщина потребує\~рішучих кадрових\~змін.\~«Внутрішній ворог»\~поруч з\~нами..»,\~на сторінці\~під назвою\~« [INFO] »\~Ютуб каналу,[INFO] , в тій\~частині сюжету,\~що [PERSON] ,\~яка є\~керівником середньої\~школи №\~6\~м.\~Сєвєродонецька,\~очолила незаконний\~референдум,\~який проводили\~бойовики у\~2014\~році у\~тимчасово окупованому\~м.\~Сєвєродонецьк,\~з таким\~словами:\~«Заганяла кого\~тільки можна,\~і живих,\~і мертвих»,\~шляхом публікації\~виступу на\~сторінці під\~назвою « [INFO] » Ютуб\~каналу,з наступним текстом: « [INFO] [PERSON] , на моїй сторінки під назвою « [INFO] » Ютуб каналу, озвучувались недостовірні та неправдиві відомості стосовно [PERSON] , а саме те, що вона очолила незаконний референдум, який проводили бойовики у 2014 році у тимчасово окупованому м. Сєвєродонецьк, з таким словами: «Заганяла кого тільки можна, і живих, і мертвих»; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 (однієї) грн., а також судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що [PERSON] розповсюдив [INFO] , на своїй сторінці під назвою « [INFO] » Ютуб каналу, [INFO] у відео сюжеті під назвою «Луганщина потребує рішучих кадрових змін. «Внутрішній ворог» поруч з нами..», в якому на 104-117 секундах розповсюдив інформацію про те, що [PERSON] , яка є керівником середньої школи № 6 м. Сєвєродонецька, очолила незаконний референдум, який проводили бойовики у 2014 році у тимчасово окупованому м. Сєвєродонецьк, з таким словами: «Заганяла кого тільки можна, і живих, і мертвих. Лариса, альо, як там референдум пройшов, найкращий показник», що на, думку позивача, є недостовірною інформацією та такою, що порушує її права на повагу до її гідності, честі та недоторканості ділової репутації. Крім того, позивач зазнала моральних страждань та переживань, пов`язаних з розповсюдженням недостовірної негативної інформації відносно себе, які мали вираження у порушенні її душевної рівноваги, у зв`язку з тим, що вона була принижена серед колег, друзів, знайомих. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровсьої області від 12 жовтня 2023 року цивільна справа № 183/9440/23 передана за підсудністю на розгляд до Павлоградського міськраойнного суду Дніпропетровської області, так як згідно відповіді від 23.08.2923 року № 194720 з ЄДДР встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи місце реєстрації відповідача, справа віднесена до територіальної підсудності Ленінського районного суду м. Луганська. У той же час, згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Ленінському районному суду м. Луганська, здійснюється Сватівським районним судом Луганської області. У свою чергу, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9/-22 змінив територіальну підсудність судових справ Сватівського районного суду Луганської області на Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Усудове засідання позивач, представник позивача адвокат Пальчик М.О., не з`явились, відповідно до наданої заяви, просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити на підставах та доводах, зазначених у позові. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували. Відповідач до суду не з`явився, був повідомлений належним чином про розгляд справи, проте, причини неявки суду не відомі. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Позивач по справі - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідно до довідки № 509-5000472843 від 24.03.2022 року УСЗН Вінницької міської ради. Як вбачається з матеріалів справи, з 09.11.2020 року по наступний час, [PERSON] є посадовою особою, працює і займає посаду начальника Управління освіти Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Відповідно до вказаного Переліку,\~вся територія Сєвєродонецької територіальної громади з 25.06.2022 року є тимчасово окупованою Російською Федерацією. Відповідно до розпорядження керівника Сєвєдонецької міської військово-цивільної адміністрації № 08-03 ВС від 08.07.2022 року організовано освітній процес у закладах загальної середньої освіти Сєвєродонецької міської територіальної громади в 2022-2023 навчальному році в дистанційній формі, що є найбільш безпечною для його учасників, тому [PERSON] , як начальник управління, здійснює свою діяльність дистанційно на не окупованій території України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] відповідач по справі, розповсюдив 31.07.2023\~року,\~на своїй\~сторінці під\~назвою « [INFO] » Ютуб\~каналу, [INFO] у відео сюжеті під назвою «Луганщина потребує рішучих кадрових змін. «Внутрішній ворог» поруч з нами..», в якому на 104-117 секундах, розповсюдив інформацію про те, що [PERSON] , яка є керівником середньої школи № 6 м. Сєвєродонецька, очолила незаконний референдум, який проводили бойовики у 2014 році у тимчасово окупованому м. Сєвєродонецьк, з таким словами: «Заганяла кого тільки можна, і живих, і мертвих. Лариса, альо, як там референдум пройшов, найкращий показник», що на, думку позивача, є недостовірною інформацією та такою, що порушує її права на повагу до її гідності, честі та недоторканості ділової репутації. У 2014 році, як вбачається із копії трудової книжки позивача, [PERSON] дійсно займала посаду директора СЗШ № 6 м. Сєвєродонецька Луганської області та була 25.08.2020 року звільнена з посади за згодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» (повний) ВР-001353046, [PERSON] , [INFO] , уродженка Сєвєродонецька, Україна, на території України, станом на 10.08.2023 року, до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Стаття 15 ЦК України об`єктом захисту називає порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб (стаття 68 Конституції України). Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до статті 13 Закону України «Про інформацію» інформація\~це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно зі статтею 10 Конвенції і частинами другою та третьою статті 34Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. В пункті 1 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 27лютого 2009 року №1 «Про судову практику усправах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної таюридичної особи» роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), § 46). \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень(частина перша статті 30 Закону України «Про інформацію»). У пункті 15 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 27лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з частиною третьою статті 277 України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У пунктах 1, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27лютого 2009 року №1« Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що беручи до уваги положення статей 32, 34, 68 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 522/14156/14-ц та від 10 квітня 2019 року в справі №398/4136/15-ц. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (стаття 62 Конституції України). Висловлювання відповідача\~про те,\~що [PERSON] ,\~яка була\~керівником середньої\~школи №\~6\~м.\~Сєвєродонецька,\~очолила незаконний\~референдум,\~який проводили\~бойовики у\~2014\~році у\~тимчасово окупованому\~м.\~Сєвєродонецьк,\~з таким\~словами:\~«Заганяла кого\~тільки можна,\~і живих,\~і мертвих»\~свідчить про\~те,\~що ці висловлювання з боку відповідача є твердженнями щодо об`єктивних чітко висловлених фактів, які можуть бути перевірені, а тому їх не можна кваліфікувати як оціночні судження. Поширена про позивача інформація стосовно того, що [PERSON] вчиняла злочини проти основ національної безпеки України, у вигляді сприяння окупаційній владі Російської Федерації, шляхом проведення референдумів у 2014 році, в період тимчасової окупації м.\~Сєвєродонецька Луганської області, якщо таке мало місце, без відповідного судового рішення, що підтверджувало б вказані факти, вкрай негативно впливає на репутацію людини, її честь і гідність, які є недоторканими. Матеріалами цивільної справи підтверджено відсутність щодо позивача фактів притягнення до кримінальної відповідальності, не знятої чи непогашеної судимості, перебування в розшуку. Інформація, яка поширена відповідачем не є оціночними судженнями, оскільки у відеосюжеті [PERSON] прямо стверджується про скоєння [PERSON] злочинів проти основ національної безпеки України. Інформацію висловлено у формі, яка принижує гідність, честь позивача у спосіб категоричного висловлювання про існування конкретних обставин (фактів), при цьому за формою вираження указане повідомлення не містить критики або оцінки дій, виражено без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які належними доказами не підтверджені, а тому ця інформація є недостовірною, негативною і такою, що порушує особисті немайнові права позивача. Таким чином, висловлювання відповідача не відповідають межам допустимої критики, та є такими, що принижують честь і гідність позивача, його ділову репутацію, отже, порушують його особисті немайнові права, а тому підлягають визнанню недостовірними та спростуванню відповідачем.\~ Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Беручи до уваги положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами та доповненнями), "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Враховуючи доведеність факту порушення відповідачем особистих немайнових прав позивача на повагу до його гідності та честі, приходжу до висновку про те, що діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у приниженні його честі, гідності та ділової репутації, моральних стражданнях та переживаннях, пов`язаних з розповсюдженням недостовірної негативної інформації широкому колу користувачів Ютуб каналу, порушенні душевної рівноваги, у зв`язку з тим, що [PERSON] була принижена серед колег, друзів, знайомих. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що вищезазначена інформація, висловлена відповідачем, була відкритою для перегляду та доступна для необмеженого кола осіб, оскільки була розповсюджена в інтернет-виданні Ютуб, враховуючи заявлений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 1,00 грн, який носить суто формальний характер, вважаю, що за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1,00 грн. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності і ділової репутації, відшкодування завданої моральної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved