Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

19.01.2023 позивач [PERSON] звернувся до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2021 року на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 до 1/8 від усіх видів заробітку позивача щомісяця. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 26.04.2014 між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 203. Сторони від даного шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2018 шлюб розірваний та з [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення з 29.09.2017 і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду, змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дітей з твердої грошової суми 900,00 грн., присудженої рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 січня 2018 року, на 1/3 частку від заробітку (доходу) платника щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. 07.08.2021 позивачем було укладено шлюб з [PERSON] , від якого народилася дочка [PERSON] . Крім того, у зв`язку зі збройною агресією РФ щодо України позивач та члени його сім`ї змушені були переїхати на проживання до Івано-Франківської області та як вбачається з довідки є внутрішньо переміщеними особами. У зв`язку з цим на підставі договору оренди від 20.09.2022 позивач орендує житло. Вартість оренди становить 250 доларів США щомісячно. Крім того, на утриманні позивача перебуває малолітня дитина його дружини від першого шлюбу, оскільки батько дитини не сплачує аліментів на її утримання. Вказані обставини унеможливлюють сплату позивачем аліментів у визначеному раніше згідно з рішенням суду розмірі. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 17.03.2023 зазначену цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Московського районного суду м. Харкова. Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2023, справу передано на розгляд судді Харченко А.М. Ухвалою суду від 04.05.2023 відкрито провадження по цивільній справі за вказаним позовом, справу ухвалено слухати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 14.08.2023 клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Терещенко В.В. про витребування доказів - задоволено. Визначено витребувати з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області відомості щодо отриманих доходів [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 01.02.2022 по 30.06.2023, та витребувати з військової частини [NUMBER] , код ЄДРПОУ [NUMBER] , ( [ADDRESS] ) відомості про перебування [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на військовій службі та отримані доходи. 28.05.2023 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, посилаючись на те, що в обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що від нового шлюбу в нього народилася дитина, а також, що у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації позивач став внутрішньо-переміщеною особою, переїхав до іншої області та орендує житло. Також посилається на те, що нібито на його утриманні перебуває дитина його дружини від першого шлюбу. Сторона відповідача по справі вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Разом із тим, звертаючись до суду із заявою про зменшення розміру аліментів, [PERSON] не надав до позовної заяви жодних належних та допустимих доказів щодо погіршення свого матеріального становища. Твердження позивача про те, що на його утриманні перебуває дитина його дружини від першого шлюбу не доведені належними доказами, а саме позивачем не надано документів, які б підтверджували, що він є батьком, опікуном чи усиновлювачем дитини. А тому юридичного обов`язку щодо утримання цієї дитини позивач не має. Сама по собі обставина того, що біологічний батько дитини має заборгованість по аліментам не дає підстави вважати, що дитина перебуває на утриманні позивача, оскільки позивач має навіть більшу заборгованість по сплаті аліментів перед своїми дітьми, проте все одно вважає себе їх утримувачем. Щодо обставин того, що у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації позивач став внутрішньо-переміщеною особою, переїхав до іншої області та орендує житло, однак позивачем надано копію договору оренди житла, строк дії якої зазначений до 20.03.2022 року. Скоріш за все, вказаний договір укладено дружиною позивача. Проте, не є зрозумілим чи в особистих цілях нею укладався вказаний договір, чи з метою проживання родини, оскільки вказаний договір не містить відомостей яким складом родини і хто мешкатиме в орендованому приміщенні. Також, ні зазначені позивачем у позовній заяві адреси, ні адреса реєстрації з наданої довідки про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи не співпадають з адресою орендованого дружиною позивача помешкання. За таких обставин, з наданих позивачем доказів не вбачається що він має відношення до орендованої квартири. Щодо обставин того, що у позивача народилась третя дитина, сторона відповідача хоче зазначити наступне. Відповідно до позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) за відсутності доведеності погіршення майнового стану позивача, сама по собі зміна сімейного стану- народження ще однієї дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2018 року присуджено стягнення аліментів з позивача на користь відповідача у розмірі 1 /3 частки від доходу на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] , що відповідає вимогам законодавства. Зменшення розміру вказаних аліментних зобов`язань, без доведення позивачем погіршення його майнового стану буде суперечити інтересам дітей [PERSON] та [PERSON] . Натомість, згідно наданого державним виконавцем Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції, заборгованість за аліментними зобов`язаннями [PERSON] складає 25 955, 45 грн. Окрім того, зі слів самого [PERSON] та державного виконавця, позивач проходить військову службу в лавах ЗСУ, а отже є працевлаштованим та отримує грошове забезпечення. З метою отримання доказів щодо покращення матеріального становища позивача [PERSON] були зроблені запити до Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції, з яких вбачається, що державним виконавцем робились запити та було отримано відомості з ДПС України про перелік джерел та сум отриманих доходів боржника [PERSON] . Так, згідно отриманих державним виконавцем відомостей сума доходу позивача за І квартал 2023 року становила 133 432, 39 грн. джерело доходу - Військова частина [NUMBER] ; сума доходу позивача за 4 квартал 2022 року становила - 152889,59 грн. джерело доходу - Військова частина [NUMBER] ; сума доходу за 3 квартал 2022 року - 80431,11 грн. джерело доходу Військова частина [NUMBER] . Натомість, згідно з даними з цієї ж відповіді, дохід позивача за 2 квартал 2021 року становив 745, 34 грн. за 2 квартал 2019 року - 104,78 грн. Вказані обставини свідчать про покращення майнового стану позивача, а тому повинні бути враховані при прийнятті рішення судом. Натомість, матеріальне становище відповідача погіршилось, оскільки у неї урізали заробітну плату. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 26.04.2014 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 203, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.04.2014 року. Після реєстрації шлюбу чоловіку та дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] ». Сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення з 29.09.2017 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , повноліття. Після розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Після позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , остання отримала прізвище матері « [PERSON] ». Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2021 позовну заяву задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2018 року у справі 643/12560/2017. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітків та доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття [PERSON] , [INFO] , а після цього - у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітків та доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів у сумі 5533,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. Постановою Харківського апеляційного суду від 22 листопада 2021 апеляційна скаргу [PERSON] - залишено без задоволення. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2021 року - залишено без змін. Згідно з наданого Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції від 19.06.2023 за вих. № 81323, заборгованість за аліментними зобов`язаннями [PERSON] складає 25 955, 45 грн. Позивач [PERSON] 07 серпня 2021 року уклав шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у них [INFO] народилася дочка - [PERSON] . Як вбачається з довідки, виданої Війською частиною [NUMBER] 22.09.2023 за вих. № 2762, позивач [PERSON] перебуває на військовій службі у Військовій частині [NUMBER] з 07 липня 2022 року. Згідно з довідкою Військові частини [NUMBER] про отримані доходи від 06.09.2023, позивач [PERSON] з березня 2023 року по серпень 2023 року отримав дохід у розмірі 178 364, 55 грн. без відрахування податків та зборів. Головне управління ДПС у Харківській області направило до суду Відповідь на запит від 25.08.2023, № запиту 2040-2023-0005191 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи [PERSON] за період з 01.01.2022 по 30.06.2023, згідно з яких: у серпні 2022 року нараховано 35 810,41 грн.; у вересні 2022 року - 44 620,70 грн.; у жовтні 2022 року - 57 959,60 грн.; у листопаді 2022 року - 44 430,49 грн.; у грудні 2022 року - 50 499,50 грн.; у січні 2023 року - 44 700, 53 грн.; у лютому 2023 року - 43 599, 30 грн.; у березні 2023 року - 45 132, 56 грн.; у квітні 2023 року - 20 489,70 грн.; у травні 2023 року - 46 785,85 грн.; у червні 2023 року 23 272, 36 грн. [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, який обґрунтовує тим, що його матеріальний стан значно погіршився у зв`язку із зміною сімейного стану та зі збройною агресією РФ щодо України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п.17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Верховний Суд України в постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, у розпорядження суду, позивачем не було надано доказів, що свідчили б про значне погіршення його матеріального стану, та наявності обставин, які зробили б неможливим сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Народження у позивача ще однієї дитини не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, за відсутності в матеріалах справи належних та достатніх доказів погіршення майнового стану позивача, у зв`язку із цим. Натомість, як вказувалося вище, позивач отримує дохід, який у порівнянні за попередні роки, у 2022 - 2023 роках тільки збільшився, а не зменшився. На переконання суду, без доведення позивачем вищевказаних обставин, зменшення аліментів на утримання дітей не буде обґрунтованим та суперечитиме їхнім інтересам. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що позивач не довів підстав позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2021, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: dismissed