Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі заочного рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.02.2017, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 900,00 грн щомісячно на 1/4 частку всіх видів його заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі заочного рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.02.2017 у справі № 373/40/17 з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 900,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з постійним зростанням цін на товари та послуги для дітей на даний час стягнуті судом аліменти не забезпечують належне матеріальне утримання та фізичний розвиток дитини. Позивач в даний час не працює, а перебуває на обліку як безробітна. Крім того, від теперішнього чоловіка у позивача народилась дитина, й доходів позивача не вистачає для повноцінного розвитку та утримання дітей. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву не скористався. Свою позицію щодо предмету позову не висловив. Заяви,\~клопотання,\~інші процесуальні\~дії у\~справі Ухвалою суду від 27.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 09.01.2024 здійснено перехід у справі з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду з повідомленням сторін на 30.01.2024. Судове засідання 30.01.2024 відкладено на 20.02.2024 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справу без її участі, можливості заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до приписів статей 128, 130, 131 ЦПК України, зокрема, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом обставини Згідно з копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 24.05.2022 Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), батьками народженої [INFO] [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Переяслав-Хмельницького\~міськрайонного суду\~Київської області\~від 15.02.2017\~стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , народженої [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 900 (дев`ятсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (справа № 373/40/17). Із свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 24.05.2022 слідує, що [INFO] позивач [PERSON] народила дитину [PERSON] , де в графі батько міститься запис [PERSON] . Довідка від Бучанської філії Київського обласного центру № 1196 від 24.11.2023 підтверджує, що [PERSON] з 23 листопада 2023 року перебуває на обліку як безробітна. Норми права, застосовані судом Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що \~мати,\~батько\~мають\~рівні права\~та\~обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно\~від\~того,\~чи\~перебували\~вони у\~шлюбі\~між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Статтею 181 Сімейного кодексу\~України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192\~СК\~України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192\~СК\~України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 536/1557/17 (провадження №61-7584св18), від 30.06.2020 у справі № 343/945/19 (провадження №61-2057св20). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Оцінка доказів та аргументів учасників справи З наданих письмових доказів вбачається, що наявні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки він є необхідним та достатнім для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Протягом розгляду справи відповідачем не подано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про його неможливість сплачувати аліменти в збільшеному розмірі. Крім цього, будь-яких письмових доказів, які повинні бути враховані та можуть вплинути на прийняття рішення відповідачем протягом розгляду справи не представлено суду. З огляду на викладене вище, змінюючи спосіб стягнення аліментів, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я дитини, інші обставини справи, а також те, що зміна способу стягнення аліментів є правом позивача, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми в умовах воєнного стану, а тому суд дійшов висновку, що справедливим, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (КМУ). Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. Від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved