Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позову позивач вказала, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.03.2022. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 98,50 кв.м, житловою площею 58,30 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16.07.1984 (згідно довідки КП КОР «Київське обласне БТІ» № 147 від 01.02.2023); земельну ділянку площею 4,716 га, кадастровий номер 3224010100:03:007:0002, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сквирської міської ради Білоцерківського району Київської області, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9900926042023 від 13.01.2023. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями за законом, після смерті [PERSON] , є [PERSON] , яка являється померлому донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.11.1963 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.04.2005, а також відповідачі, де [PERSON] доводиться померлому дружиною, а [PERSON] - сином. Позивач у шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте отримала відмову від нотаріуса, оскільки не надала оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Оригінали правовстановлюючих документів знаходяться у відповідачів, які відмовляються надати їх позивачу, щоб та змогла оформити свою частину спадщини. Іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як звернутися до суду з даним позовом позивач не має. З урахуванням наведеного позивач просить суд визнати за нею, [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на: - 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 98,50 кв.м, житловою площею 58,30 кв.м, що належав [PERSON] , який помер [INFO] . - 1/3 частину земельної ділянки площею 4,716 га, кадастровий номер 3224010100:03:007:0002 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сквирської міської ради Білоцерківського району Київської області, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9900926042023 від 13.01.2023, що належала [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача адвокат Сікорська О.М. у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 48-49). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позов визнають у повному обсязі, заперечень не мають (а.с. 61, 62). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.03.2022 (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 98,50 кв.м, житловою площею 58,30 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16.07.1984 та довідкою КП КОР «Київське обласне БТІ» № 147 від 01.02.2023; земельну ділянку площею 4,716 га, кадастровий номер 3224010100:03:007:0002, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сквирської міської ради Білоцерківського району Київської області, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9900926042023 від 13.01.2023 (а.с. 16,17-18,26). Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями за законом, після смерті [PERSON] , є позивач [PERSON] , яка являється померлому донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.11.1963 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.04.2005 (а.с. 9,10). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки у спадкоємця відсутні оригінали правовстановлюючих документів необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, тому нотаріус роз`яснив їй процедуру вирішення даного питання у судовому порядку, про що видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.05.2023 (а. с. 33). Спадкоємцями першої черги за законом є також відповідачі у справі, де [PERSON] - дружина померлого та [PERSON] - його син, які також прийняли спадщину шляхом подачі нотаріусу заяв, що підтверджується копією спадкової справи № 68/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 40-47). Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, оформити спадщину належним чином не може, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як звернутися до суду з даним позовом позивач не має, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved