Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Представник ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з лютого 2022 року по листопад 2023 року у загальному розмірі 24832 грн 17 коп., а також 3028 грн витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що у період з лютого 2022 року по листопад 2023 року Зміївською ТЕС надавалися послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення по особовому рахунку № [NUMBER] , на якому обліковується житлове приміщення, а саме: квартира [ADDRESS] . Квартиронаймачем (власником) даного приміщення є [PERSON] . Особовий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] . Поточна заборгованість за період з 01.02.2022 по 30.11.2023 становить 24832,17 грн, інфляційні втрати та 3% річних відсутні. Відповідачка користується житлово-комунальними послугами, які надає ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС, є боржником Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» по несплаті отриманих житлово-комунальних послуг, у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду із даним позовом. 29.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача просила слухання справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити в повному об`ємі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] визнала позов та просив розгляд справ и провести без його участі. У зв`язку з визнанням позову просила розподілити судові витрати в порядку ст. 142 ЦПК України. Неявка учасників справи не перешкоджає проведенню судового розгляду. У зв`язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції відповідно до статуту та Положення про Зміївську ТЕС здійснює свою господарську діяльність, одним з видів якої є надання послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення. З довідки Зміївської теплової електричної станції ПАТ "Центренерго" вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: квартира [ADDRESS] відкритий на ім`я [PERSON] (а. с. 10). З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 01.02.2022 по 30.11.2023 становить 24832,17 грн, сума інфляційних втрат та 3% річних відповідачці не нараховувались (а. с. 6 - 9). З наданого позивачем розрахунку платежів за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку № [NUMBER] , вбачається, за період з 01.02.2022 по 30.11.2023 наявна заборгованість загальним розміром 24832,17 грн, у тому числі за послуги централізованого опалення, за абонентську плату тепла за вузли обліку, за централізоване постачання холодної води, з абонентської плати за водопостачання та водовідведення, з абонентської плати за водопостачання, за водовідведення, з абонентської плати за водовідведення (а. с. 6 - 8). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 1 ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому він зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. В ході судового розгляду встановлено, що договір про надання комунальних послуг між сторонами не укладався. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з наданням позивачем комунальних послуг та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі № 6-59цс13. За змістом постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»: В умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», Кабінет Міністрів України постановляє: 1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. 2. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином, з 24 лютого 2022 року існує заборона на нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума інфляційних втрат та 3% річних відповідачці не нараховувалась, тобто дотримані вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року . Відповідачка, в свою чергу, визнала позов та не заперечувала наявну заборгованість. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач ПАТ «Центренерго» належним чином виконав свої обов`язки з постачання житлово-комунальних послуг, а відповідачка скористалась наданими послугами, однак не розрахувалась за їх споживання, а тому має сплатити заборгованість. Таким чином, позовні вимоги ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, є обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з урахуванням визнання відповідачкою позову, позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 1514 грн. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в сумі 1514 грн.

Outcome: approved