Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

[PERSON] пред`явив позов до ТзОВ «Преміум лігал колекшн», ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 01.02.2022. Обґрунтував позов тим, що 20.08.2008 він уклав кредитний договір з ВАТ КБ «Надра» (пізніше перейменовано на ПАТ КБ «Надра») на підставі якого отримав в кредит 41\~048,30 євро до 18.08.2028. Забезпечив виконання зобов`язань за кредитним договором іпотекою нерухомого майна квартири [ADDRESS] . Протягом 2008-2015 років регулярно сплачував платежі за кредитним договором, виплативши за цей період 41\~303,00 євро. Після ухвалення 15.06.2015 рішення про припинення ПАТ КБ «Надра» його як позичальника ніхто не інформував яким чином погашати кредит. Після заміни кредитора у зобов`язанні за кредитним договором з ПАТ КБ «Надра» на ТзОВ «Преміум лігал колекшн», 01.02.2022 ТзОВ «Преміум лігал колекшн» продало квартиру предмет іпотеки ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок». Зазначений продаж було вчинено з порушенням вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» - ТзОВ «Преміум лігал колекшн» не повідомило його письмово за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу про свій намір укласти цей договір, не узгодило з ним ціну продажу предмета іпотеки, не надіслало звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки, не повернуло решти виручки від продажу предмета іпотеки. На момент укладення договору купівлі-продажу квартири в ній проживали члени сім`ї позивача: дочка [PERSON] , зять [PERSON] та внучка [PERSON] , [INFO] . Укладенням зазначеного договору без повідомлення власника житла та членів його сім`ї порушено житлові права дитини, які гарантуються Законом України «Про охорону дитинства». Також зазначає, що договір купівлі-продажу було укладено всупереч мораторію встановленому п. 5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку», згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія, зокрема, статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки). ТзОВ «Преміум\~лігал колекшн»\~подало відзив\~на позовну\~заяву,\~згідно з\~яким заперечило\~проти позову\~повністю.\~Обґрунтувало заперечення\~тим,\~що [PERSON] вже звертався до суду із позовом до ТзОВ «Преміум лігал колекшн» з підстави порушення вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» під час продажу предмета іпотеки та мораторію на такий продаж. Вважає повторне звернення позивача до суду з цими доводами зловживанням процесуальними правами. В частині доводів про порушення прав дитини зазначено, що [PERSON] порушив умови іпотечного договору, оскільки зареєстрував дитину в квартирі без попереднього дозволу іпотекодержателя, очевидно для уникнення відповідальності за порушення умов кредитного договору. Продажем квартири не було порушено права дитини, оскільки вона не була її власником та не користувалася нею під час її передання в іпотеку. ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок» також подало відзив на позовну заяву, згідно з яким заперечило проти позову повністю з тих самих підстав, що й ТзОВ «Преміум лігал колекшн». Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про відмову в позові повністю. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 20.08.2008 [PERSON] придбав в [PERSON] квартиру [ADDRESS] за ціною 333\~350,00 грн. 20.08.2008 [PERSON] уклав кредитний договір з ВАТ КБ «Надра» на підставі якого отримав в кредит 41\~048,30 євро до 18.08.2028 для проведення розрахунків по вищезазначеному договору купівлі-продажу квартири. Проценти за користування кредитом визначено в розмірі 14,59 % річних. 21.08.2008 [PERSON] уклав з ПАТ КБ «Надра» договір іпотеки згідно з яким забезпечив виконання зобов`язань за кредитним договором нерухомим майном квартирою [ADDRESS] . Згідно з копією договору про відступлення прав вимоги від 30.04.2020 замінено кредитора у зобов`язанні за кредитним договором з ПАТ КБ «Надра» на ТзОВ «Преміум лігал колекшн». 01.02.2022 ТзОВ «Преміум лігал колекшн» продало ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок» предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною 97\~800,00 грн, щ опідтверджується копією відповідного договору купівлі-продажу нерухомого майна. Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.08.2023 підтверджується, що за ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок» зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2022. 31 серпня 2023 року Рогатинський районний суд Івано-Франківської області ухвалив рішення в справі № \~349/713/23, яким відмовив повністю в задоволенні позову [PERSON] \~до\~ТзОВ «Преміум лігал колекшн», ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок» про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування запису про проведену державну реєстрацію, яке набрало законної сили 22.09.2023. Предметом цього позову було витребування з володіння ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок» квартири [ADDRESS] та скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок». Серед підстав позову в справі № \~349/713/23 зазначено аналогічну заявленій у цій справі продаж квартири з порушенням вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно з ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно з ч. 7 цієї ж статті правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Суд зауважує, що розгляд справи № \~349/713/23 здійснювався цим же складом суду, що й цієї. Надання іншої правової оцінки фактам встановленим в справі № 349/713/23 очевидно, що суперечило б принципу res judicata. В постанові від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/6768/18 Верховний Суд надав висновок із застосування ч. 4 ст. 75 ГПК України, яка є аналогочною за змістом ч. 5 ст. 82 ЦПК України: «…у розумінні положень частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України\~однією із цілей цієї норми законодавець визначив, у тому числі, уникнення можливості різних висновків і тлумачень щодо наявних між сторонами обставин і правовідносин, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності» Тому суд дотримується оцінки про відсутність порушення вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» під час продажу квартири, яка була надана в справі № \~349/713/23. Доводи позивача про застосування до спірних правовідносин з приводу продажу предмета іпотеки п.\~5-2\~ Прикінцевих\~положень \~Закону України\~«Про іпотеку»,\~згідно з\~яким у\~період дії\~в Україні\~воєнного,\~надзвичайного стану\~та у\~тридцятиденний строк\~після його\~припинення або\~скасування щодо\~нерухомого майна\~(нерухомості),\~що належить\~фізичним особам\~та перебуває\~в іпотеці\~за споживчими\~кредитами,\~зупиняється дія,\~зокрема,\~ статті\~38\~(у\~частині реалізації\~права іпотекодержателя\~на продаж\~предмета іпотеки), є необґрунтованими, оскільки продаж було вчинено до введенняв Україні режиму воєнного стану і до набрання чинності законом, яким доповнено Закон України «Про іпотеку» цією нормою. Щодо доводу позивача про порушення житлових прав дитини суд зазначає таке. Витягом від 17.08.2023 № 1079, виданим адміністратором ЦНАП [PERSON] , підтверджується, що в квартирі [ADDRESS] з 17.09.2019 до 21.03.2023 були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Допитана як свідок в судовому засіданні [PERSON] надала показання, що з 2015 року проживала у зазначеній квартирі, яка була придбана її батьком, разом із своїм чоловіком. Після народження дитини у 2019 році усією сім`ю зареєстрували своє місце проживання у цій квартирі. На цей час продовжує проживати у цій квартирі разом із чоловіком та дитиною. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В постанові від 28 вересня 2021 року у справі № 910/6768/18 Велика Палата Верховного Суду надала висновок із застосування ч. 1 ст. 2 ЦПК України: «…не підлягає судовому захисту похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи (постраждалого), оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Такий захист за участі позивача можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва постраждалого». Заявивши позов від свого імені з підстави порушення прав дитини, позивач такими чином звернувся за захистом не своїх прав, свобод чи інтерес, а іншої особи, для чого він не має належних повноважень, а отже є неналежним позивачем щодо позовних вимог із цієї підстави, що є самостійною підставою для відмови в позові\~\~в цій частині. \~Суд не встановив підстав для визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, тому відповідна позовна вимога не підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed