Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова 12.07.2023 надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить визначити позивачу додатковий строк у 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . На обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, зокрема, що [INFO] померла її тітка - [PERSON] , [INFO] . На момент смерті тітка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За життя померлою був складений заповіт, відповідно до розпоряджень якого належну заповідачу на праві власності частину квартири за адресою: [ADDRESS] , на випадок смерті останній заповідає [PERSON] , [INFO] . 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Харківська міська територіальна громада - місце проживання спадкодавця та позивача - з 24.02.2022 відноситься до територій, де ведуться бойові дії. Отже, на момент смерті тітки, за місцем відкриття спадщини велися бойові дії. 25.03.2022 у будинок, де мешкала позивачка, за адресою: [ADDRESS] , сталося влучання снаряду, у результаті чого будівлю було значно пошкоджено. З метою збереження життя та здоров`я позивачка була вимушена змінити місце проживання та переїхати до міста Івано-Франківська Івано-Франківської області. Як було вже зазначено, спадковим майном, що заповіла тітка на користь позивачки, є частина 2-кімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом найближчої черги є сестра померлої - мати позивачки - відповідачка [PERSON] . На теперішній час інша спадкоємиця до нотаріуса з метою оформлення спадщини після померлої сестри не зверталася. Як тільки стало можливим, 05.07.2023 з метою прийняття спадщини після померлої тітки вона звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Приватним нотаріусом 05.07.2023 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після тітки. У якості підстав відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом зазначено пропуск строку на прийняття спадщини, оскільки позивач на момент смерті спадкодавця був зареєстрований за іншою адресою, отже спадщину не прийняв. Безумовно, у період проведення активних бойових дій за місцем відкриття спадщини та після значного пошкодження будинку позивачки внаслідок безпосереднього влучання ворожого снаряду Російської Федерації, позивачка не мала змоги звернутися до нотаріуса та відкрити спадкову справу після смерті спадкодавця, тому, причину пропуску строку на прийняття спадщини вона вважає більш ніж поважною. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі; розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням в підготовче судове (а.с. 36). Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2023 залучено в якості співвідповідача Харківську міську раду, витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Рудаєвої Вікторії Олександрівни завірену належним чином нотаріальну справу, заведену після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . (а.с. 43). Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 ухвалено викликати в судове засідання в якості свідка [PERSON] , закрити підготовче провадження по цивільній справі за вказаною позовною заявою та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 63). В ході розгляду справи позивач [PERSON] підтримала позовну заяву, просила її задовольнити, в дане судове засідання позивач не з`яввися, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду 18.01.2024 надійшла заява позивача, в якій влна просить розглянути позовну заяву без її участі. Позовні вимоги підтримує. Просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 73). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, повідомлялась належним чином про дату, час та місце судового засідання, 06.10.2023 до канцелярії суду надійшла заява, в якій вона не заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила розглядати справу без її участі. (а.с. 40). В судове засідання представник співвідповідача Харківської міської ради не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до канцелярії суду не надходило. (а.с. 48, 64, 65, 81). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 21.05.2004 в житловому будинку [ADDRESS] , власником квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 22). Згідно копії договору купівлі-продажу від 13.08.2004, [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах передали, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] . (а.с. 53). Згідно копії договору купівлі-продажу від 30.08.2004 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] в рівних частках кожна купили квартиру [ADDRESS] . (а.с. 76). Згідно копії тимчасового посвідчення № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи від 21.02.2023, що тимчасово проживає на території, [PERSON] фактично проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.10.2022, [PERSON] , померла [INFO] , про що 25.10.2022 складено відповідний актовий запис №10281 (а.с. 20). Згідно копії заповіту №7-378 [PERSON] , [INFO] заповіла [PERSON] , [INFO] належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] (а.с. 21). Згідно повідомлення Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Рудаєвої Вікторії Олександрівни від 05.07.2023 вих. №114/01-16, із поданого [PERSON] свідоцтва про смерть [PERSON] [NUMBER] , виданого 25.10.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №10281, дата смерті [INFO] , враховуючи ч. 1 ст. 1272 ЦК України та п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164, [PERSON] не подала у встановлений строк заяву про прийняття спадщини і вважається такою особою, що не прийняла її. У зв`язку з викладеним заведення спадкової справи до майна померлої [PERSON] є неможливим без відповідного рішення суду про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 55) Згідно копії довідки від 17.10.2023 про підтвердження трудового стажу [PERSON] 08.09.2022 розпочато виплату допомоги по безробіттю, 04.06.2023 припинено виплату допомоги по безробіттю. (а.с. 56) В судовому засідання допитано в якості свідка [PERSON] , який підтвердив перебування [PERSON] - позивача у місті Івано-Франківську з 08.03.2022 по липень 2023 року. Їх будинок постраждав в наслідок агресії Російської Федерації, тому вони перебували у [ADDRESS] . [PERSON] перебувала на обліку центру зайнятості, та має статус ВПО. Згідно акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації від 12.08.2022, комісією з обстеження об`єкта, пошкодженого збройною агресією Російської Федерації складено вказаний акт відносно будинку багатоквартирного масової забудови за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26-31). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1статті 1270 ЦК України). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався. Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статей 7 і 34 Закону України "Про нотаріат", Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». З 29.06.2022 діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Разом з тим, 25.01.2023 Верховний Суд у справі № 676/47/21 зробив наступний висновок. Так, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (ч. 2 ст. 4 ЦК України). Виходячи з виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 в справі № 490/7071/16-ц (провадження № 61-25815св18). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст. 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Отже, виходячи із вказаної правових висновків щодо застосування норм права, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для застосування, позивач, звернувшись 07.07.2023 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , пропустила шестимісячній строк, встановлений чинним законодавством, для прийняття спадщини після смерті матері і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2020 у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18. В обґрунтування причин поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначає, що із введенням воєнного стану на території України, з метою ризику загибелі або отримання шкоди для здоров`я, вона з малолітньою донькою, [INFO] , вимушена була виїхати за межі міста Харкова, що також підтверджено документально. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено, поміж іншим, справедливість, добросовісність та розумність. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Введення воєнного стану на території України, постійний обстріл міста Харкова у період з 24.02.2022 і по день звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що є загальновідомою обставиною, а також виїзд позивача за межі міста Харкова, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . Наявність зазначених позивачем обставин свідчить про те, що у неї були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що [PERSON] наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved