Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Адвокат Савчук Роман Романович, який діє в інтересах [PERSON] , 29.11.2023 звернувся в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Івано-Франківський відділ ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Позов обгрунтовував тим, що в середині жовтня 2023 позивач [PERSON] дізналася, що постановами державного виконавця Івано-Франківського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито два виконавчих провадження № 68375880 та 66738690 щодо виконання виконавчих написів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича № 1930 від 21.01.2020 р.\~ та №5544 від 27.01.2020 р. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договорами №401269682 у сумі 17844,97 грн., №001-08023-101212 в сумі 4750,51 грн. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження та проаналізувавши зміст виконавчих проваджень, позивач вважає, що зазначені виконавчі написи вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Звертає увагу суду на те, що договори, на яких вчинені виконавчі написи не є нотаріально посвідченими, заборгованість позивача по кредитних договорах погашалася позивачем, однак факти сплати платежів не враховані, тому сума заборгованості є спірною. Також, відповідач не надсилав позивачу\~ письмову вимогу про сплату заборгованості за кредитними договорами, не була повідомлена про заміну первісного кредитора.\~ Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Нотаріус не повідомляв боржника про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум. З цих всіх обставин позивач просить визнати виконавчі написи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича № 1930 від 21.01.2020 р. та №5544 від 27.01.2020 р. такими, що не підлягать виконанню. Також просить суд стягнути понесені судові витрати та витрати на правову допомогу. Позивач [PERSON] та її представник у судове засідання 27.02.2024 не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача - адвоката Савчука Р.Р. до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, розгляд справи проводити без участі позивача та представника. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» у судове засідання 27.02.2024 не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від представника ТзОВ «Фінансова компанія Управління активами» Провотар О.А. на електронну адресу суду 09.01.2024 надійшла заява, у якій зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує щодо їх задоволення. В частині стягнення судових витрат просив стягнути 50 % з відповідача, в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України. Щодо витрат позивача на правову допомогу, то вважають вказану витрати не співмірними, оскільки такі не відповідають складності справи, а тому просить суд зменшити витрати позивача на правову допомогу до 3000 грн. Також просить справу розглядати без участі представника відповідача. Крім того, представником відповідача запропоновані позивачу умови мирової угоди. Представники третіх осіб у судове засідання 27.02.2024 не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.1 ч. 2, ч. 6 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Судом встановлено, що відповідно до копії виконавчого напису від 21.01.2020 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1930, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., з позивача [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №401269682 від 12.09.2012 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», за період з 08.10.2016 р. по 21.01.2020 р., на загальну суму 17 844,97 грн. (а.с.15). Згідно копії виконавчого напису від 27.01.2020 р., зареєстрованого в реєстрі за № 5544, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., з позивача [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №001-08023-101212 від 10.12.2012 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», за період з 08.02.2018 р. по 24.01.2020 р., на загальну суму 4750,51 грн. (а.с.16). Постановами державного виконавця Івано-Франківського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито два виконавчих провадження № 68375880 та 66738690 щодо виконання виконавчих написів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича № 1930 від 21.01.2020 р. та №5544 від 27.01.2020 р. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договорами №401269682 у сумі 17844,97 грн., та стягнення заборгованості за кредитним договором №001-08023-101212 в сумі 4750,51 грн. (а.с.11-14). До спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Так, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Однак пунктом 2 Розділу Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а також встановлення моменту виникнення права вимоги. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про перевірку безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем є безспірним. Також приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття. В порушення вказаних положень матеріального права оспорювані виконавчі написи було вчинено на підставі кредитних договорів, які нотаріально не посвідчувалися, відсутністю оригіналів розрахункових документів про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. До початку розгляду справи по суті представник відповідача визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, тому слід визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи від 21.01.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 1930, від 27.01.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 5544, видані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», заборгованості за кредитними договорами. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку, в тому числі, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. При цьому, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1ст. 142\~ ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма передбачена ч. 3ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, враховуючи, що представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» визнано позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви. Як встановлено із матеріалів справи позивач [PERSON] сплатила судовий збір за подання позову у розмірі 1073,60 грн. (а.с.7), та 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову (а.с.10). З урахування того, що позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору у розмірі 805,20 грн., суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача інші 50 відсотків судового збору, що становить 805,20 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як передбачено ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено із позовної заяви позивач в позові повідомляє суд, що попередній орієнтовний розмір судових витрат на правову допомогу становить 7000 грн., та які просить стягнути з відповідача. Водночас, окрім повідомлення позивачем в позові про орієнтовну суму судових витрат, на підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачем [PERSON] до суду не надано жодного підтверджуючого документа понесення таких витрат, а тому заявлені витрати на правову допомогу є не підтвердженими. Відтак, не підлягають стягненню із відповідача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved