Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

20.11.2023 до суду надійшла позовна заява АТ «Райффайзен Банк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.02.2022 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та [PERSON] було підписано заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № [NUMBER] , згідно умов якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 124765,87 грн під фіксовану процентну ставку 51,9% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Згідно п. 1.2 заяви - договору банк відкриває поточний рахунок «Для виплат» в гривнях на ім`я клієнта та на умовах п. 1.4 договору здійснює його розрахунково - касове обслуговування у відповідності до правил та тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. Кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 124765,87 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування за процентною ставкою - 51,9% річних (п.1.3 договору). 28.02.2023 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник досягли згоди про збільшення строку дії кредитного договору, а також тимчасово, на період з 28.02.2023 по 04.05.2023, зменшено розмір щомісячного ануїтетного платежу за кредитом, підписано новий графік погашення кредиту та інших платежів. Також 29.05.2023 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, кредитором та позичальником досягнуто згоди щодо врегулювання простроченої заборгованості та зменшення розміру щомісячного платежу на період з 29.05.2023 по 04.09.2023 та підписано новий графік погашення кредиту та інших платежів. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022. Однак, всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконував взятих на себе договірних зобов`язань, не здійснював обов`язкового щомісячного платежу по сплаті кредиту та процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку із чим заборгованість відповідача за заявою - договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022 станом на 06.09.2023 не погашена та становить 159816,41 грн, з яких: 146932,73 грн - заборгованість за кредитом, у тому числі 1422,67 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 12883,68 грн - заборгованість за процентами, у тому числі 12674,75 грн - прострочена заборгованість за процентами, яку позивач просить стягнути на свою користь, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 23.11.2023 відкрито провадження у справі № 141/854/23 та з врахуванням вимог ст. 274 ЦПК України вирішено розгляд справи провести в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін 19.12.2023, а також зобов`язано позивача надати суду докази сплати відповідачем заборгованості за укладеною заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою № 014-RO-82-127434876 від 05.02.2022, та зобов`язано відповідача надати суду докази погашення боргу за укладеною заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою № 014-RO-82-127434876 від 05.02.2022. 15.12.2023 на електронну адресу суду від представника позивача АТ «Райффайзен Банк» Войтенко К.В. на виконання вимог ухвали суду від 23.11.2023 надійшов лист № 114/5-294275 від 14.12.2023, а саме оновлений розрахунок заборгованості за заявою - договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-127434876 від 05.02.2022. Також, 15.12.2023 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача АТ «Райффайзен Банк» Войтенко К.В. надійшли додаткові пояснення від 14.12.2023, зі змісту яких убачається, що позивачем надано до суду оновлений розрахунок заборгованості за заявою - договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-127434876 від 05.02.2022, станом на 13.12.2023. Також Войтенко К.В. зазначає, що хоча й розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, однак є інформаційним документом за фактом обробки фактичного операційного руху грошових коштів за рахунок кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань у певні періоди. Із виписки та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти та після чого частково погашав і, в подальшому, знову користувався кредитом, тому заборгованість [PERSON] станом на 14.12.2023 не погашена. Судове засідання, призначене на 19.12.2023, не відбулось та було відкладено на 23.01.2024, у зв`язку з неявкою сторін. 05.01.2024 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач надав відповідачу кредитні кошти не в повному обсязі, а саме було надано лише 119900,00 грн замість 124765,87 грн, в результаті чого [PERSON] звернувся до відділення АТ «Райффайзен Банк» для отримання виписки про видачу кредиту в розмірі 119000,00 грн та квитанцій, що підтверджують внесення ануїтетного платежу для оплати кредитних зобов`язань за заявою - договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № [NUMBER] від 05.02.2022, однак працівниками банку було відмовлено в даній послузі, оскільки дані виписки містяться в мобільному додатку. Також відповідач вважає, що його права як споживача були порушені, оскільки 05.02.2023 з його поточного рахунку було списано кошти у розмірі 4865,87 грн, а саме страховий внесок, проте зазначає, що він не був ознайомлений з правилами страхування життя, вони йому не вручались до підписання договору, попередньо сторонами погоджені не були, тобто послуга страхування життя була надана позичальнику як супутня, без будь - якого вибору. Окрім того, відповідачу було нав`язано послугу страхування свого життя на користь кредитодавця згідно якої добровільне страхування споживача здійснює ПрАТ «УНІКА Життя», страховим агентом якого виступає кредитодавець, за що сплачується комісійна винагорода кредитодавця за виконання послуг страхового агента ПрАТ «УНІКА Життя», яка становить 0,30% в місяць від суми заборгованості споживача за кредитом, хоча дана послуга, відповідно до частини першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемною та незаконною. Відповідач також вказує, що 23.02.2023 ним було внесено ануїтетний платіж у розмірі 5664,79 грн для оплати кредитних зобов`язань за заявою - договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-127434876 від 05.02.2022, однак позивач порушив п. 2.4.1 заяви - договору та не списав внесений платіж з поточного рахунку, після чого [PERSON] зателефонував до оператора АТ «Райффайзен Банк», який повідомив, що йому надано кредитні канікули, однак їх надання було здійснено без згоди відповідача в односторонньому порядку за ініціативою позивача, хоча фінансовий стан відповідача не вимагав такого заходу зі сторони позивача та призвів до того, що загальну суму заборгованості було збільшено. Таким чином, позивач в односторонньому порядку змінив умови заяви - договору, надавши кредитні канікули без згоди на те позичальника. Також відповідачем [PERSON] надано суду докази погашення боргу за укладеною заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022. Судове засідання, призначене на 23.01.2024, не відбулось та було відкладено на 15.02.2024, у зв`язку із неявкою сторін та задоволенням клопотання представника позивача АТ «Райффайзен Банк» Войтенко К.В. від 22.01.2024 про відкладення розгляду справи. 02.02.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача АТ «Райффайзен Банк» Войтенко К.В. надійшли додаткові пояснення у справі, з яких убачається, що сторонами не заперечується факт укладення, отримання та користування кредитними коштами. Відповідно до п. 5.2. заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою № 014-RO-82-127434876 від 05.02.2022 [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з чинною редакцією правил та тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб та підтвердив, що ознайомлений належним чином та погоджується з умовами правил страхування життя, умовами договору добровільного страхування життя № РБ1704-Г від 12.06.2020, отримав для ознайомлення та ознайомився належним чином з правилами добровільного страхування життя ПАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» та прийняв/акцептував пропозицію ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя», а тому твердження відповідача про його необізнаність з правилами страхування є необґрунтованою. У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України АТ «Райффайзен Банк» було прийняте рішення про надання всім клієнтам банку кредитних канікулів, що було здійснено у відповідності до ст. 1 розділу правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», тобто реструктуризація була проведена банком як за власної ініціативи, так і за заявою клієнтів. Щодо внесення оплати у розмірі 5664,79 грн, позивач повідомляє, що списання даних коштів не відбулось у березні у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, однак, в подальшому, ці кошти пішли на погашення кредиту у квітні 2022. 14.02.2023 до суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, згідно яких обставини, на які посилається позивач, відносяться до іншої особи, а отже не можуть бути переконливими, оскільки в додаткових поясненнях мова йде про [PERSON] та [PERSON] в частині того, що [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з чинною редакцією правил та тарифів банку ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб, також, [PERSON] ознайомлений належним чином та погодився з умовами правил страхування життя, умовам договору добровільного страхування життя, отримав ознайомлення. Тобто заява на приєднання підписана [PERSON] . Щодо факту надання кредитних канікул відповідач зазначає, що позивачем не заперечується факт їх надання вже у відзиві на позовну заяву, а до цього моменту даний факт замовчувався. Таким чином, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 15.02.2024 не з`явився, повноважного представника до суду не направив. Натомість, в матеріалах справи № 141/854/23 міститься клопотання АТ «Райффайзен Банк» №114/5-296733 від 27.12.2023 про розгляд справи без участі представника позивача, згідно якої представник позивача також просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, також в судове засідання 15.02.2024 не з`явився. При цьому, в матеріалах справи № 141/854/23 міститься клопотання відповідача [PERSON] від 22.01.2024 про проведення судового засідання без його участі, та згідно якого відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи та матеріали справи № 141/854/23, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 05.02.2022 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено та підписано заяву - договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-127434876. Відповідно до п. 1.3 договору банк зобов`язується надати клієнту кредит в сумі 124765,87 грн, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Мета кредиту - придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника, сума кредиту у розмірі 119900,00 грн, оплата клієнтом страхового платежу на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» - 4865,87 грн (п.2.1.1-2.1.2 договору). Строк кредиту - 72 місяці в період з 05.02.2022 по визначену графіком дату останнього щомісячного ануїтетного платежу, проценти за користування кредитом - 51,9% річних (п.2.2- 2.3 договору). Згідно п 3.1 договору проценти сплачуються клієнтом у визначену графіком дату в складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у графіку і розраховуються, виходячи з процентної ставки, передбаченої п. 2.3 заяви - договору. Відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості усіх супутніх послуг), який є додатком № 1 до укладеного договору, тип кредиту - кредит готівкою, розмір кредиту - 119900,00 грн, сума кредиту - 124765,87 грн, термін користування кредитом - 72 місяці, номінальна процентна ставка - 51,9% річних, комісія за розрахунково - касове обслуговування кредитної заборгованості - 0%, страхування - 4865,87 грн, загальна вартість кредиту - 409277,90 грн. Заяву - договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022 та графік платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості усіх супутніх послуг) підписано АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] за допомогою електронних підписів сторін. 28.02.2022 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до заяви - договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022, згідно якої з метою зменшення фінансового навантаження на клієнта у зв`язку із наявними або можливими фінансовими труднощами клієнта, сторони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, визначених кредитним договором, а саме: строк кредиту збільшився на 6 календарних місяців, тобто із 05.02.2022 по 05.10.2028, та тимчасово, на період з 28.02.2023 по 04.05.2023 сторони домовились зменшити розмір щомісячного ануїтетного платежу за кредитним договором до розміру, визначеного в графіку (кредитні канікули з капіталізацією або без капіталізації) (п. 1.3 додаткової угоди №1). Відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості усіх супутніх послуг) сума кредиту становить 130674,10 грн, термін користування кредитом - 80 місяців, номінальна процентна ставка - 51,9% річних, загальна вартість кредиту - 405119,82 грн. Також 29.05.2022 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до заяви - договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022, згідно якої з метою зменшення фінансового навантаження на клієнта у зв`язку із наявними або можливими фінансовими труднощами клієнта, сторони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, визначених кредитним договором, а саме: відбулось врегулювання простроченої заборгованості за процентами, шляхом збільшення суми кредиту (капіталізація). Проценти, що нараховані до дня підписання цієї угоди, підлягають сплаті в дату її підписання сторонами (п.1.1 додаткової угоди). На підставі зазначеної додаткової угоди № 1 із 29.05.2023 фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами та простроченими процентами, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Тимчасово, в період з 29.05.2023 по 04.09.2023 сторони домовились зменшити розмір щомісячного ануїтетного платежу за кредитним договором до розміру, визначеного в графіку (кредитні канікули з капіталізацією або без капіталізації) (п.1.2 додаткової угоди). Відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості усіх супутніх послуг) сума кредиту становить 141350,56 грн, термін користування кредитом - 80 місяців, номінальна процентна ставка - 51,9% річних, загальна вартість кредиту - 430850,72 грн. Додаткові угоди до заяви - договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022 та відповідні графіки платежів та розрахунків сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості усіх супутніх послуг) підписано АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] за допомогою електронних підписів сторін. Як вбачається з наявного в матеріалах справи підписаного електронним підписом [PERSON] паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», у ньому визначені, у тому числі: процентна ставка, тип процентної ставки, сума кредиту, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. Відповідно до банківської виписки по рахунку від 05.09.2023 за період з 05.02.2022 по 05.09.2023, вбачається рух грошових коштів та здійснення відповідних фінансових операції між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] , а саме видача кредитних коштів, нарахуванням та погашення кредитних платежів згідно умов договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № [NUMBER] від 05.02.2022. Однак, всупереч умовам укладеного кредитного договору відповідач належним чином не виконував свого зобов`язання, а саме своєчасно та у повному обсязі не повертав кредит та не сплачував проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим станом на 06.09.2023 виникла заборгованість в розмірі 159816,41 грн, з яких: 146932,73 грн - заборгованість за кредитом, у тому числі 1422,67 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 12883,68 грн - заборгованість за процентами, у тому числі 12674,75 грн - прострочена заборгованість за процентами. 07.09.2023 за вих. № 114/5-277002 на адресу позичальника [PERSON] було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Оскільки відповідач в добровільному порядку не повертає достроково отримані кредитні кошти за наданим кредитним договором №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість в розмірі 159816,41 грн, позивач звернувся до суду із даним позовом. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Досліджуючи наявні у справі № 141/854/23 докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача на підставі заяви - договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022 права вимоги до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами зазначеного кредитного договору. Поряд з цим, визначаючись щодо розміру заборгованості, яка підлягає до стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022 із зазначенням дат виникнення заборгованості, відповідно до якого розмір заборгованості станом на 06.09.2023 складає 159816,41 грн, з яких: 146932,73 грн - заборгованість за кредитом, у тому числі 1422,67 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 12883,68 грн - заборгованість за процентами, у тому числі 12674,75 грн - прострочена заборгованість за процентами. Суд не погоджується із розрахунком суми тіла кредиту в розмірі 146932,73 грн, яку заявлено позивачем до стягнення з відповідача з огляду на таке. Відповідно до п. 1.3 договору банк зобов`язавсяся надати клієнту кредит в сумі 124765,87 грн, з яких 119900,00 грн на придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника, а 4865,87 грн - на оплату клієнтом страхового платежу на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя». Натомість, матеріали справи № 141/854/23 не містять доказів надання кредиту відповідачеві в сумі 4865,87 грн з метою оплати клієнтом страхового платежу на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя». При цьому, позивачем на виконання умов укладеного кредитного договору №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022 було надано відповідачеві кредитні кошти в сумі 119900,00 грн, що підтверджується роздруківкою з особистого електронного кабінету [PERSON] у «Мобільному банкінгу» АТ «Райффайзен Банк», який долучений відповідачем до відзиву на позов. Поряд з цим, із долучених відповідачем до матеріалів відзиву роздруківок з особистого електронного кабінету [PERSON] у «Мобільному банкінгу» АТ «Райффайзен Банк», які підтверджують сплату грошових коштів на виконання умов кредитного договору №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022, вбачається, що станом на 06.09.2023 відповідачем було погашено тіла кредиту на загальну суму 4017,83 грн. Таким чином, загальна сума тіла кредиту, яка підлягає достроково стягненню з відповідача становить 115882,17 грн (119990,00 грн - 4017,83 грн = 115882,17). При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача про збільшення розміру тіла кредиту на підставі укладених додаткових угод № 1 від 28.02.2023 та 29.05.2023, оскільки позивачем не надано суду та не долучено до матеріалів справи № 141/854/23 належних доказів надання кредиту відповідачеві на зазначені у додаткових угодах № 1 від 28.02.2023 та 29.05.2023 відповідні суми збільшення тіла кредиту (до 130674,10 грн та до 141350,56 грн). Також суд не погоджується із розрахунком процентів за користування кредитними коштами згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022, який наданий позивачем, з огляду на таке. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Також статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Судом установлено, що згідно графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (51,9% річних), який є додатком № 1 до укладеного кредитного договору №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022, станом на 06.09.2023 відповідач мав би сплатити позивачеві 7440,43 грн. - тіла кредиту та 99836,74 грн - проценти за користування кредитними коштами. При цьому, із долучених відповідачем до матеріалів відзиву роздруківок з особистого електронного кабінету у «Мобільному банкінгу» АТ «Райффайзен Банк», які підтверджують сплату грошових коштів на виконання умов кредитного договору №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022, вбачається, що станом на 06.09.2023 відповідачем було сплачено позивачеві 96339,50 грн в рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, загальна сума процентів за користування кредитними коштами, яка підлягає стягненню з відповідача станом на 06.09.2023 становить 3497,24 грн (99836,74 грн - 96339,50 грн = 3497,24). Поряд з цим, суд зауважує, що позивач своїм право на нарахування та заявлення до стягення індексу інфляції за весь час прострочення боржником, а також трьох процентів річних від простроченої суми згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України після направлення відповідачеві вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022 в межах справи № 141/854/23 не скористався. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина першастатті 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи №141/854/23, предмет та підстави завлених позовних вимог, відсутність доказів сплати відповідачем кредитної заборгованості достроково у повному обсязі, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №014-RO-82-127434876 від 05.02.2022 в сумі 119379,41 грн, з яких 115882,17 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 3497,24 грн - сума заборгованості за процентами станом на 06.09.2023. Що стосується інших доводів позивача та відповідача, викладених ними у позові та заявах по суті справи, то суд оцінює їх критично та до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються установленими фактичними обставинами, наведеними висновками суду та доказами, які містяться в матеріалах справи № 141/854/23. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно частин 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України та частковим задоволенням позовних вимог, з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становлять 1777,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial