Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором від 07.08.2020 р. у розмірі 15213,41 грн, за кредитним договором від 14.08.2020 р. у розмірі 16008,01 грн, за кредитним договором від 03.06.2019 р. у розмірі 2570,57 грн, а всього 33 791,99 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 07.08.2020 ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] уклали кредитний договір №2657864649. 14.08.2020 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R01.10730.006936864. 03.06.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R07.22004.005334007. За загальними умовами вказаних кредитних договорів позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Однак в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданих йому кредитів. 07.10.2016 р. між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило АТ «Таскомбанк» належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 02.12.2022 р. між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/7-Ф, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 07.07.23 р. між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за кредитними договорами договір №R01.10730.006936864 від 14.08.2020, №R07.22004.005334007 від 03.06.2019, укладеними з відповідачем. Таким чином, за вказаними договорами факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаних кредитних договорах. Оскільки позичальник не виконав свої зобов`язання добровільно, товариство звернулося до суду за захистом своїх прав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою щодо проведення розгляду справи за його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив про причини неявки, відзив не подав. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 23.01.2024. Ухвалою суду від 23.01.2023 позовна заява залишена без руху. Ухвала суду виконана та недоліки позовної заяви усунуто позивачем 29.01.2024. Ухвалою суду від 28.02.2024 постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив про причини неявки, відзив не подав, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 07.08.2020 ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] уклали кредитний договір №2657864649. Відповідно до п.1.1-1.4 кредит надано в сумі 13638,05 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 1,5% в день строком на 42 місяця в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки вказаної клієнтом. Невід`ємною частиною цього Договору є паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів, які розміщені на сайті Товариства. Приймаючи умови Кредитного Договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. За умовами договору відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк, до 22.01.2024. Станом на 31.10.2023 заборгованість за цим договором не погашена та становить 15\~213,41 грн, що складається з 12988,02 грн тіло кредиту, 1,01 грн відсотки, 2224,38 грн щомісячні проценти. 14.08.2020 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R01.10730.006936864. Відповідно до п.1.1-1.3 кредит надано в сумі 8778,55 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 35,3% річних строком на 66 місяців в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки вказаної клієнтом. За умовами договору відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк. Станом на 31.10.2023 заборгованість за цим договором не погашена та становить 16008,01 грн, що складається з 8545,92 грн тіло кредиту, 7462,09 грн відсотки. 03.06.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R07.22004.005334007. Відповідно до п.1.1-1.3 кредит надано в сумі 4400 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 15% річних строком на 18 місяців в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки вказаної клієнтом. За умовами договору відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк, до 03.12.2020. Станом на 31.10.2023 заборгованість за цим договором не погашена та становить 2570,57 грн, що складається з 96,67 грн тіло кредиту, 50,93 грн відсотки, 2422,97 грн - комісія. 07.07.23 р. між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за кредитними договорами договір №R01.10730.006936864 від 14.08.2020, №R07.22004.005334007 від 03.06.2019, укладеними з відповідачем. Фінансові установи виконали свої зобов`язання за кредитними договорами та надали відповідачу кредитні кошті згідно умов кредитних договорів, однак позичальник свої зобов`язання з договорами не виконав та не повернув, отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в нього перед кредиторами виникла заборгованість за вказаними кредитними договорами. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору №2657864649 від 07.08.2020 з копією паспорта кредиту; копією кредитного договору №R07.22004.005334007 від 03.06.2019 з копією паспорта споживчого кредиту; копією кредитного договору №R07.22004.005334007 від 03.06.2019 з копією паспорта споживчого кредиту, копією договору факторингу №07072023 від 07.07.23 р.; копією акта прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу 07072023 від 07.07.23 р.; витягом з Реєстру Боржників від 07.07.2023; розрахунками заборгованості за кредитними договорами. 4. Застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 5. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність кредитних договорів №R01.10730.006936864 від 14.08.2020, №R07.22004.005334007 від 03.06.2019 між відповідачем та відповідними фінансовими установами, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаними кредитними договорами за договором факторингу. Разом з тим, позовна вимога в частині стягнення комісії в розмірі 2422,97 грн за кредитним договором від 03.06.2019 не підлягає задоволенню. Так, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/абокредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в п. 1.5 кредитного договору, п. 5 Додатку №1 як «Інші послуги банку». Згідно паспорта споживчого кредиту розмір комісії з 20.07.2019 по 03.12.2020 становить 1330,56 грн. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії в розмірі 2422,97 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №R01.10730.006936864 від 14.08.2020 у розмірі 16008,01 грн, що складається з 8545,92 грн тіло кредиту, 7462,09 грн відсотки, а також за кредитним договором №R07.22004.005334007 від 03.06.2019 в розмірі 147,60 грн, що складається з 96,67 грн тіло кредиту, 50,93 грн відсотки, а всього 16155,61 грн. Щодо кредитного договору №2657864649 від 07.08.2020,\~укладеного між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] , суд дійшов таких висновків. Позивачем не доведено, що він набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №2657864649 від 07.08.2020 за договором відступлення прав вимоги, тобто що він є правонаступником позикодавця ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень». Так, позивачем надано суду договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 р. між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк», відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило АТ «Таскомбанк» належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Разом з тим, суду не надано реєстр прав вимог, що є невід`ємною частиною договору про відступлення права вимоги, про що зазначено в п. 2.2 договору. Враховуючи недоведеність позовних вимог, в цій частині позову слід відмовити. 6. Розподіл судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684 грн., ціна позову 33791,99 грн, позов задоволено на суму 16155,61 грн., тобто на 47,8%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1282,95 грн. (2684/100х47,8) судового збору.

Outcome: partial