Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

20.06.2023 даний позов надійшов до суду. В своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 25.11.2010 в загальному розмірі 32846, 66 грн., з яких: - заборгованість за кредитом 27174, 39 грн.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом 5672, 27 грн. Включаючи судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на наступне. \~ \~ \~ \~ [PERSON] , звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 25.11.2010. Згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту змінювався. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, а отже свої зобов`язання не виконав. А тому, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] , на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.11.2010 в сумі 32846, 66 грн. А також понесені судові витрати в розмірі 2 684, 00 грн., судового збору. Ухвалою суду від 23.06.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Представники позивача та відповідача скориставшись своїм процесуальним правом надали суду заяви по суті справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, раніше надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає і просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, раніше зазначивши про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 14.12.2023 у відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у ньому. Зокрема, зазначивши. [PERSON] , отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується наданою позивачем випискою. Тому, відповідач погоджується із фактом існування кредитних відносин із позивачем, проте не погоджується із фактом існування заборгованості у неї перед позивачем за цим кредитом. Так, на підтвердження позовних вимог позивач додав розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, заяву, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані картки, паспорт споживчого кредиту, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, витяг з Умов і правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на момент підписання. Вказує, шо матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили загальні умови, а саме й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. При цьому, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Так, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, адже достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Так, в паспорті споживчого кредиту, який було складено 03.06.2020, вказується, що інформація в ньому є актуальною та зберігає чинність до 18.06.2020. Зазначає, що анкета - заява про приєднання [PERSON] , до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку була підписана нею 25.11.2010. А паспорт споживчого кредиту - 03.06.2020. Відповідно до довідки про оформлені на ім`я позивача картки, 25.11.2010, 22.11.2011, 20.09.2012 та 18.12.2012 на ім`я відповідача оформлювались картки «Карта Універсальна». 08.09.2016 та 03.06.2020 на ім`я відповідача було оформлено картки «Карта Універсальна Gold». Таким чином, є незрозумілим, на яких саме умовах було отримано відповідачем всі ці картки; які саме умови нею розумілися під час отримання кожної зазначеної картки. Також, згідно довідки щодо зміни відповідачці розміру кредитного ліміту, з 28.10.2022 року та станом на 20.12.2022 року відповідачка мала кредитний ліміт 28045,19 грн. А станом на 03.01.2023 року - 0 грн. Тобто, всі операції за карткою відповідачки, починаючи з 01.11.2022, були здійснені поза межами встановленого кредитного ліміту. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача прострочених відсотків та інших комісій. Щодо інших позовних вимог, то згідно розрахунку заборгованості за тілом кредиту, який було складено на підставі даних, викладених у виписці по картці відповідача, та який додається до даного відзиву, з відповідача було утримано відсотків за використання кредитного ліміту та комісій за зняття готівки, грошові перекази з картки тощо за період з 25.11.2010 року по 01.05.2023 року на загальну суму 36117,49 грн. Розмір заборгованості за кредитом (із\~врахуванням тіла та відсотків), згідно виписки та позову, складає 32 846, 66 грн. Тобто, розмір заборгованості за тілом кредиту (загальний розмір заборгованості за кредитом мінус розмір нарахованих відсотків та інших комісій за карткою відповідача) на 28.05.2023 року складає - 3270,83 грн. (32846,66 грн. - 36117,49 грн.). Отже, відповідачу нараховано позивачем відсотки за користування кредитним лімітом та іншими комісіями на загальну суму, яка перевищує загальну суму заборгованості за кредитом, яку просить суд стягнути з відповідача позивач. Просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви позивачу і в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, а отже, і в задоволенні позову в цілому. 08.01.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому останній просить задовольнити позовні вимоги зазначаючи наступне. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором (заява від 25.11.2010 №\~б/н) відповідач станом на 28.05.2023 має заборгованість у загальному розмірі 32846, 66 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом 27174, 39 грн.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом 5672, 27 грн. Вказує, що на момент оформлення кредиту банком було встановлено поточну процентну ставку у розмірі 30, 00 % на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Ця процентна ставка була змінена. Ці зміни повністю узгоджуються з умовами та правилами надання банківських послуг, а також відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами. Так, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Дані умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку. Відповідач в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про факт підписаного договору, користування кредитними грошовими коштами та погашення яких було здійснено. Так, користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Щодо наданого відповідачем власного розрахунку заборгованості зазначає, що відповідач не має спеціальних знань, та належної освіти в даній сфері для компетентного проведення розрахунку заборгованості за кредитом. Зауважує, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. А тому, посилання відповідача на те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. На даний час, відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», а тому слід задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 01.02.2024\~від представника позивача надійшли заперечення (на відповідь на відзив), які обґрунтовує наступним. Позивач у даному документі зазначає, що банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. І\~банком стверджується, що між ним та клієнтом були погоджені всі необхідні умови кредитного договору. Так, матеріали даної справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили загальні умови, а саме й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Неможливість позивачем довести факт досягнення згоди по всіх елементах кредитного договору, які складають його ціну, робить неможливим стягнення з відповідача заборгованості в тій сумі, в якій він просить. Згідно наданого останнім разом із відзивом на позову заяву розрахунку розміру заборгованості за тілом кредиту (загальний розмір заборгованості за кредитом мінус розмір нарахованих відсотків та інших комісій за карткою відповідача), то він станом на 28.05.2023 складає - 3270,83 грн. (32 846, 66 грн. 36 117,49 грн.). Так, відповідачу нараховано позивачем відсотки за користування кредитним лімітом та іншими комісіями на загальну суму, яка перевищує загальну суму заборгованості за кредитом, яку просить суд стягнути з відповідача позивач. А отже, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши позицію сторін , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 25.11.2010. Згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За розрахунком банку заборгованість [PERSON] , за кредитним договором станом на 28.05.2023 становить 32 846, 66 грн., та складається з: заборгованість за кредитом 27174,\~39\~грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 5672, 27 грн. Факт переказу банком кредитних коштів на картковий рахунок і факт користування позичальником банківськими коштами підтверджується випискою із карткового рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] , на виконання її заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг. Згідно з вказаною випискою [PERSON] , користувалась кредитними коштами, періодично знімала кредитні кошти та вносила платежі на погашення кредиту (а.с.66). Виписки по рахунках/карткам ПАТ КБ «ПриватБанк» є належними та допустимими доказами щодо надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також часткового погашення позичальником заборгованості за кредитним договором. Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» підтверджується, що [PERSON] , отримала шість карток зі строком дії останньої - до 02/24 року (а.с.25). Отже, є доведеним факт укладання між сторонами кредитного договору та користування відповідачем кредитними коштами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК\~України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК\~України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на викладене , суд вважає , що умови про стягнення відсотків за користування кредитом між сторонами належним чином не узгоджені. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором № б/н від 25.11.2010, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи станом на 25.11.2010 містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року (Справа № 342/180/17, Провадження № 14-131цс19) вказала, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. За таких підстав, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України. Вказані Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 25 листопада 2010 року. Анкета - заява від 25.11.2010 не містить відомостей щодо визначеної процентної ставки. Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом. Посилання АТ КБ «ПриватБанк» на Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», не спростовує висновків суду про неузгодженість умов щодо відсотків з огляду на наступне. Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо типу кредитного продукту як «Картка Універсальна», «Картка Універсальна Gold», «Картка Platinum», «Картка MC World BlackEdition», «Картка Visa Signature», «Картка MC WorldElite», «Картка Visa Infinite», за якими вказані різні умови. Також зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Як свідчить зміст вказаного Паспорту про умови споживчого кредитування він має інформаційний характер, щодо наявних декількох варіантів умов кредитування, на що вказує викладення у ньому одночасно різних опцій програм кредитування. На це вказують також і застереження, у яких зазначається, що використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вище зазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. А отже, вказаний Паспорт споживчого кредитування містить пропозицію щодо укладення договору на певних умовах у різних варіантах, але не підмінює сам договір, у якому мають бути чітко визначені всі умови кредитного договору, а не альтернативні варіанти. Додатково це підтверджується тим, що такий Паспорт споживчого кредитування не зазначається у анкеті - заяви як складова частина договору. При цьому, зі змісту даного паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише в період з 03.06.2020 по 18.06.2020, однак, анкета - заява підписана відповідачем 25.11.2010, позивач просить стягнути заборгованість станом на 28.05.2023, тобто період дії умов паспорту є значно меншим періодом, ніж той, за який банк здійснює розрахунок заборгованості, та станом на час укладання договору даний паспорт ще не існував. Окрім того, в постанові від 15червня 2022 року у справі № 313/181/21, провадження №\~61-20039св\~21 Верховний Суд зазначив: «Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі, з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у\~паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін\~до\~договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття\~13\~Закону\~України\~«Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Отже, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». Доводи позивача, щодо належності як доказів Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта» та витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», Тарифів такими, що не заслуговують на увагу, адже останні не є самим кредитним договором, укладеним відповідно до приписів статті 1055 ЦК України. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи Заяву - анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15). Суд вважає, що в даному випадку, також неможливо застосувати до правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин і до моменту звернення до суду з позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь - яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Таким чином, судом встановлено, що позивачем не надано підтверджень про конкретні, запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутні у анкеті - заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій. Враховуючи викладене вище, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі відсотків за користування кредитними коштами. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та правила банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь - яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті - заяві позичальника, яка безпосередньо підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. З огляду на викладене у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведені та необґрунтовані, тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed