Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

27 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» Крапівін К.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , відповідно до якого просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1031-7638 від 24 січня 2022 року в розмірі 57 040,00 гривень та судові витрати в сумі 2 147,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1031-7638 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua). Зазначений кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник була попередньо ознайомлена. Для підписання кредитного договору №1031-7638 від 24 січня 2022 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А878. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач отримала кредит у розмірі 8 000,00 гривень на таких умовах: строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 15 днів; знижена відсоткова ставка - 2,00 % в день; стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань шляхом прийняття виконання зобов`язань кредитодавця, отримавши кредитні кошти та не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причини, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів. Проте, всупереч умовам кредитного договору, статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України відповідач порушила умови кредитного договору і не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами договору. Відтак, станом на 27 листопада 2023 року виникла заборгованість у розмірі 57 040,00 гривень, з яких: 8 000, 00 гривень-прострочена заборгованість за кредитом; 49 040,00 - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Ухвалою судді від 29 грудня 2023 року, після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29 січня 2024 року. 15 січня 2024 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила задовольнити позов частково та стягнути з неї заборгованість за кредитним договором на суму 12 000 гривень, з яких: 8 000,00 гривень-заборгованість за кредитом; 4 000,00 гривень- заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом. У стягненні відсотків в іншому розмірі просила відмовити через недоведеність та необґрунтованість вимоги про їх стягнення. Зазначила, що сума нарахованих позивачем відсотків в 6,13 рази перевищує суму тіла кредиту, є несправедливою та не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», тому підлягає зменшенню судом до розміру 4000,00 гривень, що становить 50% заборгованості за кредитом. Також зазначила, що матеріали справи не містять доказів зміни строку кредитування, тому позивач мав право нараховувати передбачені договором проценти тільки у межах строку кредитування, тобто до 07 лютого 2022 року, після вказаного строку відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України підлягають нарахуванню тільки інфляційні втрати та три відсотки річних. Пославшись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 ( п.п.95-128), звернула увагу на те, що розмір процентів після закінчення дії договору не був виражений у річних, а тому такі проценти не можуть відповідати вимогам статті 625 ЦК України. 29 січня 2024 року цивільну справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Бабич Н.С. у відпустці з 29.01.2024 по 30.01.2024, підготовче засідання призначено на 12 лютого 2024 року. 12 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27 лютого 2024 року. Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце якого повідомлений належним чином через електронний кабінет. До позовної заяви додано клопотання директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Резуєва Є.В., в якому він просив розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце якого повідомлена належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. У поданій до суду заяві просила розглядати справу за її відсутності. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що 24 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником) укладено договір про відкриття кредитної лінії №1031-7638 у формі електронного документу (далі- договір), який було підписано відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора ( одноразового паролю) А 878, на таких умовах ( а.с.10-12). Кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів ( далі - кредит) позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип кредиту - кредитна лінія (п.п. 1.1., 1.2. договору). Розмір кредитного ліміту (загальний розмір кредиту) становить 8 000,00 гривень (п.2.1. договору). Кредит надається позичальнику шляхом перерахування грошової суми, вказаної у пункті 2.1. цього договору, позичальнику ( п.2.2. договору). Тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована ( п.2.3. договору). Заявлений строк користування кредитом складає 15 календарних днів з дня надання кредиту. Заявлений строк - це обраний позичальником в момент укладання цього договору строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою ( далі - заявлений строк). Позичальник має право достроково до закінчення строку кредитування, передбаченого у пункті 2.8. цього договору сплатити кредит повністю у останній календарний день заявленого строку, як зазначено у підпунктах 2.4.1.-2.4.5. цього договору ( п.2.4. договору). Згідно з п.п. 2.4.1. - 2.4.5. п. 2.4. договору дата початку заявленого строку/ дата видачі кредиту - 24 січня 2022 року; останній календарний день заявленого строку/дата першої сплати процентів за користування кредитом (дострокове повернення в кінці заявленого строку) - 07 лютого 2022 року; сума кредиту - 8 000,00 гривень; нараховані проценти за користування кредитом у заявлений строк - 2 400,00 гривень; разом до сплати - 10 400,00 гривень. Пунктом 2.6. договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого для видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, в наступних розмірах: стандартна процентна ставка 3 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою). Знижена процентна ставка 2 % (право користування за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених пунктами 3.4.-3.9. цього договору). Пільгова процентна ставка 0,01 % (право користування за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених пунктами 3.4.-3.6. цього договору). Строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику, становить 300 календарних днів (до 20 листопада 2022 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування ( п.2.8. договору). Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 1024 055,00 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору ( за весь строк кредитування) - 80 000,00 гривень та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом - 72 000,00 гривень ( п.п. 2.9.-2.10. договору). Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит, проценти за користування кредитом та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо така буде) не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування, вказаного в пункті 2.8 договору шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), що затверджені кредитодавцем та діють на дату цього договору ( далі - Правила) ( п.3.1. договору). Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за кожен календарний день користування кредитом за ставкою, визначеною у п.2.6. договору. Проценти нараховуються на неповернену суму кредиту за кожен календарний день користування кредитом у строк кредитування ( п. 3.3. договору). 24 січня 2022 року відповідач [PERSON] підписала з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового пароля) А878 Правила відкриття кредитної ліні (надання споживчих кредитів), затверджені наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №301-П від 20 грудня 2021 року, та паспорт споживчого кредиту ( а.с.13-19). З довідки про перерахування суми кредиту № 1031-7638 від 24 січня 2022 року, вбачається, що відповідачу було надано грошові кошти в сумі 8 000,00 гривень за кредитним договором №1031-7638 від 24 січня 2022 року, які перераховані на її картковий рахунок № [NUMBER] ( а.с. 26). Перерахування вказаної суми грошових коштів відповідачу також підтверджується повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №3879 від 19 грудня 2023 року (а. с. 21-25). Із довідки про укладений договір ( розрахунок заборгованості) станом на 27 листопада 2023 року вбачається, що сума наданого за договором №1031-7638 від 24 січня 2022 року кредиту [PERSON] складає 8 000,00 гривень; загальна кількість користування кредитом - 673 дні; кількість днів користування ставкою 0,0 % - 434 дні; кількість днів користування за ставкою 2,00 % - 107 днів; кількість днів користування ставкою 3,00 % - 133 дні. Станом на 27 листопада 2023 року загальна заборгованість становить 57 040,00 гривень, з яких: 8 000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 49 040,00 гривень- проценти за користування кредитом (а. с. 27-32). Так, згідно із статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом частини першої статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У пункті 5 частини першої статті з Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно -цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір ( пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладенням на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі №212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших. Договір про відкриття кредитної лінії № 1031-7638 від 24 січня 2022 року підписано відповідачем електронном підписом одноразовим ідентифікатором А 878 відповідно до частин шостої, восьмої статті 11, статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». За змістом частини тринадцятої статті 11 вказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Наведене свідчить, що відповідач ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до частини тринадцятої статті 11 Закону України « Про електронну комерцію». Так, за умовами укладеного сторонами договору кредитної лінії № 1031-7638 від 24 січня 2022 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало [PERSON] суму кредиту 8 000,00 гривень, а остання зобов`язалася повернути її у повному обсязі протягом 300 календарних днів до 20 листопада 2022 року та сплатити проценти за користування кредитом. Довідкою про перерахування суми кредиту № 1031-7638 від 24 січня 2022 року підтверджено перерахування кредитором позичальнику 8 000,00 гривень кредитних коштів за договором №1031-7638 від 24 січня 2022 року. Ці обставини також підтверджені повідомленням ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №3879 від 19 грудня 2023 року. Отже, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору, проте відповідач прийняті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого станом на 27 листопада 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 57 040,00 гривень, з яких: 8 000,00 гривень- заборгованість за тілом кредиту; 49 040,00 -заборгованість за процентами за користування кредитом. Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відзиві на позовну заяву відповідач факт укладення з позивачем договору про відкриття кредитної лінії № 1031-7638 від 24 січня 2022 року та отримання нею кредитних коштів не заперечувала та частково визнала позовні вимоги про стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами на суму 4 000 гривень. Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що вимога позивача про стягнення відсотків в іншому розмірі є недоведеною та необґрунтованою, виходячи з такого. Як убачається з п.2.6 вказаного кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого для видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, в наступних розмірах: стандартна процентна ставка 3 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою). Знижена процентна ставка 2 % (право користування за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених пунктами 3.4.-3.9. цього договору). Пільгова процентна ставка 0,01 % (право користування за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених пунктами 3.4.-3.6. цього договору). Відповідно до п. 2.4 договору заявлений строк користування кредитом складає 15 календарних днів з дня надання кредиту. Заявлений строк - це обраний позичальником в момент укладання цього договору строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою ( далі заявлений строк). За пунктом 2.8. кредитного договору строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 днів ( до 20 листопада 2022 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування. Таким чином, заявлений строк користування кредитом та строк кредитування з огляду на п.2.4. та п.2.8. договору є різними строками. Заявлений строк є строком, протягом якого, як погодили сторони, може бути використане право користування кредитом за зниженою (2%) та /або пільговою( 0,01 %) ставкою і триває з дати видачі кредиту 24 січня 2022 року до 07 лютого 2022 року, а строк кредитування - це строк, на який надається кредит та триває з моменту нарахування кредитних коштів до 20 листопада 2022 року. Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 24 січня 2022 року по 20 листопада 2022 року за користування кредитними коштами. При цьому, як убачається з довідки про укладений договір (розрахунок заборгованості) станом на 27 листопада 2023 року за період з 24 січня 2022 року по 07 лютого 2022 року нараховано відсотки за зниженою процентною ставкою - 2 % в день; з 08 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року - за стандартною процентною ставкою 3 % в день; з 24 лютого 2022 року по 24 квітня 2022 року відсотки не нараховано; з 25 квітня 2022 року по 25 липня 2022 року нараховано відсотки за зниженою процентною ставкою - 2 % в день; з 26 липня 2022 року по 19 листопада 2022 року - за стандартною процентною ставкою -3 % в день, з 20 листопада 2022 року по 27 листопада 2023 року відсотки не нараховано (а.с. 27-32). Таким чином, відсотки за користування кредитом нараховано в межах визначеного договором строку кредитування, встановленого сторонами у пункті 2.8 договору, тобто в період з 24 січня 2022 року по 20 листопада 2022 року. Суд також зазначає, що кредитодавець нарахував відсотки у меншому розмірі, ніж сторони обумовили у договорі, що безумовно не порушує права позичальника. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач не сплатила жодного платежу за кредитним договором. Доказів, які б спростовували заборгованість за кредитним договором, відповідачем не надано. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №1031-7638 від 24 січня 2022 року у загальному розмірі 57 040 гривень, з яких: 8000,00 гривень- заборгованість за тілом кредиту; 49 040,00 гривень- заборгованість за процентами за користування кредитом, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Посилання відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, зокрема на пункти 95-128, у яких висловлені правові позиції щодо плати за прострочення виконання грошового зобов`язання, зокрема положень частини 2 статті 625 ЦК України та неустойки (штрафу, пені), суд вважає неспроможними та відхиляє, оскільки таких вимог позивач не заявляв. Твердження відповідача про те, що сума нарахованих позивачем відсотків в 6,13 рази перевищує суму тіла кредиту, є несправедливою та не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», тому підлягає зменшенню судом до розміру 4000,00 гривень, що становить 50% заборгованості за кредитом, не спростовує вказаних висновків суду, виходячи з такого. Згідно частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому статті 627 ЦК України. Крім того, доказів визнання договору про відкриття кредитної лінії №1031-7638 від 24 січня 2022 року, укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , або його окремих положень, зокрема що визначають розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом, матеріали справи не містять, тому суд при вирішенні даного спору виходить з презумпції правомірності правочину, передбаченої статтею 204 ЦК України. Статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит, згідно з якою споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Проте, законодавцем визначені чіткі особливості щодо розміру відповідальності споживача, яка визначена у пункті 2 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування», а саме: у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Разом з тим, заявлені позивачем до стягнення проценти є процентами у розумінні частини 1 статті 1048 ЦК України, та не є платежами, які підлягають стягненню за порушення виконання зобов`язання у розумінні пункту 2 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування». Інші доводи відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, не спростовують зазначених вище висновків суду. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 147,20 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 147,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved