Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

\~ [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1) та [PERSON] (далі відповідач-2) про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування, що знаходиться в адміністративних межах Іркліївської сільської ради Золотоніського району (раніше - Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району) Черкаської області. Мотивує позов тим, що дана земельна ділянка належала її батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва позивачу. Спадкодавець за життя заповіт не залишив. Позивач прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. В позивачки була рідна сестра - [PERSON] . Вона теж подала прийняла спадщину після смерті батька. Проте оформити її не встигла, померла [INFO] . Після її смерті спадщину прийняли відповідачі - її чоловік [PERSON] та син [PERSON] . Між позивачкою та [PERSON] та [PERSON] існує спір щодо часток успадкування майна належного спадкодавцю. Крім того, відсутній оригінал державного акту на право власності на земельні ділянки. Тому нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав, повідомив, що на спадщину після смерті [PERSON] , яку не встигла оформити його дружина, не претендує. Додав, що спілкувався зі своїм сином [PERSON] , який на даний час перебуває за кордоном, і він також не претендує на ці земельні ділянки. Відповідні заяви писали, підписи посвідували у сільській раді. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява про визнання позову. Також просив розгляд справи проводити за його відсутності. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності учасника, який не з`явився, та враховуючи визнання позову відповідачем, ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, вислухавши сторони, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON] (копія свідоцтва, а.с. 14). 20 грудня 1975 року [PERSON] одружилась з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с. 15). 23 жовтня 1971 року [PERSON] одружилась з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с. 80). Крім цього, сторони не заперечують, що [PERSON] та [PERSON] - рідні сестри. [INFO] їхній батько [PERSON] помер (а.с. 42, зворотня сторона). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входять: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,359 га, кадастровий номер 7125186400:05:000:5549, що знаходиться в адміністративних межах Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району (на даний час - Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області) (а.с. 45, 49-51); - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7629 га, кадастровий номер 7125186400:04:000:5258, що знаходиться в адміністративних межах Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району (на даний час - Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області) (а.с 45, 46-48). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав. Статтею 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини (копія спадкової справи, а.с. 41, 42). З довідки виконкому Іркліївської сільської ради вбачається, що на день смерті [PERSON] крім нього в будинку зареєстрована та проживала його дружина - [PERSON] (а.с. 52). Вона звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь дочок - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 41, зворотня сторона). Тобто спадкоємцями померлого [PERSON] за законом є його доньки - [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину у встановлений законом спосіб та строк. [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини вищевказаних земельних ділянок (а.с. 66). [PERSON] спадщину не оформила. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 77). Після її смерті до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернувся її чоловік [PERSON] (а.с. 76). З довідки Ліплявської сільської ради Канівського району від 23 травня 2018 року № 918 вбачається, що на день смерті [PERSON] з нею за однією адресою був зареєстрований та проживав її чоловік - [PERSON] (а.с. 79). А відтак, суд приходить до висновку, що єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] , який прийняв спадщину у встановлений законом спосіб та строк, є її чоловік [PERSON] , спадкоємець за законом. Разом з тим судом встановлено, що відповідачі отримувати у спадщину майно, що є предметом спору, не бажають. Ще 30.05.2019 року [PERSON] та [PERSON] писали заяви, справжність підписів на яких посвідчено секретарем вмконавчого комітету Ліплявської сільської об`єднаної територіальної громади, про відмову від прийняття спадщини на земельну ділянку площею 2,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробниицтва, що розташована на території Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, на земельну ділянку площею 0,3075 га для веденя особистого підсобного господарства, розташована на території Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] після померлої дружини [PERSON] на користь сестри померлої [PERSON] повністю. В судовому засіданні з`ясовано, що з часу написання вказаних заяв позиція відповідачів не змінилася. Позивач через представника звернулась із заявою про видачу свідоцтва на право власності на спадщину. Водночас,\~нотаріусом позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно відмовлено. Також роз`яснено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розділив спадщину між ними. Тому у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено (а.с. 21). В розумінні глави 12 Цивільного кодексу України земельна ділянка як нерухоме майно є об`єктом цивільних прав. Згідно ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом права власності. За приписом ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За положенням ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів\~ є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, беручи до уваги визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку про наявність для задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на земельні ділянки, оскільки вони є обґрунтованими з огляду на вищенаведені обставини. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved