Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

01 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: визнання спільним майном подружжя та здійснення поділу побутових речей на загальну суму 65\~800 грн; житлового будинку [ADDRESS] ; земельних ділянок з кадастровими № 4825184801:01:04:022:0001, 4825184801:01:04:022:0002. В обґрунтування позову зазначив, що за час перебування у фактичних шлюбних відносинах сторони за спільні кошти набули у власність вказані речі, житловий будинок та земельні ділянки. Оскільки відповідачка не допускає його до користування спільним майном, він змушений звернутися до суду з позовом про його поділ. 23 листопада 2021 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу у період з 1982 року по 24 вересня 2021 року. Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив (а.с. 37-42). Так, представник просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що сторони не перебували у шлюбних відносинах і заявлене до поділу майно є особистою власністю відповідачки. При цьому, представник зазначив, що сторони знайомі між собою з часів навчання у школі. У 2000 році відповідачка переїхала з донькою у с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області, де орендувала спірний будинок. У 2005 році до неї приїхав позивач разом зі своїм братом на відпочинок. Брат позивача під час відпочинку домовився з власником будинку про його купівлю, що в подальшому було оформлено договором дарування. Згодом брат [PERSON] поїхав, а сам позивач залишився проживати у будинку. Ніякого сумісного господарства та сімейних відносин між сторонами не було. Згодом брат позивача запропонував [PERSON] викупити у нього спірний будинок, та у 2012 році [PERSON] його купила за власні кошти. В той час позивач ніде не працював, зловживав спиртними напоями, а відповідачка була оформлена як фізична особа-підприємець, мала дохід, сплачувала податки. Позивач у спірному будинку не зареєстрований і жодних прав на нього не має. Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги підтримали, просили задовольнити позов. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника відповідачки надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 105). Заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши заяви по суті спору та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що набуті нею на підставі договорів купівлі-продажу (а.с. 13-23). Судом також встановлено, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані та проживають три особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За змістом виписки з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців серії ААБ № 205535 слідує, що [PERSON] з 14 червня 2012 року є приватним підприємцем. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є односельчанами позивача, показали, що вони сприймали [PERSON] та [PERSON] як подружжя. Разом із тим, допитані свідки давали різні покази щодо періоду будівництва будинку та джерел доходу сторін. Так, свідок [PERSON] пояснила, що відповідачка ніколи не працювала, а позивач працював та особисто будував спірний будинок. Допитані свідки показали, що спірний будинок зведений приблизно у 2017 році самим позивачем. Аналізуючи досліджені докази, суд встановив невідповідність показів свідків письмовим матеріалам справи. Так, зі змісту договору купівлі-продажу, посвідченого 04 січня 2012 року приватним нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу, слідує, що у 2012 році відповідачка придбала цілий житловий будинок загальною площею 59, 3 кв.м., житловою площею 25,8 кв. м., який належав продавцю [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 11 березня 2005 року приватним нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу (а.с. 17). Отже, спірний житловий будинок був сформований як об`єкт цивільних прав не пізніше 2005 року. Допитані свідки не змогли надати інформацію щодо побутових речей, про поділ яких просить позивач, оскільки такою інформацією не володіють. Покази свідка [PERSON] про те, що відповідачка ніколи не працювала спростовуються змістом трудової книжки [PERSON] (а.с. 53), звітом суб`єкта малого підприємництва за 3-й квартал 2011 року (а.с. 55), змістом договору про придбання цінних паперів (а.с. 56), виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.58), витягом з рішення виконавчого комітету Чорноморської сільської ради №55 від 26 червня 2012 року про надання ФОП [PERSON] дозволу на відкриття торгової точки-кіоску на території Чорноморської сільської ради по провулку Приморському (а.с.57), свідоцтвом платника єдиного податку (а.с. 59). Відповідно до статті 3 СК України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За положеннями частин першої, другої статті 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36\~цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом із тим, згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що сам по собі факт проживання чоловіка і жінки за однією адресою або в одному помешканні не свідчить про виникнення у них взаємних прав та обов`язків подружжя, а відтак у справах про поділ майна цей факт підлягає доказуванню. Крім того, доказуванню підлягає і період, протягом якого сторони проживали однією сім`єю. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно з частиною четвертою\~статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18). Разом із тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів про наявність у нього сім`ї з відповідачкою в розумінні статті 3 СК України. Також, будь яких письмових доказів щодо свого постійного місця проживання, а саме за спірним адресом, як то листування, звернення до офіційних органів, здійснення будь-яких платежів за його участі, чи за його кошти, чеків та квитанцій щодо придбання будівельних матеріалів на своє ім`я, чи то придбання побутової техніки, позивачем не надано. Позивач не вказував та не надавав відповідні докази, які його особисті речі знаходились у будівлі, як ознака його особистого комфорту в щоденному побуті під час постійного проживання в спірному будинку, і яка їх подальша доля. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження спільного проживання зі [PERSON] , ведення спільного бюджету, господарства та побуту протягом усього часу проживання та зокрема під час придбання спірного будинку, виникнення взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю. З урахуванням викладеного, а також того, що позивач свій процесуальний обов`язок доказування не виконав не надав суду належних і допустимих доказів, що між ним та [PERSON] виникли відносини, притаманні подружжю, а спірне майно придбано за спільні кошти або спільними зусиллями, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed