Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

24.07.2023 представник позивача [PERSON] - адвокат Дик С.І. звернулася до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , в користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі однієї чверті із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку , починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно довідки Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області №1965 від 07.10.2021р. відомості про батька в актовому записі про народження дитини записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Після народження дитини відповідач стала проживати в позивача, остання доводиться їй тіткою, спільно з нею займались вихованням дитини. Вказує, що [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , близько року фактично не проживає сім`єю зі своєю дитиною, зовсім не спілкується з нею, не відвідує дитини не забезпечує її матеріально не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, піклується про фізичний і духовний розвиток, зокрема - не забезпечує її необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі; не дає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не створює умов для отримання нею дошкільної освіти - таким чино створивши умови, які шкодять її інтересам. Відповідно, жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь якої іншої участі у її вихованні, не цікавиться життям дитини. Всі питання щодо виховання вирішувались позивачем без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Зазначає, що вказані факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Ухвалою судді від 29.08.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 09.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою суду від 14.12.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Дик С.І. не з`явилися, проте подали клопотання, в яких просять справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася, про причини неявки суд не повідомила, а також від неї не надходило відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи - Хирівської міської рада Самбірського району Львівської області у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся, 16.01.2023 подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Ухвалою суду від 19.02.2024 року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 01.10.2021 серії [NUMBER] , актовий запис №48, [PERSON] народилася [INFO] її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] ( а.с.12). Згідно довідки Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області №1965 від 07.10.2021р. відомості про батька в актовому записі про народження дитини записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.13). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.07.2023 [PERSON] , [INFO] , проживає в житловому буднику разом і своєю сім`єю, а також донькою племінниці [PERSON] [INFO] , з якою її мама [PERSON] не проживає. Дитина проживає в задовільних матеріально-технічних умовах. Будинок газифікований, опалення. В будинку створені всі належні умови для проживання і виховання дитини. Висновок комісії: Виходячи з вищенаведеного комісії відомо про факт проживання малолітньої дитини [PERSON] із маминою тіткою [PERSON] і її сім`єю разом, яка доглядає за нею ( а.с.9). Відповідно до довідки виданої Хирівською міською радою Самбірського району Львівської області №245 від 05.07.2023р. [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] і має такий склад сім`ї: чоловік - [PERSON] [INFO] , син - [PERSON] . [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] [INFO] донька племінниці [PERSON] , [INFO] проживає, але не зареєстрована ( а.с. 10). Згідно довідки Виконавчого комітету Бісковицької сільської ради №287 від 04.07.2023р. [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована, але не проживає в [ADDRESS] і має слідуючий склад сім`ї: дочка [PERSON] , [INFO] зареєстрована, але не проживає, та вуйко [PERSON] , [INFO]. (а.с.11). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини(ч.8 ст.7 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов`язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до статей 150,180 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як визначено ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 167 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Відповідно до статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Хирівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , встановлено, що орган опіки і піклування Хирівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Суд погоджується із даним висновком органу опіки та піклування, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та відповідає інтересам дитини. В судовому засіданні не було здобуто доказів на предмет того, щоб стан здоров`я та матеріальне становище відповідача [PERSON] позбавляло її можливості приймати участь у вихованні та навчанні дитини, сприяти її духовному та фізичному розвитку, цікавитися її життям та здоров`ям, приймати участь у її становленні як особистості, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. На підставі вищевикладеного, аналіз наведених обставин у сукупності свідчить, що відповідач [PERSON] тривалий час не дбає про свою дитину, про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує її до самостійного життя, тобто без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої доньки, оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам дитини, її належному догляду та вихованню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що предметом даного судового спору є стягнення аліментів на утримання однієї малолітньої дитини, а також вимоги ст. 182 СК України, суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача відповідатиме вимогам закону щодо визначення розміру аліментів як необхідного та достатнього для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також вимогам розумності і справедливості та установленій судовій практиці. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні підлягають до задоволення в повному обсязі. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав на суму 1073,60 гривень. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 гривень за позовні вимоги про стягнення аліментів, оскільки позивач при пред`явленні даного позову була звільнена від сплати судового збору щодо цієї частини позовних вимог.

Outcome: approved