Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки- [PERSON] , [INFO] та на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 щомісячно від всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем з 16 жовтня 2010 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З серпня 2022 року вони з відповідачем шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Діти проживають разом із позивачем. Наскільки їй відомо, то відповідач аліменти нікому не платить, стягнень за виконавчими документами щодо нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків він не має, є працездатним, мє мінливий нерегулярний дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. В зв`язку із зазначеним вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності.. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у розумінні п.п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Крім того, повідомлення здійснювалось шляхом розміщення на офіційному сайті суду оголошення про виклик останнього в судове засідання Про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від нього не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 16 жовтня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.9). Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких у свідоцтвах про народження зазначений відповідач (а.с.8;10). Згідно довідки виданої виконкомом Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, позивач - [PERSON] проживає по [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: син - [PERSON] , 2014 року народження, донька - [PERSON] , 2006 року народження (а.с.11). Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповдіно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує позовні вимоги, а відповідач, будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, які знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на кожну дитину, щомісяця. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved