Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Управляюча компанія\~«ЗАРАЗ-5»\~(далі\~ ТОВ\~«УК «Зараз-5»,\~відповідач,\~Товариство), про захист прав споживача. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . 12.08.2021 позивач вчинив та зареєстрував розподіл квартири [ADDRESS] на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . В зв?язку із постійними обстрілами та воєнним станом, позивач вимушений був переселитись за межі Київської області. 01.10.2021 [PERSON] приєднався до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії № 21/4-Б від 01.10.2021 ТОВ «УК «Зараз-5» (далі Договір № 21/4-Б). Довідкою про нарахування та оплату за постачання теплової енергії від 30.09.2022 та рахунками на оплату за теплопостачання ТОВ «УК «Зараз-5» визначено заборгованість за теплопостачання [PERSON] в розмірі 35 280,20 грн. В свою чергу, за здійсненим позивачем перерахунком заборгованості за теплопостачання, дійсна сума заборгованості складає 26 244,85 грн. А сума незаконних, на його думку, нарахувань становить 10 032,40 грн. Зазначає, що як видно з Розрахунку вартості спожитої теплоенергії за опалювальний сезон 2021 2022 роки, дані будинкового лічильника тепла за лютий та березень 2022 року взяті з даних, зазначених ТОВ «УК «Зараз-5» у рахунках на сплату, оскільки у позивача відсутні Акти зняття показників будинкового лічильника теплової енергії за лютий та березень 2022 року. Акти зняття показників з лічильника будинку [PERSON] здійснює ТОВ «Техно-Універсал». 28.04.2023 [PERSON] направив на адресу ТОВ «УК «Зараз-5» претензію про перерахунок вартості опалення та виклик представників ТОВ «УК «Зараз-5» для складання акту-претензії про неправомірні нарахування. Проте, представники ТОВ «УК «Зараз-5» не прибули у встановлений законодавством строк для складання претензії. 30.04.2023 о 12.00 [PERSON] разом із сусідами склав акт-претензію про неправомірні нарахування та 03.05.2023 направив його ТОВ «УК «Зараз-5», яке отримало акт-претензію 04.05.2023. Вважаючи, що дії відповідача містять у собі ознаки нечесної підприємницької практики, яка проявилась у введенні в оману [PERSON] щодо вартості наданих послуг з постачання теплової енергії шляхом надання недостовірних рахунків на оплату за листопад 2021 року березень 2022 року та посилаючись на норми діючого законодавства позивач просив суд: 1. Визнати неправомірними дії Відповідача щодо нарахування Позивачу по квартирам [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] (раніше квартира [ADDRESS] ) комунальної послуги постачання теплової енергії в сумі 10\~032,40 грн; 2. Зобов`язати Відповідача виключити з обліку (розрахунку) по особовому рахунку по квартирам [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] (раніше квартира [ADDRESS] , що належить [PERSON] , суму заборгованості за комунальну послугу постачання теплової енергії в сумі 10 032,4 грн; 3. Стягнути з Відповідача на користь Позивача моральну шкоду в сумі 1 000,00 грн, яка полягає в стражданнях, пов`язаних з незаконними діями Відповідача щодо нарахування неіснуючої заборгованості. Ухвалою суду від 05.06.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 67-68). 12.06.2023 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач збільшив суму моральної шкоди, яку просив стягнути з відповідача в розмірі 1 000 000,00 грн (а.с. 69). 04.07.2023 представником відповідача подано до суду відзив на позов, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Таку свою позицію обґрунтовувала зокрема тим, що ТОВ «УК «ЗАРАЗ-5» стало виконавцем послуги з теплопостачання з 30.10.2021 у зв`язку із зміною в ЖК «ЧАЙКА» теплопостачальної організації на опалювальний період 2021-2022 роки, який у ЖК «ЧАЙКА» розпочався з 01.11.2021. Такі дії були вимушеними, через застосування в період з 19.01.2021 по 03.06.2021 зі сторони ДЕРЖПРОДСПОЖИВСЛУЖБИ, на підставі ідентичних численних скарг окремих мешканців ЖК «Чайка», за одним і тим же фактом незгодою з підняттям тарифу на теплову енергію, до попередньої теплопостачальної організації ТОВ «КК «Реформа», численних штрафів на суму більше 1 млн. грн. У зв`язку з такими діями, подальша господарська діяльність попереднього теплопостачальника була унеможливлена, оскільки, останній фактично був доведений до банкрутства та виключно з метою недопущення порушень прав та інтересів мешканців ЖК «Чайка», забезпечення теплопостачання у вказаному опалювальному періоді, застосовано процедуру зміни теплопостачальника. Враховуючи, що споживачі співвласники квартир та приміщень в багатоквартирних житлових будинках в ЖК «ЧАЙКА», у відповідності до вимог пункту 1 частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не визначили виконавця послуги з теплопостачання та не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин з виконавцем комунальної послуги з теплопостачання, ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЗАРАЗ-5» відповідно до вимог пункту 2 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», набуло статусу виконавця комунальної послуги з теплопостачання для споживачів після укладення відповідних договорів. Розміщені на сайті Товариства проекти індивідуальних договорів приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії, вважаються укладеними з 31.10.2021. Споживач [PERSON] приєднався до Індивідуального договору приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії № 21/4-Б від 01.10.2021 з ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЗАРАЗ-5». Як зазначає представник відповідача, позивач проаналізувавши прийшов до помилкових висновків, щодо неправомірного нарахування ТОВ «УК «Зараз-5» по зазначеним квартирам комунальної послуги постачання теплової енергії в сумі 10 032,40 грн та наполягає, щоб розрахунок зазначеної послуги йому було здійснено за показниками лише лічильника тепла корпусу 4 будинку 21, де фактично проживає позивач, а не за загальним обсягом спожитої теплової енергії у корпусах 3-6 будинку 21, як фактично ТОВ «УК «Зараз-5» було здійснено розрахунок. При цьому, будинок [ADDRESS] корпуси 3, 4, 5, 6 мають загальний ввід зовнішньої інженерної мережі зі спільними до них вузлами комерційного обліку і тому відповідно до пункту 6 Методики Міністерства (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за № 1502/32954), розподіл здійснюється як для однієї будівлі/будинку відповідно до вимог цієї Методики. Звертає увагу суду, що спожита відповідачем послуга з постачання теплової енергії складається з обсягу теплової енергії на опалення безпосередньо приміщення відповідача; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення; частини обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та приготування гарячої води, яке здійснюється під час постачання теплової енергії на індивідуальний пункт для потреб опалення. Тоді як, у рахунку на сплату за послугу за постачання теплової енергії кожному співвласнику багатоквартирного будинку зазначається розрахунковий обсяг теплової енергії, спожитої в будинку [ADDRESS] , корпуси 3, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , а не показник вузла комерційного обліку теплової енергії конкретного корпусу, як помилково вважає позивач. Згідно вимог даної Методики у будинку [ADDRESS] , нарахування плати за послугу постачання теплової енергії (далі ТЕ) відбувалося пропорційно до опалювальної площі будинку 7033,4 кв.м. з розрахунку спожитої теплової енергії спільних вузлів комерційного обліку будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та 21/6. При розрахунку вартості спожитої позивачем ТЕ за 1 місяць по спірним квартирами враховується загальний показник спожитої теплової енергії Гкал будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , який ділиться на загальну опалювальну площу корпусів 3, 4, 5, 6 будинку 21 (в даному випадку 28734,4 м2) таким чином визначається скільки спожито Гкал на м2 опалювальної площі. Зазначений показник множиться на тариф (в даному випадку 2070,70 грн вартість Гкал), згідно чого отримуємо вартість 1 ТЕ на 1 м2, яку множимо на опалювальну площу квартири [ADDRESS] позивача 248,9 м2, згідного чого отримуємо розмір оплати за ТЕ за місяць опалювального періоду. Вважає, що позивач незаконно в порушення процедури встановленої законом здійснив поділ квартири [ADDRESS] та незаконно вніс недостовірні відомості до ЄДР нерухомого майна про начебто утворення 4 нових об`єкта нерухомого майна: квартир [ADDRESS] , 1/2, 1/3, 1/4, оскільки відсутнє відповідне рішення органу місцевого самоврядування про присвоєння кожному об`єкту нерухомості адреси. Позивачем не було надано рішення Борщагівської сільської ради про їх законне утворення та існування по кожній із вказаних квартир окремих, поштових адрес. [PERSON] жодної інформації про законний поділ квартири [ADDRESS] та присвоєння окремих поштових адрес квартирам [ADDRESS] , 1/2, 1/3 1/4 ТОВ «УК «ЗАРАЗ-5» не повідомляв і тому нарахування за постачання теплової енергії в опалювальний період 2021-2022 років здійснювались по квартирі [ADDRESS] з опалювальною площею 248,9 м2. Таким чином, представник відповідача вважала, що ТОВ «УК «ЗАРАЗ-5» виконало свої зобов`язання щодо забезпечення надання комунальної послуги з постачання теплової енергії, надавши цю послугу своєчасно та у повному обсязі, а позивач разом зі своєю дружиною на даний час, як споживачі послуги з постачання теплової енергії, яка надається ТОВ «УК «ЗАРАЗ-5», за період з листопада 2021 року по теперішній час мають значну заборгованість в розмірі 72699,21 грн (а.с. 75-79). 17.07.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої представник позивача зауважив, що доводи сторони відповідача про необґрунтованість позовних вимог є безпідставними та такими, що не спростовують підстав позовної заяви (а.с. 101-109). Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.08.2023 задоволено клопотання представника відповідача та передано справу до Києво-Святошинського районного суду Київської області для розгляду по суті за територіальною підсудністю (а.с. 123-125). Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30.11.2023 ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.08.2023 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 168-171). 12.02.2024 в системі «Електронний суд» сформовано заяву про збільшення позовних вимог, яка за змістом ідентична заяві, яка надійшла до суду 12.06.2023, в якій позивач збільшив суму моральної шкоди до 1 000 000,00 грн (а.с. 173-176). Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи та додатково надані докази, приходить до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України) звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4\~ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами першою та третьою статті 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1 та 2 статті 12\~ЦПК України). Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, на підставі принципу змагальності сторони учасники справи з метою ухвалення рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують, або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності ухвалення бажаного для них рішення. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з положеннями статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79\~ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно норм статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне. [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , що підтверджується копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.08.2021 (а.с. 8-11). [PERSON] як споживач приєднався до Індивідуального договору приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії № 21/4-Б від 01.10.2021 з ТОВ «УК «Зараз-5», про що позивач стверджує у своїй позовній заяві, тим самим визнає умови зазначеного індивідуального договору (а.с. 39-51). Позивач, проаналізувавши Договір № 21/4-Б та Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (зареєстровану в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за № 1502/32954) (далі Методика) прийшов до висновків, щодо неправомірного нарахування ТОВ «УК «Зараз-5» по зазначеним квартирам комунальної послуги постачання теплової енергії в сумі 10 032,40 грн та наполягав, щоб розрахунок зазначеної послуги йому було здійснено за показниками лише лічильника тепла корпусу 4 будинку 21, де фактично проживає позивач, а не за загальним обсягом спожитої теплової енергії у корпусах 3-6 будинку 21, як фактично ТОВ «УК «Зараз-5» було здійснено розрахунок. При цьому, як зазначає представник відповідача й не спростовано достатніми доказами, будинок [ADDRESS] корпуси 3, 4, 5, 6 мають загальний ввід зовнішньої інженерної мережі зі спільними до них вузлами комерційного обліку і тому відповідно до пункту 6 Методики, розподіл здійснюється як для однієї будівлі/будинку. Підпунктом 1 пункту 4 Розділу І Методики визначено, що для розподілу спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги. Як зазначено в абзаці другому пункту 7 Договору № 21/4-Б, постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 11 Договору № 21/4-Б передбачено, що якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку (абзац 2). Згідно з положеннями Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 № 2119-VIII, комерційний облік теплової енергії, спожитої у багатоквартирному будинку, здійснюється вузлами комерційного обліку теплової енергії, що забезпечує загальний облік її споживання, згідно з показаннями даних засобів вимірювальної техніки (частина перша статті 9 Закону). За змістом абзацу 2 пункту 19 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, якщо будівлю (будинок) оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку послуги відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюються за сумою показань всіх вузлів комерційного обліку послуги у будівлі (будинку). За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Пунктом 29 Договору № 21/4-Б визначено, що у разі приготування гарячої води на індивідуальному тепловому пункті будівлі/будинку обсяг теплової енергії для потреб опалення визначається за комерційним обліком з урахуванням кількості теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води. Відповідно до підпункту 11 пункту 40 Договору № 21/4-Б, відключення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). У статті 1 Закону України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» надано визначення місць загального користування (допоміжних приміщень): «Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку це приміщення, призначенні для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення». Відповідно до частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Як зазначено у відзиві на позов, лише в приміщеннях індивідуальних теплових пунктів, розташованих у корпусі 3 та корпусі 6 (кв. [ADDRESS] встановлені спільні вузли комерційного обліку теплової енергії, які обліковують загальний підігрів води по корпусах 3,4,5,6, що підтверджується проектною документацією будинку згідно якої у будинку 21 корпусах 3-6 лише у вузлах системи опалення корпусу 3 та корпусі 6 (кв. 16-31) знаходяться вузли обліку теплової енергії модуля горяного водопостачання, які і фіксують підігрів води у всіх корпусах з 3 по 6 включно, зазначене також підтверджується відсутністю у теплових вузлах систем теплопостачання корпусів 4, 5 та 6 (кв. 1-13) модулів гарячого водопостачання та вузлів обліку теплової енергії модуля гарячого водопостачання, незважаючи на те, що і в зазначених корпусах в опалювальний період здійснюється підігрів води під час постачання теплової енергії для потреб опалення в результаті чого і споживачі у зазначених будинках в результаті цього отримують у свої приміщення гаряче водопостачання. Підтвердженням того, що спільні вузли комерційного обліку теплової енергії, що знаходяться у корпусах 3 та 6 (кв. 16-31), крім обліку спожитої теплової енергії на опалення своїх корпусів обліковують ще і підігрів води у всіх корпусах 3, 4, 5, 6 (кв. 1-13) та 6 (кв. 16-31) будинку [ADDRESS] свідчить різниця у показниках лічильників теплової енергії, що знімаються щомісячно представниками ТОВ «Техно-універсал» та яка відображена у бухгалтерській довідці долученій до відзиву (а.с. 83). Відповідно до вищезазначеного, у рахунку на сплату за послугу за постачання теплової енергії кожному співвласнику багатоквартирного будинку зазначається розрахунковий обсяг теплової енергії, спожитої в будинку [ADDRESS] , корпуси 3, [ADDRESS] , 5, [ADDRESS] , а не показник вузла комерційного обліку теплової енергії конкретного корпусу. Згідно вимог Методики у будинку [ADDRESS] , нарахування плати за послугу постачання теплової енергії (далі ТЕ) відбувалося пропорційно до опалювальної площі будинку 7033,40 кв.м. з розрахунку спожитої теплової енергії спільних вузлів комерційного обліку будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , 21/5 та 21/6. Суд погоджується з доводами сторони відповідача, що при розрахунку вартості спожитої позивачем ТЕ за 1 місяць по спірним квартирами враховується загальний показник спожитої теплової енергії Гкал будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , який ділиться на загальну опалювальну площу корпусів 3, 4, 5, 6 будинку 21 (в даному випадку 28734,4 м2) таким чином визначається скільки спожито Гкал на м2 опалювальної площі. Зазначений показник множиться на тариф (в даному випадку 2070,70 грн вартість Гкал), згідно чого виходить вартість 1 ТЕ на 1 м2, яка підлягає множенню на опалювальну площу квартири [ADDRESS] позивача 248,9 м2, згідного чого отримується розмір оплати за ТЕ за місяць опалювального періоду. Як вважає представник відповідача, позивач незаконно в порушення процедури встановленої законом здійснив поділ квартири [ADDRESS] та незаконно вніс недостовірні відомості до ЄДР нерухомого майна про начебто утворення 4 нових об`єкта нерухомого майна: квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , 1/3, 1/4, оскільки відсутнє відповідне рішення органу місцевого самоврядування про присвоєння кожному об`єкту нерухомості адреси. Незважаючи на вказані доводи, стороною позивача не було надано суду доказів існування чотирьох різних адрес та відповідного рішення Борщагівської сільської ради про законне утворення квартир та існування по кожній із вказаних квартир окремих, поштових адрес. Доказів інформування [PERSON] відповідача про поділ квартири [ADDRESS] та присвоєння окремих поштових адрес квартирам [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , не надано, тому нарахування за постачання теплової енергії в опалювальний період 2021-2022 років правомірно здійснювались по квартирі [ADDRESS] з опалювальною площею 248,9 м2. Абзацом першим пункту 5 Договору № 21/4-Б передбачено, що Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим Договором. Як зазначає представник відповідача, позивач помилково у своїх розрахунках зазначає загальну опалювальну площу будинку 21 корпус 4 7234,1 м2, замість вірної 7033,4 м2, посилаючись лише на те, що дана площа вказувалась в іншому договорі укладеному з іншою теплопостачальною компанією. Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 № 630, опалювана площа (об`єм) будинку загальна площа (об`єм) приміщень будинку, в тому числі у разі опалення площа (об`єм) сходових кліток, ліфтових та інших шахт; опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас. За змістом частини 4 статті 1 Кодексу газорозподільних систем опалювальна площа загальна опалювальна площа об`єкта споживача без урахування площі лоджій, балконів, терас, а також площі приміщень, де відсутні тепловіддавальні поверхні (радіатори, регістри, стінки печей, трубопроводи систем опалення тощо), які безпосередньо не з`єднані з опалювальними приміщеннями дверними та іншими отворами. За таких обставин, опалювальна площа визначається шляхом виключення з загальної площі об`єкту площі неопалювальних приміщень. Таким чином, кожна з житлових квартир у будинку [ADDRESS] має відповідно до технічного паспорту загальну та опалювану площі (загальна без урахування площі лоджій, балконів, терас) і за сумою площ всіх квартир, що знаходяться безпосередньо у даному будинку складається загальна площа всіх 47 квартир, яка дорівнює 7322,40 м2 та опалювальна площа яка дорівнює 7033,40 м2, що підтверджується показниками загальної та опалювальної площі по буд. [ADDRESS] (а.с. 85). Таким чином, суд вважає, що ТОВ «УК «ЗАРАЗ-5» виконало свої зобов`язання щодо забезпечення надання комунальної послуги з постачання теплової енергії, надавши цю послугу своєчасно, у повному обсязі та на умовах визначених Договором № 21/4-Б та чинним законодавством, а доводи позивача щодо незаконних нарахувань заборгованості за комунальну послугу постачання теплової енергії в сумі 10032,40 грн за опалювальний сезон 2021-2022 роки та відповідно здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики є помилковими та такими, що не знайшли свого підтвердження. З огляду вищенаведеного, оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються заявлені позивачем вимоги, аналізуючи надані сторонами докази, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, оскільки стороною позивача не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову. Інші доводи сторони позивача, з урахуванням встановлених судом обставин справи, не спростовують висновків суду щодо безпідставності заявлених позивачем вимог.

Outcome: dismissed