Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Савка Тарас Володимирович звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивує тим, що 13.01.2023 року відбулась дорожньо-транспортна пригода у м.Львові на перехресті вул.Стрийська-Наукова за участю транспортного засобу "Volkswagen Crafter", д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу "Toyota Corolla", д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 16.02.2023 року [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Вказаною постановою встановлено вину [PERSON] у наастанні ДТП, яка мала місце 13.01.2023 року. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіля позивача було завдано значних технічних ушкоджень. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Volkswagen Crafter", д.н.з. [NUMBER] застрахована в АСК "Омега" за полісом ЕР/212/754832. Вказує, що потерпілий повідомив відповідача в день настання ДТП про настання дорожньо-транспортної пригоди та надав відомості про місце знаходження пошкодженого транспортного засобу з метою проведення оцінки збитків представником страхової компанії, а 10.02.2023 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначає, що позивачкою на офіційному сервісі Тойота Центр Львів Діамант - ТОВ "Сервісний центр "Діамант" проведено відновлювальний ремонт належного їй на праві власності транспортного засобу, вартість якого становила 80092,73 грн. Разом з тим, відповідач так і не виплатив суму страхового відшкодування позивачу. Окрім цього, вказує, що з відповідача також підлягає стягненню пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, яка станом на момент написання позову становить 9233,70 грн. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 80092,73 грн., суму пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 9233,70 грн. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн. та на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримав, просив такий задоволити, щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечив. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце такого, відзиву, а також будь-яких клопотань на адресу суду не направляв. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову не заперечив, оскільки не відшкодовував [PERSON] будь-яких грошових коштів. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 13.01.2023 року в м. Львів на перехресті вул. Стрийська-Наукова, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Volkswagen Crafter д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Toyota Corolla д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 16.02.2023 року у справі №465/627/23 звільнено [PERSON] від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, обмежившись усним зауваженням; провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , [INFO] - закрито. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що в діях [PERSON] наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, дії останнього вірно кваліфіковані, оскільки [PERSON] порушив правила дорожнього руху, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу, вина його доведена повністю зібраними по справі матеріалами, зокрема протоколом серії ААД № 453262 від 13 січня 2023 року, схемою місця ДТП, заявою правопорушника ДТП. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником транспортного засобу "Toyota Corolla", д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу "Volkswagen Crafter", д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу №ЕР/212/754832 у ПрАТ «АСК «Омега», дійсного на дату дорожньо-транспортної пригоди. В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зістаттею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (стаття 990 ЦК України). Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, у статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Судом встановлено, що 10.02.2023 року позивачка [PERSON] звернулася до ПрАТ «АСК «Омега» із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій зазначила погоджену суму страхового відшкодування в розмірі 83341,34 грн. та надала реквізити банківського рахунку, на який відповідачу слід було перерахувати страхове відшкодування. Згідно відповіді ПрАТ "АСК "Омега" №434/1 від 20.04.2023 року розгляд справи призупинено, оскільки у постанові суду зазначено про те, що [PERSON] компенсував завдану шкоду. Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (пункт 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092). Значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ,автобусів; 5 років - для фототехніки (пункт 7.38 розділу VII Методики). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] транспортний засіб "Toyota Corolla", д.н.з. [NUMBER] 2020 року випуску, а відтак значення коефіцієнта фізичного зносу дорівнює нулю, оскільки строк експлуатації вказаного автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди не перевищував визначеного п.7.38 Методики строку (7 років). Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У постанові від 6 липня 2018 року посправі №924/675/17 Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Як вбачається з акту виконаних робіт №135935 від 07.03.2023 року на підставі договору №135935 від 20.02.2023 року та рахунку-фактури №ДМ00045517 від 03.03.2023 року вартість проведення робіт, а також обладнання, деталей, запасних частин та матеріалів, які були використанні при проведенні ремонту транспортного засобу "Toyota Corolla", д.н.з. [NUMBER] складає 78412,73 грн. Вказана сума була сплачена позивачкою [PERSON] ТОВ "Сервісний центр "Діамант", що підтверджується квитанціями №0.0.2837158807.1 від 28.01.2023 року, №0.0.2869210961.1 від 20.02.2023 року та №0.0.2886824816.1 від 04.03.2023 року. Окрім цього, позивачкою понесено витрати в розмірі 1680,00 грн., які полягали в огляді автомобіля, що підтверджується рахунком-фактурою №ДМ00043963 від 25.01.2023 року. Вказана сума сплачена позивачкою ТОВ "Сервісний центр "Діамант", що підтверджується квитанцією №0.0.2834044211.1 від 25.01.2023 року. В ході розгляду вказаної цивільної справи судом встановлено, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не відшкодовано матеріальної шкоди позивачці, яку їй було завдано внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.01.2023 року. Слід зазначити, що представником відповідача не подано суду доказів, які б могли спростувати позицію позивача, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення матеріальна шкода в розмірі 80092,73 грн. Окрім цього, статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строку (термін). Отже, стягуючи суму страхового відшкодування, судом встановлено, що дії страховика щодо несплати страхового відшкодування були неправомірними. Положення п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказують на те, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Відтак страховик мав узгодити суму страхового відшкодування з позивачем та виплатити таке відшкодування у повному обсязі. Виплата страхового відшкодування у неповному обсязі є простроченням грошового зобов`язання на суму, яка залишилася несплаченою. Відповідно до ч.1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно з п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки, судом встановлено, що страховик порушив строк виплати страхового відшкодування, тому суд, з врахування наведених позивачем розрахунків, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 9233,70 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»`договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою [PERSON] 02.08.2023 року укладено договір №85 про надання правничої допомоги з Адвокатським об`єднанням "Федечко, Савка та партнери", відповідно до умов якого предметом даного договору є надання адвокатським об`єднанням усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором. Відповідно до п.5.1 вказаного договору детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокатському об`єднанню гонорару та фактичних витрат пов`язаних із виконанням даного договору, окремо обумовлюється сторонами та зазначається в Акті виконаних робіт (наданих послуг), який є невід`ємною частиною даного договору. З Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 03.08.2023 року за Договором про надання правничої допомоги вбачається, що загальна вартість робіт (послуг) становить 12000,00 гривень. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). Факт сплати позивачкою гонорару Адвокатському об`єднанню "Федечко, Савка та партнери" в розмірі 12000,00 грн. підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №35 від 03.08.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України , заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Щодо зазначення позивачем суми стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг. Суд вважає, що підлягають до стягнення витрати позивача на правову допомогу у даній справі, з врахуванням часу, необхідного на фактичне надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг, суд вважає, що сума на відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 12000,00 грн. є розумною та не завищеною. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов [PERSON] задоволено, позивачка понесла судові витрати на правову допомогу, що підтверджено належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 12000,00 гривень, що відповідає принципу розумності та реальності розміру витрат на правову допомогу. Окрім цього, відповідно до положень статей 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1073,60 гривень за подання позовної заяви.

Outcome: approved