Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 09 березня 2017 року № Z71.206.73258 у сумі 36197,04 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14621,89 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 10209,95 грн., за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 11365,20 грн., трьох відсотків річних за користування кредитом у розмірі 1332,61 грн., інфляційних втрат у розмірі 5151,49 грн.; за договором від 07 березня 2017 року № С02.206.73250 у сумі 28687,28 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 10000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 18687,28 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 14000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 09.03.2017 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № Z71.206.73258. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримала кредит в розмірі 15400,00 грн. Відповідно до п. 1.4 Договору кредиту за користування кредитом, позичальник сплачує проценти в розмірі 15% річних від залишкової суми кредиту. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 15400,00 грн. в строки визначені умовами договору. Крім того, 07.03.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С02.206.73250. Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 200000,00 грн. Банк на виконання умов Договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 10000,00 грн. строком до 07.03.2021, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надавши кредитні кошти в розмірі 10000,00грн. в межах кредитного ліміту визначеного в п.п.3.1. Договору. Позичальник своїх зобов`язань за договорами належним чином не виконує. У зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за договором від 09 березня 2017 року № Z71.206.73258 у сумі 36197,04 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14621,89 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 10209,95 грн., за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 11365,20 грн., трьох відсотків річних за користування кредитом у розмірі 1332,61 грн., інфляційних втрат у розмірі 5151,49 грн.; за договором від 07 березня 2017 року № С02.206.73250 у сумі 28687,28 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 10000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 18687,28 грн. 03 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги до боржника. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03 грудня 2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право вимоги за Договором від 09 березня 2017 року № Z71.206.73258 та Договором № С02.206.73250 від 07 березня 2017 року, що укладені між АТ «Ідея Банком» та [PERSON] . Ухвалою суду\~від 05\~грудня 2023\~року,\~позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач у судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову\~з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено факт укладення між ПАТ «Ідея Банк» і відповідачкою 09.03.2017 року кредитного договору № Z71.206.73258. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримала кредит в розмірі 15400,00 грн. Відповідно до п. 1.4 Договору кредиту за користування кредитом, позичальник сплачує проценти в розмірі 15% річних від залишкової суми кредиту. Також сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно і термін та в розмірах, встановлених згідно з Графіком щомісячних платежів за кредитним договором. При цьому погашення заборгованості [PERSON] зобов`язувалася здійснювати щомісячними платежами згідно з графіком платежів. Остання ознайомлена та погодилася з Умовами договору. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 15400,00 грн. в строки визначені умовами договору. 07 березня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С02.206.73250. Так, відповідно до п.2 Договору Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску. Згідно з п.3 Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00грн. (п.п.3.1. Договору). Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 200 000,00грн. (п.п.3.2. Договору). Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48,00 % річних (п.п.3.3. Договору). Банк на виконання умов Договору відкрив поточний рахунок та надав позичальнику грошові кошти у сумі 10000,00грн. строком до 07 березня 2021 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами Договору. Як встановлено зі змісту п.п.4 Договору Підписанням Угоди Клієнт підтверджує, що ознайомлений з Типовим графіком і розрахунком сукупної вартості Кредиту. Як вбачається з п.п.5.1. Угоди Клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на інтернет-сторінці Банку за електронною www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний. Відповідно до п.п.5.3. Договору Банк перед укладенням Угоди повідомив позичальнику в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомлений із тарифами Банку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу даної угоди йому вручено Банком при підписанні даної Угоди; умови даної Угоди та Договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам. АТ «Ідея Банк» виконав своє зобов`язання за договором, проте відповідач порушила зобов`язання за вказаним кредитним договором. 03 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги до боржника. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: (1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); (2) правонаступництва; (3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); (4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020 позичальник АТ «Ідея Банк» відступив позивачу ТОВ «ФК «Профіт Капітал» шляхом продажу належні банку, а останнє набуло права вимоги банку в розмірі заборгованості боржників перед банком, які визначені в Реєстрі боржників. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03 грудня 2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право вимоги за Договором від 09 березня 2017 року № Z71.206.73258 та Договором № С02.206.73250 від 07 березня 2017 року, що укладені між АТ «Ідея Банком» та [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач користувалася кредитними коштами та порушила свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, про що свідчить виписка з рахунку та розрахунок заборгованості станом на 03 грудня 2020 року, внаслідок чого у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за договором від 09 березня 2017 року № Z71.206.73258 у сумі 36197,04 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14621,89 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 10209,95 грн., за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 11365,20 грн., трьох відсотків річних за користування кредитом у розмірі 1332,61 грн., інфляційних втрат у розмірі 5151,49 грн.; за договором від 07 березня 2017 року № С02.206.73250 у сумі 28687,28 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 10000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 18687,28 грн. Суд враховує, що відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надано. З огляду на це, суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» належить стягнути борг за договором від 09 березня 2017 року № Z71.206.73258 у сумі 36197,04 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14621,89 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 10209,95 грн., за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 11365,20 грн., трьох відсотків річних за користування кредитом у розмірі 1332,61 грн., інфляційних втрат у розмірі 5151,49 грн.; за договором від 07 березня 2017 року № С02.206.73250 у сумі 28687,28 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 10000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 18687,28 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу у розміні 14000,00 грн, суд приходить до наступного. Положеннями\~ст.59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3\~ст.141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.ч.3,4\~ст.137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5\~ст.137 ЦПК України\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.6\~ст.137 ЦПК України\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Таким чином, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано договір №28092021-1 від 28.09.2021 р. між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» про надання правової допомоги; Додаткова угода №6 від 12.06.2023 р., Акт №16 прийому-передачі Реєстру Боржників від 12.06.2023 р., Акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги, з вказанням розміру та обсягу наданої правової допомоги із зазначенням вартості, а саме вартість наданих послуг із правової допомоги складає 112000,00 грн., в яку відповідно включено правову допомогу за позовом до [PERSON] , в розмірі 14000,00 грн., що була сплачена ТОВ «ФК «Профіт Капітал» адвокатському об`єднанню «Правовий діалог» та підтверджується платіжним дорученням. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога позивача, у частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Outcome: approved