Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Приватне акцоінерне товариство "Страхова група "ТАС" у листопаді 2021 звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, в якому просило стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ "Страхова група "ТАС" суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 512 грн 43 коп та витрати, які складються з судового збору, в розмірі 2 270 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.03.2020 за участю автомобіля "ЗАЗ DAEWOO", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої заподіяні механічні пошкодження автомобілю Nissan, державний номерний знак [NUMBER] . Під час заподіяння шкоди діяв договір добровільного страхування наземного транспорту №FA 00063167 від 14.06.2019, страховиком за яким є ПрАТ "Страхова група "ТАС", а страхувальником - власник транспортного засобу Nissan, державний номерний знак [NUMBER] . Позивач за цим договором прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди, заподіяної страхувальнику вищенаведеного транспортного засобу. Відповідно до постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2020 у справі №487/1843/20 відповідач визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Страхувальник за договором добровільного страхування наземного транспорту №FA 00063167 від 14.06.2019 звернувся до позивача з заявою про дорожньо-транспортну пригоду, яка була розглянута, та, на підставі акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 22.04.2020, ремонтної калькуляції №06511_01 від 23.04.2020, рахунку-фактури №49259 від 03.04.2020, страхового акту №10960/01/920 від 25.05.2020, розрахунку суми страхового відшкодування від 25.05.202, відповідно до умов договору здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль Nissan, державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 67 606 грн 85 коп. Відповідач застрахований в ПрАТ "УПСК" полісом №АО4391330. В межах ліміту, а також з урахуванням зносу ПрАТ "УПСК" виплатило на користь позивача сплачене страхове відшкодування в розмірі 55 094 грн 42 коп. Посилаючись на положеня ст.ст. 993, 1194 ЦК України, ст.27 Закону України "Про страхування", позивач вважає, що сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач позивачу, складає 12 512 грн 43 коп (67 606, 85 - 55 094, 42). Ухвалою суду від 09.11.2021 відкрито провадженя у цивільній справі з призначенням підготовчого засідання. 30.11.2021 від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості другого відповідача ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія". 03.12.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміту відповідальності страхової компанії, який визначений в сумі 150 000 грн. Саме на ПрАТ "УПСК" як на страховика покладений відповідний обов`язок по відшкодуванню шкоди у межах суми страхового ліміту. Враховуючи, що чинне законодавство передбачає право звернення до винної у ДТП особи у разі, коли розмір завданої майнової шкоди перевищує ліміт відповідальності страхової компанії, вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення з нього матеріальної шкоди. 28.11.2023 надійшла відповідь позивача на відзив, відповідно до якої зазначено, що оскільки транспортний засіб Nissan, державний номерний знак [NUMBER] був пошкоджений у попередніх дорожньо-транспортних пригодах, і його складові були відновлені шляхом проведення ремонтних робіт, тому, відповідно до п.п. б п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, ПрАТ "УПСК", як страховик відповідальності винної особи - відповідача, застосувало коефіцієнт фізичного зносу. Сума виплати страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 55 094 грн 42 коп, а різниця між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу в розмірі 12 512 грн 43 коп підлягає стягненню з заподіювача шкоди, обто з відповідача. Ухвалою суду від 24.01.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення у справі відповідача ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія". За клопотанням представника позивача ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду від 08.02.2024 закрито підготовче про вадження у справі і призначено судовий розгляд по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позов. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія", повідомлений про дату і час судового засідання, не був присутнім в судовому засіданні, письмових пояснень щодо позову або відзиву не подав. Заслухавши сторони, дослідивши надані ними докази, суд ввжає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 23 березня 2020 року у м. Миколаєві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля "ЗАЗ DAEWOO", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Nissan, державний номерний знак [NUMBER] . Під час ДТП автомобіль Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На підставі укладеного між Приватним акціонерним товаристовом «Страхова група "ТАС"» та ТОВ "ОТОКОЧ УКРАЇНА", як власником автомобіля Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , договору добровільного страхування №FA 00063167 від 14.06.2019 та акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 22.04.2020, ремонтної калькуляції №06511_01 від 23.04.2020, рахунку-фактури №49259 від 03.04.2020, страхового акту №10960/01/920 від 25.05.2020, розрахунку суми страхового відшкодування від 25.05.202 позивач здійснив виплату страхувальникові страхового відшкодування у розмірі 67 606 грн 85 коп, що підтверджується платіжним дорученням №100776 від 27.05.2020р. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» полісом №АО4391330, яке в межах ліміту його відповідальності за заявленим страховим випадком, виходячи з розміру завданих збитків, застосувавши коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, відшкодувало позивачу - Приватному акціонерному товариству "Страхова група "ТАС"страхове відшкодування в розмірі 55 094 грн 42 коп. Різниця між виплаченим позивачем потерпілому - ТОВ "ОТОКОЧ УКРАЇНА" страховим відшкодуванням та відшкодованою позивачу ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія» сумою страхового відшкодування становить 12 512 грн 43 коп. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. За змістом статті 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вимога позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до завдавача шкоди - відповідача [PERSON] у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування заснована на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Крім того, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначений порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою. Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) фізичний знос - це утрата вартості колісного транспортного засобу (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей колісного транспортного засобу (його складників) порівняно з вартістю нового подібного колісного транспортного засобу (його складників). Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу (пункт 2.3 Методики ). Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія», застосувавши коефіцієнт фізичного зносу, виплатило позивачеві 55 094 грн 42 коп, тому, в такому випадку, цей розмір страхового відшкодування не покривав реальної вартості відновлювального ремонту автомобіля Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , що становить 67 606 грн. Отже, різниця між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу в розмірі 12 512 грн 43 коп підлягає стягненню з відповідача [PERSON] як з винної особи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, внаслідок задоволення позовних вимог ПрАТ "Страхова група "ТАС", з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved