Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

29 січня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив визнати за ним право власності на дві земельні ділянки в порядку спадкування після смерті свого батька. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно. Він є спадкоємцем за законом та прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. В оформленні спадщини на землю нотаріус йому відмовила, оскільки державні акти на право власності на землю видані після смерті спадкодавця, а тому є недійсними. Покликаючись на це, він не має можливості оформити право власності на землю в нотаріальній конторі, у зв`язку з чим просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився. Згідно письмової заяви просив справу розглядати за його відсутності, та задовольнити позов. Зарічненська селищна рада явку повноважного представника для участі в судовому засіданні не забезпечила. Згідно письмової заяви від 20 лютого 2024 року просить справу розглядадти без участі представника. відповідача. За змістом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с.9). Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, зокрема на земельну ділянку площею 1,1578 га кадастровий номер 5622283200:09:000:0121 для ведення особистого селянського господарства, що стверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ № 067623; земельну ділянку площею 1,0433 га кадастровий номер 5622283200:09:000:0080 для ведення особистого селянського господарства, що стверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ № 006273 (а.с.33,29). Вказані Державні акти були видані 22 грудня 2003 року, тобто після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Факт належності вищезазначених земельних ділянок спадкодавцю [PERSON] підтверджується також витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9921391702030 від 29 травня 2023 року, № НВ-9921391782023 від 29 травня 2023 року (а.с.30,34). Спадкодавець [PERSON] був документований сертифікатом на право на земельну частку (пай), як члену КСП «Прип`ять» (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 25 січня 2024 року державний нотаріус Зарічненської районної державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] через те, що Державні акти на землю видані після смерті спадкодавця [PERSON] , та є недійсними (а.с.11). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На даний час Законами України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» видача державних актів на право власності на земельну ділянку не передбачена. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи вищезазначені та досліджені докази, враховуючи те, що позивачка має право на спадщину за законом після смерті своєї матері, однак не має можливості отримати свідоцтво про право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом у зв`язку з тим, що Державні акти на право власності на земельні ділянки були видані після смерті спадкодавця, суд приходить до висновку про те, що порушене право позивачки слід захистити у визначений позовом спосіб. Судові витрати судом не розподіляються, оскільки позивач [PERSON] просить залишити судові витрати за ним.

Outcome: approved