Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2007 року вони з відповідачем перебували в цивільному шлюбі та мають сина, [PERSON] , [INFO] . Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його доходу (заробітку). Позивачка та відповідач в судове засідання не з`явилися, судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину не залежить від віку батьків. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею ЦПК України. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи всі обставини, зокрема те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, даний обов`язок покладений на нього законом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати при подачі позову до суду. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць у відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved