Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У квітні 2023 року представник позивача звернувся до суду із позовом про визнання за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] помер [PERSON] [INFO] [PERSON] звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , звернулися діти померлого : [PERSON] , [PERSON] та дружина померлого - [PERSON] . До складу спадщини після [PERSON] відноситься, в тому числі і двокімнатна квартира [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на підставі договору дарування. 24.03.2021р. [PERSON] звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна, однак постановою Дванадцятої державної нотаріальної контори від 20.02.2023р. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на квартиру. Позивачем у березні 2023р. на адресу відповідачів було направлено вимогу, відповідно до якої позивач просив у десятиденний строк з дня отримання вимоги надати документ, що посвідчує право власності на спадкове майно. Однак відповідачі не надали [PERSON] документ, що посвідчує право власності на спадкове майно. Оскільки, без документа, що посвідчує право власності на спадкове майно, позивач не може отримати свідоцтво про право власності на частку у спадковому майні, а відповідачі відмовляються надати документ, що посвідчує право власності на спадкове майно. Тому виникла необхідність звернутися до суду з позовом про визнання за позивачем правв власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Таким чином, оскільки позивачу було відмовлено в отримані свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності документа, що підтверджує право власності померлого на спадкове майно, його право підлягає поновленню у судовому порядку. Просить позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 21.04.2023р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 04.05.2023р. відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову у вказаній справі. Ухвалою суду від 27.06.2023р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Представника відповідача [PERSON] заперечував проти позовних вимог та вказав, що правовстаноюючого документу у його довірителя немає. [PERSON] у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав відзив на позовну заяву в якому вказав, що позивач разом з матір`ю - [PERSON] , батьком - [PERSON] та ним є власниками у рівних частках трикімнатної квартири [ADDRESS] . Позивач користується та постійно проживає з сім`єю у вказаній квартирі, де є постійно зареєстрованим. Вказує, що право позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину не оспорює. Позивачем надано відповідь на вказаний відзив в якому вказав, що між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка домовленість, виникають непорозуміння та суперечки з приводу спадкового майна, а саме квартири [ADDRESS] . Відповідач не спростовує доводи позивача в частині того, що відповідачі категорично відмовляються надавати документ, що посвідчує право власності на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] . Відзив базується виключно на його не згоді щодо способу захисту позивача. Звертає увагу, що нотаріусом не було порушено вимог законодавства при винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова у вчиненні нотаріальної дії базується виключно на підставах не надання документів, які посвідчують право власності спадкодавця.. Позивач є спадкоємцем першої черги, вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, наразі має перешкоди в отримані свідоцтва по право на спадщину за законом, зважаючи на відсутність документа, який посвідчує право власності на спадкове майно. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву в якому вказала, що з жодного закону чи правочину не виникає обов`язок відповідача [PERSON] отримати, зберігати та надавати іншому спадкоємцю [PERSON] правовстановлюючі документи на спадкове майно. Позивач [PERSON] та відповідачі є спадкоємцями у спадковій справі № 205/2020 від 19.02.2020р. з абсолютно однаковими правами та обов`язками. Належним відповідачем у даній справі є Дванадцята Київська державна нотаріальна контора. Просить відмовити у задоволенні позову. Позивачем надано відповідь на вказаний відзив в якому вказав, що відмова у вчиненні нотаріальної дії грунтується на відсутності у нотаріуса законних підстав видати свідоцтво про право на спадщину за законом, зважаючи на відсутність документа, який посвідчує право власності на спадкове майно. З дня смерті спадкодавця саме відповідачі ухиляються від надання нотаріусу документа, який посвідчує право власності на спадкове майно. Представник Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] є сином померлого [PERSON] . Відповідно до довідки про коло спадкоємців до нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] звернулися діти померлого [PERSON] , [PERSON] та дружина померлого [PERSON] /а.с.13/. Відповідно до інформаційної довідки від 15.04.2021р. згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 12 від 11.03.2004 № 1-473 та зареєстрованого в бюро 06.04.2004 за реєстровим № 6672/а.с.14/. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 20.02.2023р. № 793/02/31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна на його ім`я у належній померлому частці квартири під номером [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на спадкове майно/а.с.30/. Позивачем на адресу відповідачів було направлено вимогу про надання документа, що посвідчує право власності на спадкове майно/а.с.31-40/. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1,3 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на майно, що підлягає реєстрації, може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів. Відповідно до п. 4.16 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 328 ч. 2 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд не приймає до уваги посилання відповідачів, що належним відповідачем у даній справі повинна бути нотаріальна контора, яка винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а не спадкоємці, які мають такі ж самі права, як і позивач, виходячи з наступного. Судом встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] звернулися діти померлого [PERSON] , [PERSON] та дружина померлого [PERSON] /а.с.13/. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Тобто, з вказаного вбачається, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , а тому вони є належними відповідачами у вказаній справі. Відповідч у своїх поясненнях наголосили, що у них відсутній правовстановлюючий документ на спірну квартиру і вони також позбавлені можливості отримати свої частки. Враховуючи викладене та враховуючи той факт, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на користь позивача за законом, з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. ІV. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат з відповідачів, оскільки ними не порушені права, свободи чи інтереси позивача.

Outcome: partial