Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до відповідача ТОВ «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 26.02.2018 року по 29.11.2022 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське», працюючи гірником очисного забою підземним 5 розряду, з повним підземним робочим днем у шахті. Звільнений згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ № 338к від 29.11.2022 року, про що є відповідний підпис в трудовій книжці [NUMBER] . При звільненні заробітна плата [PERSON] була виплачена не в повному обсязі. Враховуючи наведене, посилаючись на вимоги ст. ст. 115, 116 КЗпП України, [PERSON] просить стягнути заборгованість по нарахованій, але не виплаченій при звільненні заробітній платі та всіх сум, що належали йому при звільненні та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах місячного платежу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача ТОВ «Краснолиманське» Руденко А.А. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника товариства та довідку про наявну у [PERSON] заборгованість із заробітної плати. Відзив на позовну заяву на адресу суду від представника відповідача не надходив. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач з 26.02.2018 року по 29.11.2022 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та 29.11.2022 року його було звільнено з підприємства за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, відповідно до наказу № 338к від 29.11.2022 року, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією трудової книжки серії [NUMBER] . Згідно наданої представником відповідача довідки № 513 від 22.12.2023 року, заборгованість з виплати заробітної плати у [PERSON] за період з листопада 2019 року по грудень 2020 року та березень 2022 року на дату складання довідки становить 78540,23 грн. Сума заборгованості зазначена після утримань всіх обов`язкових податків та зборів. За приписами ст. 47 КЗпП України (в редакції, що діяла станом на день звільнення позивача) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України (в редакції, що діяла станом на день звільнення позивача) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Стаття 233 КЗпП України (в редакції, що діяла до 11.12.2022 року) передбачала, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільнення (стаття 116). Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем не надано суду доказів того, що ним було вручено позивачу письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівнику при звільненні, суд вважає, що строк звернення до суду позивачем не пропущено. Таким чином, суд вважає, що позивач своєчасно звернувся до суду з вказаним позовом і строки звернення до суду за цим позовом ним не порушені. Враховуючи наведене, законодавчі приписи та встановлені обставини спірних правовідносин, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що станом на дату розгляду справи 13.02.2024 р. відповідач має перед позивачем заборгованість із заробітної плати в сумі 78540,23 грн і тому вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», станом на день звернення позивача до суду, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13420,00 грн). Таким чином за подання цього позову до суду позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 1073,60 грн, але відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору позивач звільнений. Враховуючи наведене та правила ст. 141 ЦПК України, сума судового збору в розмірі 1073,60 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, підлягає негайному виконанню. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення суду в частини стягнення заробітної плати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved