Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

У вересні 2023 року до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначив, після смерті дружини [PERSON] , [INFO] приватним нотаріусом Дудкіною С.Г. заведено спадкову справу № 49/2022 на підставі поданої [PERSON] заяви від 09 серпня 2022 року про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , уродженки смт. Макарів Макарівського району Київської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Нотаріусом перевірено факт смерті [PERSON] за свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 21 липня 2022 року Кременчуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис № 402 від 21 липня 2022 року. Місце відкриття спадщини підтверджується довідкою № 6839/01-28, виданою 17 серпня 2022 року Автозаводською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Факт реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим 22 грудня 1990 року Відділом ЗАГС Московського району м.Київ, актовий запис № 1951 від 22 грудня 1990 року. Згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданим 27 липня 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства, та довідкою КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "КРЕМЕНЧУЦЬКЕ МІЖМІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ КРЕМЕНЧУЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ КРЕМЕЧУЦЬКОГО РАЙОНУ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ", виданою 18.05.2023 за № 61/2137, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 31 січня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, актовий запис № 281 від 31 січня 2001 року. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Рай бюро ЗАГС Макарів Київської обл., актовий запис № 33 від 16 квітня 1966 року, та свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданим 27 травня 1976 року. На день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, виданою 24.05.2023 за № 3109/01-27. Разом з [PERSON] не було зареєстровано жодної особи, факт прийняття спадщини [PERSON] не підтверджено. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 06 березня 2021 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис № 672 від 06 березня 2021 року. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 01 листопада 1988 року Автозаводським районним відділом ЗАГС м.Кременчука, актовий запис № 1219 від 01 листопада 1988 року. На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, виданою 24.05.2023 за № 4490/01-28. Згідно з довідкою [PERSON] проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав на майно. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Постановою від 04.08.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з не підтвердженням факту належності [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , правовстановлюючого документа на квартиру та факту прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON] , яка померла [INFO] . Просив визнати за ним право власності у порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді від 16 жовтня 2023 року у справі відкрито провадження, залучено сторони до участі у справі, постановлено розглянути справу у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року визнано підготовку справи до розгляду закінченою, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] до суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Марченко А.С. просив розглянути справу без участі представника відповідача, щодо суті розгляду справи не визначився. Третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Дудкіна С.Г. в судове засідання не прибула, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 22 грудня 1990 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Відділом ЗАГС Московського району м.Київ, актовий запис № 1951 (а.с.13). [INFO] померла дружина позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим Кременчуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис № 402 (а.с. 17). Приватним нотаріусом Дудкіною С.Г. зареєстровано спадкову справу № 49/2022 на підставі поданої [PERSON] заяви від 09 серпня 2022 року про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , уродженки смт. Макарів Макарівського району Київської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданим 27 липня 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства, та довідкою Комунального підприємства "Кремечуцьке бюро технічної інвентирації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області", виданою 18.05.2023 за № 61/2137, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 31 січня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, актовий запис № 281 від 31 січня 2001 року. [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Рай бюро ЗАГС Макарів Київської обл., актовий запис № 33 від 16 квітня 1966 року, та свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданим 27 травня 1976 року. На день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, виданою 24.05.2023 за № 3109/01-27. Разом з [PERSON] не було зареєстровано жодної особи, факт прийняття спадщини [PERSON] не підтверджено. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 06 березня 2021 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис № 672 від 06 березня 2021 року. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 01 листопада 1988 року Автозаводським районним відділом ЗАГС м.Кременчука, актовий запис № 1219 від 01 листопада 1988 року. На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, виданою 24.05.2023 за № 4490/01-28. Згідно з довідкою [PERSON] проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав на майно. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Постановою від 04.08.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з не підтвердженням факту належності [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , правовстановлюючого документа на квартиру та факту прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно звіту про оцінку майна - квартири [ADDRESS] , складеного оцінювачем [PERSON] від 14 серпня 2023 року вартість оцінюваної квартири складає 110 000,00 грн. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як визначено у ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У силу п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Як встановлено у ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що положення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд. Згідно частин 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до частини 1 статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як передбачено у ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1ст. 1269 ЦК України). Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п. 1.2 Глави 10 Розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявність заповіту, наявність спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно п. 4.14 Глави 10 Розділу 2 цього Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкування, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребуються документи, що підтверджують вказані факти. Відповідно до положень частини 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно пункту 24 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відповідачами у таких справах є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У ст. 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про необхідність та можливість задоволення позову, який є обгрунтованим. Необхідно визнати право власності у порядку спадкування за позивачем [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Висновки суду ґрунтуються на правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі № 675/2372/16-ц, провадження № 61-29813сво18. Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Сторони не заявляли про понесення ними судових та/або будь-яких інших витрат.

Outcome: approved