Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала із відповідачем у любі і у них [INFO] народилася спільна дочка [PERSON] , яка проживає із нею і перебуває на її утриманні. Позивач вказує, що на даний час дочка є повнолітньою і продовжує навчання у Черкаському державному технологічному університеті на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, вартість одного року навчання дорівнює 27486грн., тобто на місяць лише витрати на навчання складають 2290грн. 50коп., без урахування інших витрат, необхідних для забезпечення належного рівня життя, фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень позивач одна не в змозі забезпечити. При цьому, відповідач працює на посаді лікаря, є завідувачем хірургічним відділенням та одержує заробітну плату, має змогу утримувати спільну дочку, але участі в її утриманні не приймає. Таким чином, позивач просить суд, - стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , яка продовжує навчання у розмірі частини всіх доходів відповідача, щомісяця, починаючи з дати подання до суду позову та до закінчення навчання, чи до досягнення нею 23 років, у зв`язку з тим, яка з цих обстави настане першою. Після усунення недоліків позовної заяви, викладених в ухвалах суду від 02.11.2023 та від 04.12.2023, - ухвалою суду від 08.01.2024 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачем через представника подано відзив на позов, за яким просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме згоден сплачувати на утримання дочки аліменти у твердій сумі у розмірі 2000грн., але не довше, ніж до досягнення дочкою 23 років; стягнути з позивача на скою користь витрати, пов`язані із надання правничої допомоги адвоката у розмірі 3000грн. Зокрема, зазначено, що середній заробіток відповідача становить 17501грн. 05коп.; на даний час постановою апеляційного суду з нього на користь позивача стягнуті аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина, [INFO] . При цьому, середньомісячний дохід позивача є вищим і становить 30489грн. 61коп. Крім того, позивач окрім основного місця роботи та основного доходу, отримує додатковий дохід від приватної практики. Також, дочка навчається в місті Черкаси і переїздів до навчального закладу у інше місто не передбачається. Позивач не вказала і не надала доказів того, що дочці необхідно витрачати кошти на підручними та нести витрати щодо іншого приладдя для навчання. Відповідач зазначає, що у володінні [PERSON] на праві власності перебуває автомобіль, який придбаний 28.09.2023 за спільні кошти за ціною 31000 доларів США. Позивачем через представника подано відповідь на відзив, за якою просить позовні вимоги задовольнити. Зазначено, що [PERSON] навчається на денній формі навчання в не може працювати і отримувати заробіток. Крім того, позивач з дочкою орендують житло і сплачують орендну плату 15000грн. на місяць, оплачують комунальні послуги, які становлять не менше 2000грн. щомісяця. Також кожного дня дочка витрачає на проїзд до місця навчання 26грн., що у перерахунку на період всього учбового процесу протягом чотирьох років становить 20800грн. Зазначено, що відповідач є працевлаштованим, має стабільний дохід, фізично здоровий, має у власності 1/2\~частину квартири [ADDRESS] та 1/6 частини квартири [ADDRESS] , має заощадження, оскільки пропонував сплатити грошову компенсацію при поділі майна подружжя у розмірі 46750 доларів США. Відповідачем подані заперечення проти позову, за якими просить врахувати позицію, викладену у відзиві на позов. Зокрема, зазначено, що позивачем не надані докази щодо витрат на придбання літератури, канцелярського приладдя, підручників тощо. Як і не доведено, що позивач несе витрати з утримання своїх непрацездатних батьків. Вважає, що доводи позивача про те, що нею оплачується орендоване житло та понесені на це витрати, не можуть бути такими, що доводять необхідність стягнення на утримання дочки аліментів. Як позивач несе витрати за місцем проживання (комунальні витрати), так і відповідачем сплачуються кошти за житлово-комунальні послуги. На думку відповідача, наявність у нього на праві власності частини нерухомого майна, не впливає на можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дочки, яка навчається. При цьому, позивач є власницею майнових прав на квартиру [ADDRESS] . Вказує, що позивач помилково сприймає пропозицію щодо сплати, начебто, ним грошової компенсації при поділі майна подружжя, оскільки саме ним пропонувалося, щоб позивач сплатила йому відповідну компенсацію. Вважає позовні вимоги недоведеними. В судове засідання позивач не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомила. В судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на доводи позову, відповіді на відзив. Крім того, зазначила, що позивач не погоджується на стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000грн. і не згідна на зменшення розміру аліментних платежів (менше ніж частини від доходу). Матір не може самостійно забезпечити дочку всім необхідним для навчання, а тому свій обов`язок щодо утримання спільної дитини повинен виконувати і відповідач, який має заробіток та фінансово є забезпеченим. Крім того, додала, що дочці саме сторони по справі подарували автомобіль, коли їй виповнилося 18\~років, але вона не має права керування транспортним засобом. Вважає, що відповідачем не доведено факт утримання ним своїх батьків; дочка стипендію не отримує за місцем навчання і працювати не може, враховуючи учбовий процес; спору щодо батьківства не має. Наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог. Зазначила, що позивач не ставить питання про судові витрати. Крім того, заперечує проти стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000грн., який не є співмірним із категорією справи та переліком послуг. В судовому засіданні відповідач та його представник просили позовні вимоги задовольнити частково, враховуючи позицію, викладену у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив. Зазначили, що доказів того, що дочка працює немає, хоча як відомо відповідачу, вона працює, як і відсутні докази про те, що у неї на праві власності є два транспортних засоби, оскільки все було зроблено шляхом обману. Батько відповідача періодично проживає з ним (відповідачем), або з його меншим братом. На утриманні у відповідача є: його батько, його брат, дочка та син (спільні з позивачем), хоча відсутні судові рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання батька та/або брата. Відповідач не є особою з інвалідністю, пільг немає. Шлюб між сторонами розірваний 15.11.2023 за судовим рішенням. Заслухавши пояснення відповідача та представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 31.07.2004 (актовий запис №857), який розірваний за судовим рішенням Придніпровського районного суду м.\~Черкаси від 15.11.2023 (провадження №2/711/2375/23). Дані обставини підтвердили сторони по цій справі. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серія [NUMBER] (актовий запис №54). Крім того, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спору щодо батьківства немає. Встановлено, що [PERSON] (дочка) фактично тимчасово, з 22.10.2023 разом із [PERSON] (позивач) та [PERSON] (син сторін) проживають за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать відомості акту опитування сусідів від 18.12.2023, посвідченого головою ОСББ «Кришталь», договору оренди об`єкту нерухомості від 21.10.2023 і не заперечується відповідачем. При цьому, [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за місцем проживання: [ADDRESS] , але за цією адресою вони не проживають. [PERSON] , [INFO] навчається на 2 курсі денної форми навчання у Черкаському державному технологічному університеті з 06.10.2023 і до 30.06.2026, про що свідчать інформація довідки №173/23 від 19.10.2023, договору №492 від 18.09.2023 про надання освітніх послуг, договору №1060/23-б від 18.09.2023. При цьому, зазначена вартість навчання 27486грн. за кожний навчальний рік. Позивач працює на посаді заступника директора ЕТН КНП «П`ятий Черкаський міський ЦПМСД» і отримує заробітну плату близько 30000грн. на місяць, про що свідчить інформація довідки №29 від 16.11.2023. Слід зазначити, що не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами обставини про те, що окрім основної роботи позивач має додаткову роботу, за яку отримує певні доходи. Відповідач працює завідувачем відділення лікарем-отоларингологом дитячим у КНП\~«Черкаська міська дитяча лікарня» і отримує заробітну плату близько 16000-17000грн. на місяць, про що свідчать відомості довідки від 17.11.2023 №26. На думку суду, за результатами досліджених доказів, не знайшли свого підтвердження обставини, вказані відповідачем, про те, що [PERSON] є його батьком, і, що [PERSON] є його рідним братом, і, що останні перебувають на його утриманні. Також встановлено, що співвласниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON] 1/6 частини, [PERSON] 1/6 частини, [PERSON] 1/6\~частини, [PERSON] - 1/6 частини, [PERSON] 1/6 частини, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2024. Як зазначила в судовому засіданні представник позивача, [PERSON] і [PERSON] не можуть проживати у квартирі [ADDRESS] , співвласниками якої вони являються, оскільки там проживають батько та брат відповідача, квартира складається з двох кімнат і виділити свої частки в натурі неможливо. За відомостями договору №10-22/1-20 від 24.12.2020 та додаткової угоди №1 від 08.02.2021 [PERSON] є власником майнових прав на об`єкт капітального будівництва\~ житловий будинок, що по [ADDRESS] . Крім того, відповідач [PERSON] є власником частини квартири [ADDRESS] , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2024. Під час розгляду справи по суті сторони погодились із тим, що постаново. Черкаського апеляційного суду (справа №711/7861/23) стягнуті аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , 2012р. народження у розмірі 1/4\~частини всіх доходів щомісячно. Крім того, під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та переконливими доказами обставини, зазначені відповідачем про те, що у власності [PERSON] перебувають два транспортні засобі, а також, що у позивача [PERSON] та дочки в наявності є близько 40000 доларів США. За таких обставин, на думку суду, між сторонами має місце спір, що випливає із правовідносин щодо обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх сина, дочку, що регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені СК України. Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.\~78 ЦПК України). Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За нормами\~статті 198\~СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 53 Конституції України\~кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя\~статті 3 Закону України «Про освіту»). Як передбачено ст. 199 цього Кодекс у,\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право\~на утримання\~припиняється у\~разі припинення\~навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже, як на думку суду, позивач [PERSON] має право звернення до суду з цим позовом, враховуючи встановлені обставини про те, що дочка [PERSON] проживає разом із нею і потребує утримання боку батька, як повнолітня особа, яка продовжує навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати її, хоча вона і досягла повноліття, проте продовжує навчатися, до досягнення нею двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою\~16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Такої правової позиції дотримується КЦС у складі Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 у справі №\~635/1139/17. Як передбачено\~пунктом 20\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування окремих\~норм СК\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від 15.05.2006\~№ 3,\~обов`язок батьків\~утримувати повнолітніх\~дочку,\~сина,\~які продовжують\~навчатися після\~досягнення повноліття\~(незалежно\~від форми\~навчання),\~виникає за\~обов`язкової сукупності\~таких юридичних\~фактів:\~досягнення дочкою,\~сином віку,\~який перевищує\~18,\~але є\~меншим 23\~років;\~продовження ними\~навчання;\~потреба у\~зв`язку з\~цим у\~матеріальній допомозі;\~наявність у\~батьків можливості\~надавати таку\~допомогу. Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 20.05.2020 по справі №635/1139/17. Відповідно до\~статті 200\~СК України\~суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх\~дочку,\~сина у\~твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~з урахуванням\~обставин,\~зазначених у\~статті 182\~цього\~Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище сина/дочки; стан\~здоров`я та\~матеріальне становище\~платника аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Крім того, при визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 №\~146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Таким чином, за результатами розгляду справи судом встановлено, що дочка сторін [PERSON] , яка є повнолітньою, проживає разом із матір`ю позивачем по справі; навчається на денній формі навчанні у навчальному закладі на платній основі задля здобуття професійної освіти (придбання та використання підручників, літератури, електронних підручників, зошитів та канцелярського приладдя, прибуття до навчального закладу за допомогою, зокрема і громадського транспорту, оплата інтернету, придбання техніки для навчального процесу дистанційно (планшет, веб-камера, ноутбук тощо) та необхідних меблів для облаштування вдома місця для навчання та інш.); враховуючи режим/графік навчального процесу, не може працювати та отримувати доходи, стипендію не отримує; перебуває на утриманні позивача та потребує матеріального утримання і з боку батька відповідача по справі, в тому числі і внесення коштів на оплату навчання, враховуючи умови договору про надання освітніх послуг. Відповідачем не спростовані доводи позивача про те, що самостійно вона не може матеріально забезпечити належне існування та навчання їхньої спільної дочки, враховуючи потреби дитини у харчуванні, одязі та створенні належних житлово-побутових умов. При цьому, встановлено, що відповідач є працездатною особою, працює, отримує заробітну плату та має можливість утримувати дочку, сплачуючи відповідні аліментні платежі у розмірі, запропонованому позивачем. Крім того, як зазначалось, не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про те, що на його утриманні знаходяться інші особи і він не може матеріально утримувати дочку. Не доведеними є й обставини про те, що [PERSON] має будь-які джерела доходів та їхній розмір. Наявність судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання іншої дитини (неповнолітнього сина), не дають підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, відсутні і підстави для зміни способу стягнення аліментів, як просить відповідач,\~- про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000грн. 00коп., оскільки позивач обрала інший спосіб - частка від доходів платника аліментів. Так, слід зазначити, що вид стягнення аліментів\~ визначається саме стягувачем, тобто тим із батьків, з ким проживає дитина, а не боржником. До того ж позивач заперечувала проти запропонованого відповідачем способу стягнення аліментів та розміру, про що вона повідомила суду через свого представника. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликалися позивач, як на підставу своїх вимог, а також відповідач, як на підставу своїх заперечень, доказами дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Доводи сторони відповідача, які викладені у відзиві на позов, письмових запереченнях та в судовому засіданні, судом при прийнятті рішення по справі враховані, але вони не є такими, щоби давали підстави для відмови у задоволенні позову або для його часткового задоволення. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, при зверненні до суду із цим позовом, позивач не сплачувала судовий збір, у зв`язку з тим, що вона має пільгу щодо сплати судового збору, передбачену п.\~3 ч.\~1 ст.\~5 Закону України\~«Про судовий збір». Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, оскільки позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі, то з відповідача необхідно стягнути судовий збір у дохід держави у сумі 1073\~грн. 60\~коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». Крім того, оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, то відсутні підстави для задоволення вимог відповідача про стягнення з позивача на його користь витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000грн. 00коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved