Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

17.10.2023 року позивач ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в особі представника Підлетейчук М.М. звернулися до суду через систему «Електронний суд» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 26.04.2023 року між сторонами за допомогою Веб-сайту позивача було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1195-6998, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 15000,00 грн., на заявлений строк 14 днів, строк кредитування 300 днів зі сплатою 2,5 % в день за зниженою процентною ставкою або 3,0 % в день за стандартною процентною ставкою. Позивач виконав свої зобов`язання за договором. Проте, відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором в розмірі 85950,00 грн та судові витрати в розмірі 2147,20 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, на електронну пошту суду надіслали клопотання в якому позовні вимоги підтримали, справу просили розглянути у відсутність їх представника. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та в їх задоволенні просив відмовити. В письмових поясненнях зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними, оскільки долучені до позову додатки, які нібито мають обґрунтовувати позовні вимоги, а саме копії (роздруківки електронного документу) - договір про відкриття кредитної лінії, правила відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту до договору, не можуть вважатись електронним документом в розумінні ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», оскільки вони не посвідчені у порядку, передбаченому законом та не містять підпису сторін. У зв`язку з відсутністю у матеріалах справи доказів, які б свідчили про дотримання порядку укладання договору в електронній формі, який визначений Законом, вважають, що договір про відкриття кредитної лінії є неукладеним. Крім того, надані позивачем копія листа-довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи та копія довідки про перерахування суми кредиту за своєю формою та змістом не є первинними бухгалтерськими документами, а отже не можуть підтверджувати факт перерахування грошових коштів позивачем відповідачу, а тому не доводять наявність у відповідача перед позивачем будь-яких фінансових зобов`язань. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи, судом встановлено, що 26.04.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1195-6998. На офіційному веб-сайті «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://creditkasa.com.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з надання розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор А8871, для підписання Кредитного договору 1195-6998 від 26.04.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу. кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 15000 грн, строк кредитування 300 днів, заявлений строк 14 днів, знижена % ставка 2,50 % в день, стандартна % ставка 3,00 % в день. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Згідно з положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц дійшов правового висновку, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Таким чином, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п.2.1, 2.2 Договору № 1195-6998 від 26.04.2023 року, Кредитодавець зобов`язується відкрити не відновлювальну кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів на умовах строковості, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Позивач, на підтвердження своїх доводів про виконання договору №1195-6998 від 26.04.2023 року, додає довідку відповідно у якій зазначає, що перерахування коштів [PERSON] здійснено за допомогою системи LigPay, платіж -2291295527, дата - 26.04.2023 року, № платіжної картки [NUMBER] , призначення платежу Видача кредитних коштів за договором №1195-6998 від 26.04.2023 року, - сума- 15000,00 грн (а.с. 14). Однак в матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] належить картковий рахунок [NUMBER] , такий картковий рахунок не зазначено в договорі №1195-6998 від 26.04.2023 року. Також, позивач додає копію листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.34-40). Згідно даного листа, у такому наявний список із відповідними полями: ID платежу, канал, дата видачі, сума, номер договору, номер картки. Відповідно у рядку під ID платежу 2291295527 зазначено суму 15000,00, дата видачі 26.04.2023, номер договору 1195-6998, номер картки [NUMBER] . Однак, дана довідка не може свідчити про успішність чи виконання такого перерахунку. Також у листі відсутні відомості, що номер картки [NUMBER] належить саме відповідачу [PERSON] . Доказів того, що позивач звертався до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з приводу надання повної інформації щодо рахунку, на який відповідно до договору №1195-6998 від 26.04.2023 року, перераховувалися кошти, та особу якій перераховувалися такі суду не надано. Позивачем не подано доказів, які підтверджують отримання кредитних коштів, відповідачем, а відтак у справі відсутні належні докази існування боргу. Отже, зі змісту долучених до матеріалів справи доказів неможливо встановити, на який саме рахунок позичальника та яким чином були перераховані грошові кошти, відсутні відомості про успішність виконання такого перерахунку. При зверненні до суду з позовом позивачем не надано доказів (виписок з рахунку або інших платіжних документів), які підтверджують факт перерахування коштів відповідачу та користування останнім ними. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України. У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. Таким чином, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки будь - яких доказів отримання відповідачем грошових коштів позивач не надав, а факт укладення відповідачем договору не є достатньою підставою для стягнення з нього заборгованості у зазначеному позивачем розмірі, в матеріалах відсутні докази належного виконанням позивачем умов договору, а відтак у задоволені позову слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed