Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

29.11.2023 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Позовна заява мотивована тим, що 29.04.2017 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП автомобілю «Toyota» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для позивача. Відповідно до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП. 16.03.2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] було укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/1464131 від 24.11.2016 року. 19.10.2020 року Бериславським районним судом Херсонської області було винесено рішення по справі №647/1804/20. 22.08.2022 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER]. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 25 689 (двадцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 95 коп. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 20.10.2020 року по 28.11.2023 року складає 5 011 (п`ять тисяч одинадцять) грн. 00 коп., в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, позивач в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада». Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29.04.2017 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП автомобілю «Toyota» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для позивача. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2017 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано [PERSON] 16.03.2020 року між ПрАТ «УПСК», який є первісним кредитором та ФОП [PERSON] було укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/1464131 від 24.11.2016 року. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 19.10.20р. винесено рішення по справі №647/1804/20 за позовом ФОП [PERSON] , яким з [PERSON] стягнуто на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в сумі 53 720,04 грн. 22.08.2022 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на примусове виконання вказаного рішення. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року в справі № 14-16цс18, в якому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 01 жовтня 2014 року в справі № 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням. Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року в справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року в справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов 'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Разом з тим, за змістом статей 598 - 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі № 910/1 1249/17. Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 13/210/10, від 23.09.2015 у справі № 6-1206цс15, від 02.09.2015 у справі № 6-369цс15 та від 25.05.2016 у справі № 6-157цс16. З урахуванням вищезазначеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення по справі № 647/1804/20 - 20.10.2020 року та до дня подання позовної заяви про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу - 28.11.2023 року. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди відповідно до розрахунку складає 25 689 (двадцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 95 коп. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 20.10.2020 року по 28.11.2023 року складає 5 011 (п`ять тисяч одинадцять) грн. 00 коп. Таким чином, встановленні судом обставини дають підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved