Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Позов обґрунтований тим, що з 08.08.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 19.11.2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Під час розірвання шлюбу в суді питання щодо місця проживання дітей не підіймалося. У грудні 2021 року старший син виявив бажання проживати разом із позивачем та переїхав до нього. Однак, відповідач була проти того, щоб син переїжджав до позивача жити. У зв`язку з подіями, які сталися у лютому 2022 році на території України, відповідач переїхала разом з молодшим сином до іншого міста та питання щодо місця проживання старшого сина так і не вирішилося. На сьогоднішній день позивач повністю опікується інтересами і потребами сина, піклується про нього, займається його вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям сина. Позивач працює в ТОВ «НВК «Укрекопром», має стабільний дохід, робочий день дозволяє займатися сином, проводити разом з ним дозвілля та піклуватися про нього. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі згідно обставин викладених у ньому, просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказавши, що після розірвання шлюбу дитина проживала разом з нею, а потім батько обманом забрав сина на канікули і не повернув. З тих пір дитина відмовляється з відповідачкою спілкуватися. Вважає, що батько (позивач) вчиняє тиск на дитину, щоб він з нею не спілкувався. Оскільки дитина проживає разом з батьком вважає немає необхідності вирішувати це у судовому порядку. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради надала суду заяву про розгляд справи без її участі, вказуючи, що не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дослідивши всі обставини, викладені в позовній заяві, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 08.08.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що зареєстрований селищною радою Асканія-Нова, Чаплинського району Херсонської області, актовий запис № 10 від 08.08.2008 року. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 19.11.2019 року у справі № 665/1440/19 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю. У грудні 2021 року старший син виявив бажання проживати разом із позивачем та переїхав до нього, де і проживає до теперішнього часу. Позивач має у власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 09.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Гребенюк І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 4109, за вказаною адресою зареєстрований син [PERSON] , що підтверджується довідкою про місце проживання № МЗ-186750-ф/л від 20.11.2022 року. [PERSON] навчається в Одеському ліцеї № 15 Одеської міської ради у 7-А класі. У характеристиці виданої класним керівником [PERSON] вказано, що [PERSON] навчається в Одеському ліцеї № 15 з 6 класу. Протягом навчання зарекомендував себе, як здібний, але не дуже дисциплінований учень. Має оцінки переважно достатнього рівня, але з таких предметів як українська мова, алгебра, геометрія має середній рівень навчальних досягнень. Ніколи не порушує дисципліну, завжди ввічливий. Позакласна активність дуже гарно виражена. Постійно бере активну участь в позакласних та загальношкільних заходах. Учень відповідальний, активний та має гарно виражені лідерські якості. Завжди приймає активну участь в громадському житті класу. В класі користується повагою та авторитетом серед однокласників. Батько приділяє належну увагу [PERSON] , активно приймає участь у його житті та вихованні. Завжди відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям дитини. Крім того, [PERSON] відвідує секцію з футболу, що підтверджується довідкою, виданої президентом ГО «ДЮФК «Одіссей». Батько дитини, [PERSON] офіційно працевлаштований в ТОВ «НВК «Укрекопром», отримує постійну заробітну плату. За час роботи в нього не було порушень внутрішнього трудового розпорядку, дисциплінарних порушень. Згідно медичних довідок, позивач цілком здорова людина, на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері не перебуває та не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення злочинів не має, веде здоровий спосіб життя, за станом здоров`я не потребує стороннього догляду, має достатній дохід для утримання дітей та житло з усім необхідним для життя та розвитку дитини. Згідно висновку Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 01.02.2024 року за № 01-05-3/37вх. на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради вважають доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психологічного розвитку дитини. Частиною 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (МАМСНUR v UKRAINE, № 10383/09, § 100 ЄСПЛ від 16.07.2015). Таким чином, судом встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, що відповідно підтверджується висновком Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 01.02.2024 року, тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved