Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

12.12.2023 [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Сліпчук П.П., звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь в розмірі 6000 грн щомісячно, у зв`язку із продовженням навчанням, до закінчення нею навчання або до досягнення двадцяти трьох річного віку. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач за рішенням суду від 25.03.2010 сплачував аліменти на утримання дочки [PERSON] до її повноліття. На даний час позивачка навчається на першому курсі денної форми навчання у Житомирському державному університеті ім Івана Франка. Навчається за кошти фізичних осіб, працювати не може. Усі витрати, а саме оплату за навчання, проживання у гуртожитку, проїзд, придбання канцелярських товарів несе мати позивачки - [PERSON] . Відповідач допомоги на утримання позивачки не надає. Позивачка зазначає, що їй відомо, що відповідач працює в м.Києві, отримує дохід в розмірі 60-70 тисяч гривень щомісячно, у нього у власності є декілька автомобілів, за використання яких також отримує прибуток. Інших утриманців не має, тому має можливість сплачувати аліменти на її утримання, у зв`язку із її навчанням. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.12.2023 позовну заяву було залишено без руху, позивачці надано час для уточнення позовних вимог ( а.с. 22-23). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 18.12.2023 відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін ( а.с.39-40). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові, просив задоволити їх повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не з"явився, причину неявки суду не повідомлено, конверт з судовою повісткою повернувся на адресу суду з відміткою " адресат відсутній за вказаною адресою". Суд, за згодою представника позивачки , ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 4). Відповідно до копії рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.03.2010 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Бердичів, Житомирської області, на користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). Відповідно до довідки № 155/2324 від 08.09.2023 [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання у Житомирському державному університеті імені Івана Франка. Навчається за кошти фізичних осіб. Термін навчання з 01.09.2023 по червень 2027 (а.с. 14). Відповідно до договору № 72 від 17.08.2023 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, укладеним між вищим навчальним закладом та [PERSON] , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 79680,00 грн. За умовами договору оплата за отримання освітньої послуги здійснюється в безготівковій формі (а.с. 13). Згідно договору №Г4911 від 01.09.2023 [PERSON] надано право на вселення у гуртожиток університету № 5, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-18). Згідно платіжної інструкції від 21.08.2023 [PERSON] здійснено оплату за проживання в гуртожитку в розмірі 2400 грн. (а.с.31). Відповідно до платіжних інструкцій від 06.10.2023, 08.10.2023, 08.11.2023, 11.11.2023 на рахунок Житомирського державного університету імені Івана Франка [PERSON] сплачено кошти за навчання в загальному розмірі 8708 грн. (а.с. 31-35). Також позивачкою долучено квитанції на придбання будівельних матеріалів, які вона придбала для ремонту кімнати в гуртожитку (а.с. 36). Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, пов`язано не лише з необхідністю оплати навчання, але покликано також забезпечити їм достатній матеріальний стан (певні побутові речі, соціальний і культурний розвиток тощо), адже через навчання повнолітні дочка, син практично не мають змоги працювати і самостійно заробляти кошти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно із ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності з ч. 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести продовження навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає повнолітній син/дочка. Виходячи у необхідності оплати навчання, проживання, оплати проїзду, загальновідомих потреб у купівлі продуктів харчування, одягу, засобів догляду, ліків, канцтоварів, оплати послуг інтернету, зв`язку, зважаючи на неможливість працювати, у зв`язку із навчанням на денному відділенні, очевидно, що позивачка [PERSON] на даний час потребує допомоги від батьків. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану суду не надав, отже може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці на час її навчання (протилежного судом не встановлено). Позивачка посилалась на те, що несе витрати на проїзд та придбання канцелярських товарів, хоча і доказів про понесення таких витрат суду не надано, проте такий розмір витрат, зокрема на харчування та проїзд, суд вважає цілком об`єктивним. Враховуючи розмір витрат за рік навчання, який складає 19920 грн. та 2400 грн. за проживання в гуртожитку, витрати позивачки, у зв`язку із навчанням складають 1860 грн. на місяць. За таких встановлених обставин, визначаючи розмір аліментів, суд враховує актуальну і дійсну потребу повнолітньої дочки у матеріальній допомозі, можливість надання матеріальної допомоги дочці її матір`ю та, зважаючи на вартість навчання та проживання, суд доходить висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3000 грн щомісячно, таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги. Аліменти належить стягувати, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення [PERSON] навчання у Житомирському державному університеті імені Івана Франка тобто до 01.07.2027. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 605,60 грн, слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial