Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~у листопаді 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», звернулося до Машівського районного суду Полтавської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що за рішенням Полтавського районного суду відповідача визнано винним у настанні ДТП, яка мала місце 21.11.2020 о 19:20 год. на автодорозі М-03-Київ-Харків-Довжанський за участю автомобіля Volkswagen, днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки Hyundai Accent, днз [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб, який належить [PERSON] . Власник пошкодженого автомобіля звернувся до ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна» із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, на підставі якого страхувальнику виплачено страхове відшкодування у розмірі 146\~793,04грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «СГ`ТАС», страхова компанія надала страховий захист відповідачу та здійснила страхову виплату у межах ліміту на користь позивача у розмірі 130\~000,00 грн. Різниця між завданою шкодою відповідачем і шкодою, яка відшкодувалася страховою компанією відповідача становить 16\~793, 04 грн. На підставі вище викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 16\~793, 04 грн. Ухвалою від 14.12.2023 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 32). У судове засідання сторони не з`явилися вдруге та повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема позивач шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, відповідач рекомендованим повідомленням, яке повернуто з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.33, 34, 36, 37, 41-47), відповідач причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Так, як убачається із постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 10.12.2020 року по справі № 545/3231/20, [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за таких обставин: 21.11.2020р. об 11 год. 15 хв. на 345 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, керуючи автомобілем Volkswagen, днз [NUMBER] , рухаючись у напрямку м. Харків, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем Hyundai Accent, днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався попереду у попутному напрямку та здійснив зупинку перед дорожнім знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонений». Внаслідок пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.16-17). Відповідно до ч 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На момент вчинення ДТП відповідальність водія автомобіля Hyundai Accent, днз [NUMBER] , була застрахована за договором добровільного страхування наземного транспорту № 3111/219/013647 від 10.07.2020р. в ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна», страхова сума 320\~000,00 грн., страховий тариф 5,31%, страховий платіж 16\~992,00 грн (а.с.16). За умовами вказаного вище договору страхування збитки внаслідок ДТП віднесено до страхових ризиків. 16.07.2021р. водій автомобіля Hyundai Accent, днз [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна» із заявою про повернення 50% від розміру франшизи, встановленого п.1.7 договору добровільного страхування наземного транспорту ( а.с.4, 5). Відповідно до складеного ФОП [PERSON] рахунку № [NUMBER] від 05 січня 2021 року та акту огляду транспортного засобу від 26.11.2020р., вартість ремонту пошкодженого автомобіля складає 149\~993,04 грн. (а.с.5, 8-9). Як вбачається зі страхового полісу серії АО №006731295 страхової компанії АТ «СГ «ТАС» стосовно транспортного засобу Volkswagen MAN G90, днз [NUMBER] , ліміт за шкоду майну становить 130\~000,00грн. (а.с.6). Згідно зі страховим актом № 65437/2 від 10.07.2020 року позивачем ПРАТ «Страхова Компанія «Універсальна» кваліфіковано дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 21.11.2020 року за участю транспортного засобу Hyundai Accent, днз [NUMBER] , як страховий випадок, визначено суму страхового відшкодування 1\~600,00 грн (а.с.7). Відповідно до платіжного доручення №215148 від 12.01.2021р. [PERSON] перераховано страхову виплату за транспортний засіб Hyundai Accent, днз [NUMBER] згідно рахунку № [NUMBER] від 05.01.2021р. у розмірі 146\~793,04грн. (а.с.10). Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 02/01/21 від 06.01.2021р. за умов, вказаних у звіті, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Hyundai Accent, днз [NUMBER] , внаслідок його пошкодження за станом на дату оцінки становить 151\~056, 54 грн. (а.с.18 -20). За доводами позивача відповідальність водія автомобіля Hyundai Accent, днз [NUMBER] , була застрахована у ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна» за договором добровільного страхування наземного транспорту № 3111/219/013647 від 10.07.2020р., страхова сума становила 320\~000,00грн., страховий тариф 5,31%, та страховим платежем у розмірі 16\~992,00грн.,з порядком сплати платежу по 30.07.2020р. 8\~496,00 грн., по 30.01.2021р. 8\~496,00грн., франшиза по ризиках «А» і «В» - 3\~200,00 грн., по ризику «Б» та конструктивній загибелі ТЗ 32\~000,00грн. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). А тому, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у страховика не виник обов`язок зі виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993\~ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст.\~29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (надалі - Закон) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтями 993\~ЦК України та 27 Закону України\~«Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до частини третьої статті 988\~ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до пункту 22.1 статті 22\~Закону №\~1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оці нену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18, у якій Велика Палата відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі статті 1194\~ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, оскільки АТ «СГ «ТАС», де була застрахована відповідальність винної особи [PERSON] , виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 130\~000,00 грн, суд дійшов висновку, що різниця між сумою завданих збитків та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 16\~793, 04 грн підлягає стягненню з винної особи відповідача [PERSON] . Оскільки позов задоволено, судовий збір в розмірі 2684,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно з вимогами ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved