Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будсервісматеріали» (далі - позивач, ТОВ «Будсервісматеріали») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з обслуговування і участі у витратах з утримання підземної автостоянки і прилеглої території в розмірі 14 114,65 грн, з яких: 11 590,00 грн. основного боргу; 1 452,20 грн. інфляційних втрат; 376,10 грн. - 3 % річних та 696,35 грн. пені, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] є власником паркомісця [ADDRESS] . Умовами договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Будсервісматеріали» передбачено його виконання за адресою: [ADDRESS]. Згідно з договором щомісячна плата за утримання автостоянки складає 460,00 грн за обслуговування машиномісця. Відповідно до п. 2.2.4 договору відповідач зобов`язується своєчасно сплачувати виконавцю - ТОВ «Будсервісматеріали» свою частку у витратах по утриманню та експлуатації стоянки на умовах вказаного договору, а позивач забезпечити умови експлуатації стоянки, охорону, цілодобовий пропускний та внутрішній режим, здійснювати комплекс робіт по утриманню стоянки та прилеглої території в належному технічному стані, а також інших послуг. З 01.05.2018 року відповідач не сплачує витрати за обслуговування машиномісця та не приймає участі у витратах з утримання підземної автостоянки та прилеглої території, внаслідок у відповідача станом на 01.04.2021 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 14 114,65 грн. Крім того, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати та три проценти річних за невиконання грошового зобов`язання. Також, на підставі п. 5.3 вищевказаного договору відповідач повинен сплатити позивачу пеню. Посилаючись на вказані обставини, на підставі Правил зберігання автотранспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115, ст.ст. 15, 16, 322, 526, 625, 901, 977 ЦК України позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ТОВ «Будсервісматеріали» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.11.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2021 року розгляд справи відкладено на 01.03.2022 року. Судове засідання призначене на 01.03.2022 року було знято з розгляду у зв`язку із відпусткою судді. Наступне судове засідання призначене на 08.07.2022 року. 21.06.2022 року до суду надійшла заява представника позивача про збільшення розміру позовних вимог, у якій він просить, з урахуванням збільшення періоду прострочення заборгованості відповідача (з 01.05.2018 року по 01.06.2022 року) стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги в розмірі 14 114,65 грн, з яких: 19 185,00 грн основного боргу; 1 729,41 грн інфляційних втрат; 394,21 грн - 3 % річних та 2 234,49 грн. пені, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.07.2022 року розгляд справи відкладено на 10.08.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2022 року розгляд справи відкладено на 11.10.2022 року. У зв`язку з повітряною тривогою та припиненням роботи суду під час неї судове засідання, призначене на 11.10.2022 року, знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 30.01.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2023 року розгляд справи відкладено на 25.04.2023 року. 27.02.2023 року до суду надійшла заява представника позивача про збільшення розміру позовних вимог, у якій він просить, з урахуванням збільшення періоду прострочення заборгованості відповідача (з 01.05.2018 року по 01.02.2023 року) стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги в розмірі: 24 185,00 грн основного боргу; 1 914,47 грн інфляційних втрат; 440,75 грн - 3 % річних та 2 301,11 грн. пені, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2023 року розгляд справи відкладено на 17.05.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2023 року розгляд справи відкладено на 04.09.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2023 року розгляд справи відкладено на 16.11.2023 року. 16.11.2023 року до суду надійшла заява представника позивача про відкладення розгляду справи, у якій він також зазначає, що на адресу позивача надсилаються відповідачем кошти за обслуговування паркомісця. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2023 року в задоволенні клопотань представника позивача про збільшення позовних вимог у даній справі відмовлено у зв`язку із пропуском строку подачі таких клопотань, справи відкладено на 13.02.2024 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати без участі позивача, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником паркомісця [ADDRESS] . 01.04.2007 року сторонами укладено договір «Про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території» № 01-04-27В/Кп, предметом якого є надання позивачем комплексу послуг по утриманню автопаркінгу та належного власнику машиномісця [ADDRESS]. Відповідно до пунктів 2.1.1-2.1.10 укладеного договору, позивач, як виконавець, зобов`язується забезпечити умови для безперешкодного доступу до машиномісця Власника, осіб та транспортного (их) засобу (ів), які мають право доступу до паркінгу, інформацію про яких внесено до Додатку 1 до Договору, в порядку передбаченому Договором; виконувати комплекс робіт по утриманню паркінгу в належному технічному і санітарному стані; забезпечувати пропускний режим до паркінгу в порядку, визначеному Договором; забезпечувати власникові безперешкодний доступ до машиномісця; вчасно укладати договори з постачання енергії, води, комунальними та сервісними службами та здійснювати взаєморозрахунки з ними; вчасно оповіщати власника про необхідність виконання поточного і капітального ремонту машиномісця; виконувати капітальний і поточний ремонт машиномісця за рахунок власника з попереднім узгодженням порядку виконання робіт і їх вартості. У свою чергу відповідач як власник, відповідно до умов договору від 01.04.2007 року, що закріплено у пункті 2.2.4, вчасно сплачувати виконавцеві платежі, передбачені цим Договором. Згідно п. 5.3 у випадку затримки оплати послуг Виконавця та своєї частки у витратах по утриманню та обслуговуванню Стоянки строк більше 10 днів, Власник виплачує Виконавцеві пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення. Позивач вказує, що у відповідача станом на 01.04.2021 наявна заборгованість у розмірі 11 590,00 грн. Крім того, представник позивача вказує, що відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Відтак, нараховує інфляційна складову боргу відповідно до розрахунку становить 1 452,40 грн., розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку становить 376,10грн. Крім того, відповідно до п. 5.3 Договору за несвоєчасне внесення платежів була нарахована пеня у розмірі 696,35 грн. Із позовної заяви вбачається, що позивачем заявлена вимога про стягнення заборгованості із відповідача починаючи з травня 2018 року. Разом із тим, із рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2020 року у справі № 757/95/19-ц, яким позов ТОВ «Будсервісматеріали» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без задоволення, вбачається, що позивач звертався з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за обслуговування паркомісця [ADDRESS], яка утворилась станом на 26.12.2018 року. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки період з травня по січень 2019 року вже був предметом судового розгляду, за результатами якого було прийняте рішення у справі № 757/95/19-ц, яке вступило в законну силу, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за період з травня по січень 2019 року у розмірі 2 390,00 грн. Що стосується заборгованості за період з 01.01.2019 року по 01.04.2021 року слід зазначити наступне. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 901 цього Кодексу встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 202 цього Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 3 ст. 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). Аналіз зазначених норм свідчить про те, що цивільно-правовий договір можна вважати укладеним за наявності таких умов: 1) сторони повинні досягти згоди з усіх істотних умов договору; 2) сторони мають досягти такої згоди у передбаченій законом формі. При цьому моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, тобто на момент підписання договору його сторонами. З матеріалів, доданих позивачем до позовної заяви, вбачається, що ТОВ «Будсервісматеріали» направляло на адресу [PERSON] пропозицію про укладення додаткової угоди до договору про надання послуг з обслуговування паркомісця та два примірники додаткової угоди про підвищення вартості, яка станом на 01.02.2017 року складатиме 430,00 грн. Однак, у матеріалах справи відсутня додаткової угоди про підвищення вартості, яка станом на 01.01.2019 року складатиме 430,00 грн, підписана ТОВ «Будсервісматеріали» та [PERSON] . Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Порядок прийняття пропозиції врегульовано у ст. 642 ЦК України, згідно з якою відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. З огляду на вказані норми, у разі відсутності повної та безумовної відповіді другої сторони про прийняття пропозиції, акцептування оферти другою стороною відбувається шляхом вчинення у межах строку для відповіді дії відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, а не просто за принципом «мовчазної згоди». Разом з цим, з розрахунку позивача вбачається, що за період з січня 2019 року по квітень 2021 року до сплати позивачем відповідачу було нараховано суму у розмірі основного боргу 11 590,00 грн, розрахунок проведено з урахуванням щомісячної плати у розмірі 460,00 грн за обслуговування машиномісця, згідно з договором. Проте згідно з п. 4.4 договору щомісячна плата складає 165,00 грн. У матеріалах справи наявна угода № 1 до договору № 01-04-27В/Кп, яка підписана сторонами, згідно з якою з 01.10.2011 року внесено зміни до п. 4.4 договору та викладено його в такій редакції «сума однієї частки (одного місця) власника у витратах по утриманню і обслуговуванню стоянки на місяць складає 200,00 грн». Згідно з угодою від 01.03.2015 року № 3 до договору № 01-04-27В/Кп, яка підписана сторонами, згідно з якою з 01.03.2015 року внесено зміни до п. 4 договору та викладено його в такій редакції «з 01.03.2015 року розмір щомісячної плати за надання послуг (частка власника у витратах) становить 340,00 грн за обслуговування одного місця». Відповідно до п. 7.4. Договору, усі зміни та доповнення до договору дійсні з моменту їх підписання власником і виконавцем. Оскільки у матеріалах справи відсутня додаткова угода про підвищення вартості, яка складатиме 430,00 грн, підписана ТОВ «Будсервісматеріали» та [PERSON] , а відтак, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості розрахованої виходячи із щомісячної плати за утримання і обслуговування автостоянки у розмірі 460,00 грн за обслуговування одного паркомісця. Також, у матеріалах справи наявні копії платіжних інструкцій з призначенням платежу «плата за паркінг, вул. Ковпака, 17, місце № 01-02-27В від [PERSON] » від 23.01.2024 року на суму 1 020,00 грн, від 06.01.2023 року на суму 680,00 грн, 31.07.2023 року у сумі 3 200,00 грн, 20.04.2023 року у сумі 3 740,00 грн, від 06.11.2023 року 1 100,00 грн, 03.09.2023 року в розмірі 1 020,00 грн на загальну суму 10 760,00 грн. Отже суд вважає, що розрахунок позивача є оформлений не належним чином, не відповідає сумам зазначених у розрахунку. Таким чином, судом не можливо належним чином встановити реальну суму заборгованості позивача, оскільки в розрахунку позивача суми є різними, а також після подання відповідачем копій платіжних інструкцій, позивачем не було надано актуального розрахунку заборгованості, з врахуванням коштів, які сплатив відповідач. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів на їх підтвердження. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати несе позивач відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed