Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Позивачка 06.10.2023 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2022 у справі №522/4590/22 з відповідача стягнуто аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки доходів до [INFO] , в подальшому до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Наказом ОДУВС від 22.08.2022 [PERSON] з 01.09.2022 був зарахований на денну форму навчання університету. Орієнтований термін навчання липень 2026 року. Тобто, повнолітній син сторін навчається в університеті та потребує матеріальної допомоги. Відповідач після досягнення сином повноліття припинив сплату аліментів. Просить стягнути аліменти у розмірі 1/12 частки доходів відповідача, що відповідатиме часті 1/3 на двох дітей, як було стягнуто первинним рішенням суду. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.10.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 13.11.2023. У судовому засіданні 13.11.2023 проведеному за участі [PERSON] та представника відповідача [PERSON] було залучено до участі у справі третю особу [PERSON] . З метою надання часу відповідача для подання відзиву та третій особі для подання пояснень розгляд справи було відкладено до 05.12.2023. До суду 27.11.2023 надійшов відзив представника [PERSON] [PERSON] , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначено що, [PERSON] не потребує грошового забезпечення, оскільки як курсант закладу вищої освіти отримує грошове забезпечення. Оплата за навчання сина не здійснюється, витрати на підручники та форму він не несе, проживає в м. Одесі, тому витрати на проїзд є мінімальними. Відповідач не має можливості надати матеріальну допомогу повнолітньому сину, адже він знаходиться на пенсії, має хронічні захворювання та двох дітей на утриманні, син сторін на утримання якого стягуються аліменти та дочка він іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Дружина відповідача [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. В свою чергу позивачка має змогу самостійно утримувати сина, вона працює, має у власності вісім об`єктів нерухомого майна. У судовому засіданні 05.12.2023 розгляд справи було відкладено до 18.01.2024, у зв`язку з не явкою позивача та третьої особи. До суду 20.12.2023 надійшла відповідь на відзиву представника позивача [PERSON] , згідно якої вказує, що [PERSON] як курсант отримає грошове забезпечення у розмірі 620 грн, а додаткова грошова винагорода у розмірі 2350 грн виплачується лише на період дії воєнного стану, тобто не є постійною. [PERSON] не знаходиться на повному державному утриманні, тому має витрати на проїзд, їжу, купівлю обладнання на навчання, мобільний зв`язок та інші. Дохід позивачки за два місяці без податків склав 57\~486 грн і цієї суми недостатньо, адже позивачкою здійснені значні витрати на купівлю форми, одягу навчання в автошколі, купівлю ліків, здійснення комунальних витрат за місцем проживання сім`ї. Крім того, з лютого 2021 року стан здоров`я позивачки погіршився, вона постійно потребує курсу підтримуючої терапії. Відповідач звільнився зі служби за власним бажанням, а не у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. 29.12.2022 відповідач перетнув державний кордон, де і проживає. Актуальних медичних документів відповідач не надав, а медична документація щодо його доньки не свідчить про погіршення її стану. Дружина відповідача є працездатною людиною та отримує щомісячну державну допомогу у розмірі 860 грн. За відповідачем зареєстровано чотири об`єкти нерухомого майна та автомобіль. Він отримує дохід від здачі земельних ділянок в оренду. До суду 02.01.2024 надійшли пояснення третьої особи [PERSON] , зміст яких повторює відповідь на відзив. До суду 18.01.2024 надійшли пояснення представника відповідача [PERSON] на відзив та пояснення третьої особи, згідно яких відзначає, що той факт, що винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану [PERSON] може мати нерегулярний характер, є припущенням позивача, адже термін закінчення воєнного стану невідомий. Позивачка мала можливість у період вересень-грудень 2023 року перерахувати на карткові рахунки сина 13\~200 грн, оплатити за навчання сина в автошколі 3\~000 грн, що підтверджує доводи про спроможність позивачки надати допомогу на утримання повнолітнього сина. У судовому засіданні 18.01.2024 було прийнято відзив, залишено без розгляду клопотання про витребування доказів, долучено відповідь на відзив та пояснення третьої особи, також прийнято пояснення на відповідь на відзив та пояснення третьої особи. [PERSON] та її представник [PERSON] надали вступне слово. Третя особа [PERSON] надав вступне слово. З метою ознайомлення з прийнятими документами у судовому засіданні було оголошено перерву до 23.02.2024. У судовому засіданні 23.02.2024 проведеному за участі [PERSON] та її представника [PERSON] , третьої особи [PERSON] , було долучено докази, які не були роздруковані разом з відзивом, поданий через систему «Електронний суд». Відповідач та його представник в судове засідання вдруге не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, з заявами про відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Зважаючи на те, що сторонами були подані заяви по суті справи, висловлена позиція кожної сторін, суд вважає, що неявка відповідача та його представника не перешкоджає розгляду справи на підставі поданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2022 по справі №522/20758/21 було розірвано шлюб між сторонами (а.с.8-10). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2022 по справі №522/4590/22 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, з дня пред`явлення позову 11.04.20222 та до повноліття сина [PERSON] , а саме до [INFO] , а потім в розмірі частки всіх видів заробітку, починаючи з 21.05.2023 до повноліття сина [PERSON] , а саме до [INFO] (а.с.11-16). Вищевказане рішення Приморського районного суду м. Одеси залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 15.11.2022 (а.с.17-20). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2023 по справі №522/17450/22 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Суд дослідив майновий стан позивача та врахував наявність доньки від іншого шлюбу та дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів (а.с.21-28). [PERSON] з 01 вересня 2022 року зарахований на денну форму навчання до Одеського державного університету внутрішніх справи, орієнтований термін закінчення навчання липень 2026 року. [PERSON] на повному державному забезпеченні не перебуває, про що свідчить довідка ОДУВС №3/2/352 від 11.08.2023 (а.с.29). Згідно листа ОДУВС №1/С-63/зі від 28.11.2023 [PERSON] є курсантом ОДУВС та в період з 01.09.2023 по день надання відповіді отримує грошове забезпечення відповідно до Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260. Загальний розмір грошового забезпечення, отриманого [PERSON] за вересень-жовтень 2023 року становить 7\~201,05 грн. Отриманий дохід включає винагороду за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. [PERSON] , яка працює начальником відділу організації наукової роботи ОДУВС за вересень-жовтень 2023 року отримала дохід у розмірі 71\~389,57 грн. З цього доходу утримано 13\~920,97 грн податків та зборів (а.с.69-70). При тому, згідно довідки №501 ОДУВС, за один місяць оклад курсанта складає 620 грн, а додаткова винагорода ПКМУ 168 5961,05 грн (а.с.113). Згідно відповіді на запит №183551854 від 04.12.2023 в рамках виконавчого провадження, [PERSON] виїхав з території України 29.12.2022 (а.с.97). Згідно листа Приморського відділу ДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) №4246 від 12.01.2024 [PERSON] отримує пенсію у розмірі 9 747,96 грн та дохід від здачі в оренду земельних ділянок ТОВ «Батьківщина», а саме 3 квартал 2022 року: 28\~318,02 грн, 3 квартал 2023 року: 11\~800,87 грн (а.с.170). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам на утримання сина [PERSON] станом на 31.12.2023 [PERSON] має заборгованість у розмірі 7\~310,97 грн, а сума аліментів за один місяць з червня по грудень 2023 року складає 2\~436,99 грн (а.с.171). [PERSON] 28.04.2022 уклав шлюб з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.198). У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.199). Згідно довідки від 13.12.2022, донька відповідача [PERSON] має діагноз: атопічний дерматит неясної етимології на тлі дісбіозу кішківника. Потребує подальшого обстеження та лікування (а.с.201). Надані проведенні лабораторні дослідження доньки відповідача [PERSON] не приймаються судом до уваги, адже не є діагнозом. Дружина відповідача [PERSON] з 30.07.2022 перебуває у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, згідно наказу №1310 о/с від 30.07.2022 Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с.200). У власності [PERSON] наявний автомобіль Hyundai Sonata та причіп (а.с.110), житловий будинок в смт Ширяєве Одеської області, дві земельні ділянки в Ширяївській сільській раді, віддані в оренду, приміщення квартири спільного заселення по [ADDRESS] (578/3000 частки) (а.с.115-117). В свою чергу, [PERSON] має у власності квартиру по [ADDRESS] (власник 1/2 однієї земельної ділянки), квартиру по [ADDRESS] , приміщення квартири спільного заселення по [ADDRESS] (578/3000 частки), нежитлове приміщення по [ADDRESS] (а.с.183-188). Доказів погіршення стану здоров`я [PERSON] після того, як судом було ухвалено рішення про відмову у зменшенні розміру аліментів, де судом досліджувалося питання як стану здоров`я так і наявність на утриманні дружини та доньки, суду не представлено. Варто відзначити, що позивач та відповідач обоє подавали докази наявності у них захворювань, що однак не звільняє обох батьків піклуватися, зокрема утримувати сина, який продовжує навчання. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей. Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 20) роз`яснено судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Тож, наявність у обох батьків захворювань певного роду (окрім тих, які виключають змогу надавати допомогу) не свідчить про неможливість батьків утримувати дитину. Старший син сторін навчається у вищому навчальному закладі та отримує грошову допомогу у такому розмірі саме через введений воєнний стан в Україні. Доводи відповідача про те, що такий розмір допомоги достатній для його проживання та не доказаність факту можливої зміни грошового утримання не приймаються судом до уваги, адже закінчення воєнного стану не може бути підставою для повторного звернення до суду з метою отримання сином аліментів. На матір, яка проживає разом з дитиною, покладаються і витрати на харчування і забезпечення одягом, ліками, оплату житлово-комунальних послуг та розваг, які необхідні для 18-річної людини. При тому, доводи представника позивача про те, що дружина відповідача є працездатною особою, яка може працювати та отримує допомогу у розмірі 860 грн не заслуговують на увагу, адже дружина відповідача доглядає за однорічною дитиною та знаходиться у відповідній відпустці, а 860 грн на місяць для утримання річної дитини очевидно недостатня сума. Тож, повнолітній син сторін [PERSON] продовжує навчання, у зв`язку з чим не може працювати та забезпечувати себе самостійно, грошове утримання як курсанта, яке на час дії в Україні воєнного стану складає приблизно 3\~600 грн щомісячно, недостатньо для утримання себе самостійно, крім того, розмір грошового забезпечення курсанта в умовах закінчення особливого періоду складає лише 620 грн. Позивачка працює та займається вихованням двох дітей, відповідач перебуває на пенсії, сплачує аліменти на спільного сина сторін [PERSON] та має на утриманні доньку [PERSON] та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Обоє батьків мають певні захворювання. На переконання суду [PERSON] має змогу надавати допомогу і старшому сину, сплачуючи 1/12 від всіх доходів, що буде становити 1/3 на двох дітей. При цьому, відповідач не надав доказів, які б свідчили про зміну обставин його життя після дослідження судом питання зменшення розміру аліментів та відмови у задоволенні такого позову [PERSON] . Таким чином, якщо дитина потребує матеріальної допомоги на час навчання, а у батьків наявна можливість надавати таку допомогу, незалежно від форми навчання дитини, батьки зобов`язані порівну утримувати дитину. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 06.10.2023. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1\~211,20 грн. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved