Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі розпорядження № 01-08-702 від 04.07.2023 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/28519/21 за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О., протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Саадулаєву А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.07.2023 року призначено судове засідання. Предметом позову було стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», за період з 01.08.2014 по 31.05.2021: - заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 44440,06 грн.; - 3% річних у розмірі 3763,52 грн.; - інфляційні втрати у розмірі 13515,04 грн. Підставою позову є порушенням прав позивача, як надавача послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, невиконанням відповідачами зобов`язань щодо внесення плати за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] . Відповідач подав до суду письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відсутність помісячного розрахунку заборгованості, невідповідність нормативному розрахунку за правилами вказує на недоведеність суми боргу. Позивач подав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що для виникнення правовідносин з надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів, ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень іншої сторони. Крім того, відповідач отримував щомісячно повідомлення-рахунки про сплату послуг з водопостачання та водовідведення, однак з заявою про проведення перерахунку та документами на її підтвердження не звертався. Відповідач подав до суду додаткові письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що враховуючи те, що за період з 2014 року до цього часу від ПАТ «АК «Київводоканал» і ПрАТ «АК «Київводоканал» на його адресу не надходив договір, він, після отримання інформації з відкритих джерел, що ПАТ «АК «Київводоканал» міняє форму власності з комунальної на приватну і комунальна власність громади міста Києва, в незрозумілий спосіб, без інформування киян, переходить у приватну власність, він звернувся з письмовою заявою від 29.01.2020 року до ПрАТ «АК «Київводоканал», про надання для ознайомлення і підписання після узгодження проекту Договору і додатків до нього. Пояснення ПрАТ «АК «Київводоканал», про надсилання споживачам повідомлень-рахунків на оплату на поштові адреси користувачів послуг, він звертає увагу на те, що в позовній заяві відсутні відповідні докази про їх надсилання, а відтак і про їх отримання відповідачем. Виходячи з відсутності в позовній заяві ПрАТ «АК «Київводоканал», доказів, що відповідач і члени його родини проживали в квартирі в період заявлених вимог, а також доказів по розрахункам за користування послугою з постачання холодної води та водовідведення на підставі щомісячних Актів з показниками загально будинкового лічильника холодної води, а також розрахунку за діючою затвердженою Методикою, тобто жодна цифра в Розрахунку не доведена, а це свідчить про те, що позивач ПрАТ «АК «Київводоканал», не довів в суді об`єктивність суми позову. Також просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Позивач подав до суду заперечення на застосування до позовних вимог строків позовної давності та просить суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», за період з 01.02.2017 по 31.05.2021: - заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 33173,53 грн.; - 3% річних у розмірі 1957,73 грн.; - інфляційні втрати у розмірі 5436,11 грн. В судовому засіданні, яке відбулось 19.02.2024 року, представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених у позові. В судовому засіданні, яке відбулось 19.02.2024 року, відповідач просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на підстави викладені у письмових запереченнях. Фіксування судового процесу проводилось за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.1 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. За змістом ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року (надалі - Правила). Відповідно до пункту 8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на підставі типового договору. 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством «Акціонерне компанія «Київводоканал», що перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі - Повідомлення) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) (далі - Договір). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Повідомленням визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. За таких обставин, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про відсутність договору між сторонами про надання послуг не заслуговують на увагу та є юридично нікчемними. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є споживачем послуг ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі - Договір) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1 договору, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Підпункти 1, 10 пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент існування взаємовідносин), пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Однак, відповідач, в порушення умов договору та вимог, що передбачені Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.02.2017 по 31.05.2021 послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 32990,06 грн., а також заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку у розміру 183,47 грн., а в сумі 33173,53 на підтвердження якої відповідачем надано довідку, розрахунок заборгованості, акти про зняття показань з приладу обліку. У зв`язку із викладеним, суд звертає увагу, що доводи відповідача про те, що позивач не довів в суді об`єктивність суми позову, у зв`язку із відсутністю розрахунків та щомісячних актів, не заслуговують на увагу та спростовуються вищевказаними доказами наданими позивачем. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати вартості спожитих послуг за період з 01.02.2017 по 31.05.2021 у розмірі 5436,11 грн. та три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати вартості спожитих послуг за період з 01.02.2017 по 31.05.2021 року у розмірі 1957,73 грн. Виходячи з того, що відповідач нерегулярно вносить плату за надані житлово-комунальні послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача. Однак, суд не може повністю погодитись з такими доводами позивача про період нарахування заборгованості з 01.02.2017 по 31.05.2021 року. В той же час, суд погоджується з доводами відповідача про застосування строку позовної давності до періоду нарахування заборгованості. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня. коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За ч. 3. ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 згідно із яким: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» установлено карантин на усій території України з 12.03.2020. Отже, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки та яка мала спливти з 12.03.2020 по 30.06.2023 - була продовжена. За таких обставин, суд дійшов висновку, що строк позовної давності рахується з 12.03.2017 року, та з огляду на те, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, то суд дійшов висновку, що період заборгованості необхідно рахувати з 01.04.2017 року. Так, з огляду на тривалість правовідносин між сторонами, судом встановлено, що строк позовної давності рахується за загальним правило у три роки до дня звернення до суду позивачем з даним позовом, що, в свою чергу, становить період розрахунку заборгованості з 01.04.2017 по 31.05.2021 року. Виходячи з розрахунку заборгованості наданої позивачем, то, після перерахунку судом, заборгованість за період з 01.04.2017 по 31.05.2021 року становить 32023,57 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З розрахунку, наданого до суду позивачем, вбачається, що за період з 01.04.2017 по 31.05.2021 розмір інфляційних втрат складає 5436,11 грн., а три проценти річних від простроченої суми - 1957,73 грн. Крім того, всуперечь доводам відповідача, судом встановлено, що позивач здійснює свою виробничу діяльність з надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення з липня 2014 року та не є правонаступником жодної іншої організації. Подана відповідачем заява від 01.06.2014 року не містить вхідного номеру позивача, до заяви не додано жодного підтверджуючого документу про факт непроживання кожного з зареєстрованих у квартирі 4 (чотирьох) осіб. Несплата вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності відповідача або членів його родини згідно із пунктом 6 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01.05.2019), споживач має право, зокрема: на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; згідно із пунктом 29 Правил, підпункту 7 пункту 4.1. Договору, споживач має право на, зменшення розміру плати у разі, зокрема: тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Відповідач не довів, що він та члени його родини подавали до позивача заяви. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на те, що з боку відповідача не надано суду доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань, передбачених законом, по оплаті за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, а також врахувавши строк позовної давності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність заявлених позивачем вимог, в зв`язку з чим, вони підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved