Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 29.12.2023 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшов позов Державної екологічної інспекції Поліського округу, за змістом якого просить стягнути з відповідача суму завданих збитків внаслідок незаконної порубки дерев у розмірі 18481,18 грн та судовий збір у розмірі 2481 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що спеціалістами Державної екологічної інспекції Поліського округу 18.09.2023 під час здійснення заходів щодо дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища на території земель комунальної власності Оліївської сільської ради Житомирського району, Житомирської області виявлено, що гр. [PERSON] здійснив самовільну порубку 2 (двох) сиро ростучих та 1 (одного) сухостійного дерев породи сосна в кварталі 12 вибіл 6 Богунського лісництва філії ДП «Коростенське лісомисливське господарство» ДП «Ліси України», без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів (лісорубного квитка). По вказаному факту 18.09.2023 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу стосовно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення №019016, за ст.153 КУпАП, в поясненнях до якого визнав свою вину. Постановою про накладення адміністративного стягнення від 18.09.2023 №573-3.2 гр. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.153 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Зазначеними діями гр. [PERSON] порушив вимоги ст. 10 Закону України «Про рослинний світ», п.3 постанови Кабінету Міністрів України № 1045 від 01.08.2006 «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах». В подальшому, Інспекцією, шляхом досудового порядку врегулювання цивільно-правового спору,\~\~гр. [PERSON] направлено претензію № 103/11-12 від 11.10.2023 про добровільне відшкодування шкоди, заподіяної лісу в розмірі 18481,18 грн., яка до цього часу не сплачена, тому Інспекція звернулась до суду з вказаним позовом. ІІ. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 03.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Оліївську сільську раду Житомирського району, Житомирської області. Судове засідання по розгляду справи по суті суд призначив на 11 год. 00 хв. 01.02.2024. У зв`язку з неявкою в перше судове засідання учасників спору, суд відклав розгляд справи на 27.02.2024 о 9 год. 30 хв. 27.02.2024 представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в адресованих суду заявах просить проводити розгляд справи без участі представника, за наявними в матеріалах справи документами. Відповідач у судове засідання повторно не з`являвся, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки, які направлялись за реєстрованим місцем проживання відповідача, вручені особисто. Відзив на позовні вимоги чи клопотань про відкладення суду не подав. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів для вирішення спору, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини,\~встановлені судом,\~докази на\~їх підтвердження 18.09.2023 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу стосовно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення № 019016, за змістом якого [PERSON] здійснив незаконну порубку трьох дерев породи сосна (двох сиро ростучих та одного сухостійного), в кварталі 12 вибіл 6 Богунського лісництва філії ДП «Коростенське лісомисливське господарство», що є порушенням ст. 69 Лісового кодексу України, за що відповідальність передбачена ст.65 КУпАП (а.с.12). Постановою Державної екологічної інспекції Поліського округу про накладення адміністративного стягнення від 18.09.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65\~КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн (а.с.13). Відповідно до ч.6 ст.82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З урахуванням таких положень закону суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Державної екологічної інспекції Поліського округу від 18.09.2023 про визнання [PERSON] винуватим у незаконній порубці дерев. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконної порубки дерев, який проведений згідно додатку №1\~постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу»,\~загальний розмір шкоди становить 18481,18 грн. (а.с.10). 11.10.2023 на адресу\~ [PERSON] \~Державною екологічною\~інспекцію Поліського\~округу було\~надіслано претензію №103/11-12 про добровільне відшкодування шкоди, заподіяної лісу, незаконною порубкою дерев в розмірі 18481,18 грн (а.с.9). IV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду Відповідно до ч.1 ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~ст.4 ЦПК України\~та ч. 1, ч. 2\~ст.16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії,яка порушує право;\~відновлення становища, яке існувало до порушення;\~примусове виконання обов`язку в натурі;\~зміна правовідношення;\~припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Ст.12 ЦПК України\~передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої\~статті 13 Конституції України\~земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Відповідно до\~статті 66 Конституції України\~кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Статтею 1\~Лісового кодексу\~України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Відповідно до вимог ст.69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Встановлено,\~що відповідач\~здійснив вирубку\~дерев без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів (лісорубного квитка). Пунктом 1 ч.1 ст.105\~Лісового кодексу\~України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у: 1) незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Згідно ст.107\~Лісового кодексу\~України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Частиною першою статті 41\~Закону України\~«Про охорону\~навколишнього природного\~середовища» визначено, що економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до частин четвертої, п`ятої\~статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Згідно зі\~статтею 70 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», визначення складу екологічних правопорушень і злочинів, порядок притягнення винних до адміністративної та кримінальної відповідальності за їх вчинення встановлюються\~Кодексом України про адміністративні правопорушення\~та\~Кримінальним кодексом України. Згідно зі статтею 40 Закону України «Про рослинний світ»\~порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у: - самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; - порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; - протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу; - порушенні вимог охорони умов місцезростання об`єктів рослинного світу; - порушенні вимог щодо охорони, використання та відтворення рослинного світу під час проектування, розміщення, будівництва, реконструкції, введення в дію, експлуатації споруд та об`єктів,застосування технологій, які негативно впливають на стан об`єктів рослинного світу; - перевищенні лімітів використання природних рослинних ресурсів; - самовільному проведенні інтродукції та акліматизації дикорослих видів рослин; - реалізації лікарської та технічної сировини дикорослих рослин, зібраної без дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів; - закупівлі лікарської та технічної сировини дикорослих рослин у юридичних або фізичних осіб, які не мають дозволу на їх спеціальне використання; - порушенні правил вивезення за межі України і ввезення на її територію об`єктів рослинного світу; - невнесенні збору за використання природних рослинних ресурсів у встановлені строки. Законами України може бути встановлено відповідальність і за інші види порушень у сфері охорони, використання та відтворення рослинного світу. Відповідальність за ст. 65 КУпАП настає за незаконну порубка і пошкодження дерев або чагарників; перевезення, зберігання незаконно зрубаних дерев або чагарників; знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розсадниках і на плантаціях, а також молодняка природного походження і самосіву на площах, призначених під лісовідновлення. \~ \~ \~ \~Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у\~статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи; вина щодо завдання шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Відповідно п.15 Пленуму Верховного Суду 10.12.2004 N 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» при обчисленні розміру відшкодування шкоди, заподіяної знищенням або пошкодженням природних ресурсів, потрібно також додержувати вимог тих нормативних актів, якими встановлено відповідні правила. Зокрема, з`ясовувати ті кількісні та якісні критерії (кількість, вага, розмір тощо), які відповідно до існуючих такс при цьому враховуються. Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про такси для обчислення розміру шкоди, завданої лісу» затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами: незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту (додаток 1). Факт завдання шкоди довкіллю у виді незаконної порубки дерев в зв`язку з порушенням вимог п. 3 ч. 2\~ст. 40 Закону України «Про рослинний світ»\~та вина [PERSON] у заподіянні майнової шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев встановлена постановою Державної екологічної інспекції Поліського округу від 18.09.2023, яка набрала законної сили. При цьому, як вбачається зі змісту вказаної постанови, питання про відшкодування спричиненої шкоди у сумі 18481,18 грн. вирішено не було. Жодних заперечень щодо розміру завданих довкіллю збитків чи відомостей про часткове чи повне відшкодування шкоди від відповідача суду надано не було. Відповідно до вимог\~статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», частина грошових стягнень за порушення норм і правил охорони навколишнього природного середовища та шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища спрямовується до спеціально створених фондів охорони навколишнього природного середовища у відповідних місцевих бюджетах за місцем заподіяння екологічної шкоди. Відповідно до вимог ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові від 10 січня 2019 року (справа № 541/307/17) Верховний Суд визнав обґрунтованими судові рішення судів попередніх інстанції щодо можливості стягнення спричиненої довкіллю шкоди на користь сільської ради за відповідним позовом Державної екологічної інспекції. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. V. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з частиною першою та другою\~статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід також стягнути 2481 грн. витрат по сплаті судового збору (а.с.7,8).

Outcome: approved