Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Львівська міська рада звернулася до суду з позовом у якому просить зобов`язати [PERSON] звільнити земельну ділянку комунальної власності площею 0,0022 га по [ADDRESS] шляхом демонтажу металевого гаража орієнтовним розміром 6,20м*3,50м. Позовні вимоги мотивовані тим, що Львівська міська рада відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду (Львівську територіальну громаду) та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. На виконання покладених законом завдань, 25.05.2023, спеціалістами відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель у м. Львові департаменту містобудування проведено обстеження земельної ділянки площею 0,0022 га на [ADDRESS] , яка відноситься до комунальної власності. За результатами обстеження земельної ділянки встановлено, що земельна ділянка в межах червоних ліній орієнтовною площею 0,0022 га біля будинку [ADDRESS] самовільно зайнята та фактично використовується [PERSON] для обслуговування металевої нежитлової споруди (гаражу) орієнтовними розмірами 6,20 м*3,50 м за відсутності відповідного рішення Львівської міської ради про надання її в користування (оренду) та вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. В Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про реєстрацію металевого гаража за адресою: [ADDRESS] , відсутня. В результаті неправомірних дій відповідача, який самовільно зайняв вищевказану земельну ділянку, встановивши на ній металевий гараж, чим зумовив порушення містобудівної документації, а також порушив право Львівської міської ради вільно розпоряджатись своїм майном. Враховуючи вище наведене, просить суд зобов`язати відповідача звільнити земельну ділянку комунальної власності площею 0,0022 га по [ADDRESS] шляхом демонтажу металевого гаража. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 20.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем реєстрації). Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 25.05.2023, спеціалістами відділу державного контролю за використанням та охороною земель у м. Львові управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради Лозинською О.В., за участю провідного спеціаліста контролю за використанням та охороною земель м.Львова управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування ЛМР Гируна С.М., провідного спеціаліста відділу районних архітекторів управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування ЛМР Виниченко К.Д., заступника голови з питань житлово-комунального господарства Сихівської районної адміністрації Івасюка В.В., проведено обстеження земельної ділянки комунальної власності біля будинку [ADDRESS] . З Акту обстеження земельної ділянки комунальної власності біля будинку [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку шляхом розміщення на ній металевої нежитлової споруди (гаражу) орієнтовним розміром 6,20м * 3,50м, та фактично використовує земельну ділянку орієнтовною площею 0,0022 га для його обслуговування, який знаходиться біля будинку [ADDRESS] за відсутності відповідного рішення Львівської міської ради про надання її в користування (оренду) та вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Постановою №68 адміністративної комісієї Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 04.05.2023 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, за забруднення території вулиць викликане самовільним виконанням будівельних, ремонтних робіт (без отримання дозволу Сихівської районної адміністрації ЛМР) за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Частиною 1 статті 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За змістом ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації. Металева нежитлова споруда (гараж), що розташована на земельній ділянці орієнтовною площею 0,0022 га, біля будинку [ADDRESS] , є самочинним будівництвом з огляду на таке. На підставі ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Отже, відповідно до вимог наведеного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд. здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (ст. 212 ЗК України). Як вбачається із матеріалів справи, та не спростовано відповідачем, власником земельної ділянки не приймалось рішень про надання дозволу на проведення будівництва та передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки орієнтовно площею 0,0022 га, біля будинку [ADDRESS] . Використання відповідачем земельної ділянки шляхом її незаконної забудови порушує вимоги земельного, цивільного, містобудівного законодавства, законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, майнові права територіальної громади на земельну ділянку, що підриває конституційно визначені матеріальні та економічні основи місцевого самоврядування. Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 статті 90 Земельного кодексу України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач без належного дозволу, здійснює обслуговування металевої нежитлової споруди (гаражу), що розташована на земельній ділянці орієнтовно площею 0,0022 га, біля будинку [ADDRESS] , що не була відведена для цих цілей, без відповідного рішення Львівської міської ради про надання її в користування (оренду) та вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, порушивши майнові права територіальної громади міста Львова, зокрема право власності територіальної громади на земельну ділянку. Отже, порушене право позивача на користування та розпоряджання своїм майном, а саме земельною ділянкою площею 0,0022га по [ADDRESS] слід відновити, зобов`язавши відповідача звільнити вказану ділянку шляхом демонтажу металевого гаражу орієнтовним розміром 6,20м * 3,50м. Частиною 1 ст.133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved