Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2002 року. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя. З червня 2023 року вони не проживають разом, спільного бюджету не мають, сумісного господарства не ведуть. Мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 16 листопада 2002 року Кам`янопотоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 24. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 січня 2024 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача адвоката Возного С.В. в провадження суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.25). В судове засідання відповідачка не з`явилася, надала в провадження суду заяву, згідно якої просить розгляд справи про розірвання шлюбу проводити без її участі, проти задоволення позовних вимог не запречує (а.с.26). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 16 листопада 2002 року у Кам`янопотоківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] », чоловіка « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 16 листопада 2002 року (а.с.12). Шлюб позивача з відповідачкою не склався. Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2023 року. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України за\~№ 11\~від 21\~грудня 2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідачка не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя та сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство та тривалий час проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали у позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. У суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому такий шлюб розривається судом. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За клопотанням позивача [PERSON] віднести судові витрати за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved