Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на транспортний засіб . Вимоги заяви обґрунтовуються тим, що вона з грудня 2018 року користується автомобілем марки Honda модель CR-V тип загальний легковий загальний універсал-В номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; повна маса 2080; маса без навантаження 1604; категорія В; об`єм двигуна 1997; колір чорний; реєстраційний номер [NUMBER] . За домовленістю з [PERSON] було погоджено укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу 20 березня 2020 році. З 19 березня по 3 квітня 2020 року сервісні центри МВС призупинили прийом громадян і працювали за окремим графіком, переважно у режимі онлайн. [INFO] помер [PERSON] , про що 9 квітня 2020 року в книзі реєстрації актів про смерть складено відповідний актовий запис за №148, місце державної реєстрації Мар`їнський районний відділ реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків), видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . Протягом періоду з 2018 року по теперішній час позивач використовує транспортний засіб за його цільовим призначенням, здійснює його технічне обслуговування, поточні ремонти пов`язані з підтриманням його у справному технічному стані для експлуатації. Купує запчастини нього чим несу витрати по утриманню автомобіля. Вчасно укладає договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, сплачую страхові платежі на автомобіль та всі інші витрати, пов`язані з його утриманням. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (автомобіля), ключі від автомобіля, та сам автомобіль. Також факт її користування автомобілем можуть підтвердити свідки, в тому числі племінник [PERSON] , [PERSON] . Після смерті [PERSON] відповідачі прийняли спадщину, але не оформили її належним чином, але не користуються автомобілем, не несуть витрати. В судове засідання позивач не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, подала до суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги та розглянути дану справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, подав до суду заяву в якій просить розглянути дану справу у його відсутність. Позовні вимоги визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, подав до суду заяву в якій просить розглянути дану справу у його відсутність. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Протягом періоду з грудня 2018 року по теперішній час позивач користується транспортним засобом за його цільовим призначенням, здійснює його технічне обслуговування, поточні ремонти пов`язані з підтриманням його у справному технічному стані для експлуатації. Несе витрати по утриманню автомобіля. Позивач добросовісно володіє майном і понад 5 років продовжує відкрито, безперервно користуватися автомобілем. У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданим ТСЦ 1445 власником автомобіля марки Honda модель CR-V тип загальний легковий загальний універсал-В номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; повна маса 2080; маса без навантаження 1604; категорія В; об`єм двигуна 1997; колір чорний; реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] . Відповідачі, дружина і син, померлого власника трансортного засобу. У відповідності з вимогами статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] , син спадкодавця, що підтверджується зокрема свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 11 липня 1969 року. Так в даному свідоцтві зазначено, що [PERSON] , народився [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження [INFO] зроблено відповідний актовий запис за №71, в графі батько - [PERSON] , в графі мати [PERSON] . Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 6 вересня 1966 року [PERSON] (дошлюбне пізвище [PERSON] ) уклала шлюб з [PERSON] про що виконкомом Мар`їнської міської ради Мар`їнського району Донецької області 06 вересня 1966 року складено актовий запис за №63. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданим ТСЦ 1445 власником автомобіля марки Honda модель CR-V тип загальний легковий загальний універсал-В номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; повна маса 2080; маса без навантаження 1604; категорія В; об`єм двигуна 1997; колір чорний; реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] . Відповідачі,\~дружина і\~син,\~померлого власника\~транспортного засобу. Заперечення та претензії з боку відповідачів відсутні. У відповідності з вимогами статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~постанови\~Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», запроваджено карантин на всій території України. \~ \~ \~ \~Так з 19 березня по 3 квітня 2020 року сервісні центри МВС призупинили прийом громадян і працювали за окремим графіком, переважно у режимі онлайн. Прийом громадян відбувався виключно для надання невідкладних послуг, зокрема: реєстрація/перереєстрація та зняття з обліку транспортних засобів тільки для медичних і дипломатичних установ; перереєстрація транспортного засобу у зв`язку із втратою або викраденням свідоцтва про реєстрацію авто; відновлення посвідчення водія в разі його втрати або викрадення. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер [PERSON] , про що 9 квітня 2020 року в книзі реєстрації актів про смерть складено відповідний актовий запис за №148, місце державної реєстрації Мар`їнський районний відділ реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків), видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . \~ \~ \~ \~З довідки №968 виданої військово-цивільною адміністрацією м.Мар`їнка та с.Побєда вбачається , що а день смерті [PERSON] позивач проживала разом та вела спільне господарство з [PERSON] до дня його смерті. Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 2 статті 5 Цивільного процесуального кодексу України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності з пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності до частин 1,2,3,5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першоїстатті 344 ЦКособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344\~ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344\~ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на рухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (абзац 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів) Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Прана людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень 1 протиправних досягань Приписами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.І ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприят ливе становище порівняно з опонентом. В силу статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Стаття 26 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19.10.73; статті 7, 17 Загальної декларації прав людини прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначають, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Кожна людина має право володіти майном як особисто так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд досліджує кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Вважаю, що при вирішенні даного цивільно - правового спору суд має враховувати, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Вважаю за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved