Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

20.01.2024 [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу). На обґрунтування вимог позивачка зазначила, що їх спільний з відповідачем повнолітній син [PERSON] навчається в Національному університеті харчових технологій на першому курсі денної форми навчання, на платній основі. За навчання сина позивачка сплачує кошти відповідно до договору, укладеного з навчальним закладом, а відповідач участі у цих витратах не бере. Син проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. Раніше відповідач за рішенням суду сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини, але після досягнення ним повноліття перестав надавати матеріальну допомогу, а позивачці самій тяжко утримувати повнолітнього сина. У зв`язку з тим, що син сторін не має самостійного доходу, він потребує матеріальної допомоги від обох батьків. Ухвалою від 30.01.2024 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, проте судові документи повернулися без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Ураховуючи, що судом були вжиті усі можливі та розумні заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, а з дати направлення відповідачу документів сплинули усі встановлені процесуальним законом терміни для розгляду цієї справи, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). З 01.09.2023 син сторін [PERSON] навчається на першому курсі в Національному університеті харчових технологій на денній формі навчання, строк закінчення навчання - 30.06.2027, що підтверджується договором про навчання у закладі вищої освіти від 09.08.2023 № 124-МНд23Б, договором про надання платної освітньої послуги від 16.08.2023 № 024-МНд23Б та довідкою з навчального закладу від 15.01.2024 № 99/702. З викладених у позовній заяві пояснень вбачається, що після припинення шлюбно-сімейних відносин сторін син залишився жити з матір`ю, а батько сплачував аліменти на його утримання, але після досягнення сином повноліття матеріальна допомога від батька припинилась. Статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України). Отже за змістом вищенаведених положень закону обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. Враховуючи, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання, він позбавлений можливості працювати, а тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням. Жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності надавати утримання повнолітньому сину відповідач не надав, проте ураховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і такі загальні засади цивільного законодавства як розумність та справедливість, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з нього аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини доходу, що на думку суду забезпечить достатнє його утримання обома батьками і не поставить платника аліментів у занадто скрутне матеріальне становище, оскільки в його розпорядженні залишається 5/6 частин доходу. З урахуванням положень статей 191, 199 Сімейного кодексу України суд присуджує аліменти від дня пред`явлення позову і до припинення сином сторін навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial