Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

27.12.2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Мєдвєдєва А.В. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських праввідносно неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] .Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] , перебувала у шлюбі з відповідачем, [PERSON] , з 09.04.2015 року. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.06.2021 року справа ЄУН 337/2461/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Фактично шлюбні відношення між сторонами були припинені з серпня 2020 року. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Аліменти з відповідача стягнути відповідно до судового наказу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 липня 2022 року справа ЄУН 337/1997/22. Відповідач як батько не цікавиться вихованням, розвитком, навчанням та здоров`ям дитини, протягом тривалого часу, з серпня 2020 року, не спілкується з сином, взагалі жодного разу його не бачив. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 05.01.2024р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.02.2024р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач та представник позивача адвокат Мєдвєдєва А.В. в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надійшла нотаріально посвідчена заява [PERSON] про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить прийняти рішення в інтересах дитини та відповідно до вимог закону. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.141,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER] . Позивач, [PERSON] , перебувала у шлюбі з відповідачем, [PERSON] , з 09.04.2015 року, який був зареєстрований Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №104. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.06.2021 року справа ЄУН 337/2461/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] . Згідно інформаційної довідки Запорізької гімназії №106 ЗМР від 07.12.2023р. №01-17/486 питанням виховання та розвитком сина займається мати, [PERSON] . Батько [PERSON] , не приймає участі в організації освітнього процесу та вихованні сина. Жодного разу не цікавився навчальними досягненнями [PERSON] . Не піклується про фізичний, духовний розвиток сина. Згідно з висновком органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району від 13.02.2024р. визнано доцільним позбавлення [PERSON] , батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог. При цьому, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги і таке визнання не суперечить закону, не порушує чиї-небудь прав, свободи та інтереси. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач, будучи батьком неповнолітньої дитини, заходів для забезпечення належних умов її виховання, фізичного, духовного та морального розвитку не приймає, про її стан здоров`я не піклується, з дитиною разом не проживає, не спілкується і не зустрічається, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, у зв`язку з чим суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як зазначено в п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ці чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України), тому вона підлягає застосуванню лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, лише при наявності вини в діях батьків, з урахуванням ставлення дітей до них, а також тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Також суд враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд вважає вказаний висновок обґрунтованим, оскільки він складений за результатами ретельної перевірки умов життя неповнолітньої дитини і повністю узгоджується із обставинами, безпосередньо встановленими судом під час судового розгляду. Враховуючи вищевикладене, виходячи із завдань та загальних засад судочинства, з метою захисту якнайкращих інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved