Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Адвокат Жук Ю.Б. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.04.2019 року було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 22.01.2019 року до досягнення дитиною повноліття. З часу призначення аліментів суттєво збільшився рівень інфляції, потреби дитини і, відповідно, витрати на дитину зросли. Раніше визначений судом розмір аліментів є незначним, цих коштів не вистачає для забезпечення нормального існування дитини. Крім того, відповідач на даний час є мобілізованим до лав ЗСУ, його грошове забезпечення становить не менше 20000 гривень, що є ознакою зміни його матеріального стану. Таким чином, оскільки стягнутих раніше аліментів не вистачає на забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач є здоровим працездатним, інших осіб на своєму утриманні не має, є військовослужбовцем, має реальну можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. З урахуванням вищевикладеного, представник позивача просив суд змінити спосіб стягнення аліментів, призначених рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 квітня 2019 року [PERSON] , [INFO] , до сплати на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми 1500,00 грн на частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача надав суду заяву, якою заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та слухати справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше подав клопотання про зупинення провадження у справі. Процесуальні дії суду під час судового розгляду: Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06\~жовтня 2023\~рокуу вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 16.11.2023 року відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі відповідно до положень ст. 251 ч.1 п.2 ЦПК України, покликаючись на те, що він перебуває на військовій службі у лавах Збройних Сил України. 22.02.2024 року представник позивача подав заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, вказавши, що будь-яких доказів того, що військова частина [NUMBER] ( [ADDRESS] ), де проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан або залучена до проведення антитерористичної операції, немає. Тобто відповідач постійно перебуває у м. Володимир, за місцем знаходження суду і причин для його неявки до суду немає. Просив відмовити у задоволенні даного клопотання. З такими міркуваннями представника позивача суд погоджується. Оскільки з довідки в/ч [NUMBER] № 856 від 24.10.2023 року вбачається, що солдат [PERSON] проходить військову службу за призовом по мобілізації у в/ч [NUMBER] у [ADDRESS] з 20.08.2023 року теперішній час, суд вважає, що він міг з`явитися до Володимир-Волинського міського суду Волинської області, місце знаходження якого також у м. Володимирі. У зв`язку із цим суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та проводить розгляд справи по суті. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області по справі № 154/242/19 від 04.04.2019 року було задоволено позов [PERSON] про\~стягнення аліментів\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~та стягнутоз [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уродженця м.\~Володимира-Волинського\~Волинської області,\~в користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~аліменти на\~утримання неповнолітньої\~дитини,\~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в твердій\~грошовій сумі,\~в розмірі\~1500\~гривень щомісячно,\~починаючи з\~22.01.2019\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття.Рішення суду набрало законної сили 07.05.2019 року Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У силу ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина заробітку (доходу) матері, батька, як передбачено\~статтею 183 СК України, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд бере до уваги, що 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX визначено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на розмір визначеного законодавством України прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, суд приходить до висновку, що зміна способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін з 1500 грн на дитину до 1/4 частки заробітку (доходу) платник аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, відповідає інтересам дитини, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6\~статті 141\~ЦПК\~України судовий збір в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved