Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Заявлену позовну вимогу обґрунтовує тим, що 10 лютого 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі народилося двоє дітей. Зазначає, що проживаючи з відповідачем за однією адресою, практично спільним сімейним життям не живуть: відсутні спільний побут, сімейний бюджет, права та обов`язки подружжя, вони не цікавляться життям один одного, не мають спільних інтересів. Шлюб існує формально. Спроби налагодити ситуацію та зберегти сім`ю нічого не дали. Примирення між подружжям неможливе, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спору щодо місця проживання дітей не мають. Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, у своєму позові просила проводити розгляд справи у її відсутність, не заперечувала щодо заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку. Спірні правовідносини виникли із сімейних, зокрема щодо розірвання шлюбу та регулюються положеннями Сімейного кодексу України. Судом достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 лютого 2012 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданого Старосільською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області від 10.02.2012 серії [NUMBER] , актовий запис №4 (а.с.6). У шлюбі у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученими до позовної заяви копіми свідоцтв про їх народження (а.с.7-8). Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач в судове засідання не з`явився та не спростував обставин, зазначених у позові, правом на подання письмового відзиву на позовну заяву не скористався. На підставі наведеного, суд вважає неспростованими доводи позивача про те, що між сторонами подружні відносини не склалися, сім`я існує формально. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які полягають у сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. на користь держави, оскільки позивач є потерпілою від Чорнобильськї катастрофи категорії 1, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] та, відповідно до п.10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільненою від сплати судового збору при подачі позову.

Outcome: approved