Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] в обґрунтування вимог заяви вказує, що на даний час Приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович вживає заходи примусового на погашення неіснуючої заборгованості згідно виконавчого напису. За змістом оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 27 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем і зареєстрованим в реєстрі за N? 33658, - відповідач по справі одержав право, стягнути з [PERSON] за період з 20.09.2018 року 20 вересня 2021 року заборгованість по кредитному договору N? 2000056634 від 07.07.2012 року, укладеного між ОТП БАНК та [PERSON] на строк 14 місяців (тобто до 07 вересня 2013 року) у розмірі 14 347 грн. 34 коп. з яких: 7 500, 32 грн. - «прострочена заборгованість за сумою кредиту» 6847, 02 грн. - прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом ( без зазначення періоду за який насаховано таку заборгованість і за якою кредитною ставкою» 350 (сто п`ятдесят) грн. 00 коп. плата за вчинения виконавчого напису, що становить загальну суму 14 697, 34 грн. Перш за все слід зазначити, що за період з 07 вересня 2013 року по дату вчинення виконавчого напису нотаріуса, жодних повідомлень чи вимог про усунення порушень кредитних зобов?язань [PERSON] не отримувала як від ОТП БАНКу, так і від ТОВАРИСТВа З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», а тому була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості за кредитним договором та можливості або оспорити вимоги кредитора, або ж викопати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред?явленої до стягнення. Також вона не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору щодо суми заборгованості, що об?єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги відповідачем до вчинення виконавчого напису і отримання в позивачем по справі, що унеможливило подання нотаріусу обгрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Крім того, виконавчий напис від 27 листопада 2019 року вчинений поза межами встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України загального трьохрічного строку позовної давності для стягнення «заборгованості за тілом кредиту», так і визначеного п.1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України спеціального річного строку позовної давності для стягнення «заборгованості за нарахованої невідомо за який період та несплаченої пені, оскільки нотаріус у самому виконавчому написі чітко вказує, період з 29 липня 2014 року по 18 вересня 2019 року за який нараховано неіснуючу заборгованість . ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 19 січня 2024 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. У судове засідання позивач не з"явилась- представник позивача- адвокат Щур О.В. подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо винесення заочного рішення . Представник відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНИ " в судове засідання не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням , причини неявки суд не повідомив .Суд ухвалив розглянути справу в порядку зачного провадження з винесенням заочного рішення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що 27 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем і зареєстрованим в реєстрі за N? 33658, - відповідач по справі одержав право, стягнути з [PERSON] за період з 20.09.2018 року 20 вересня 2021 року заборгованість по кредитному договору N? 2000056634 від 07.07.2012 року, укладеного між ОТП БАНК та [PERSON] на строк 14 місяців (тобто до 07 вересня 2013 року) у розмірі 14 347 грн. 34 коп. з яких: 7 500, 32 грн. - «прострочена заборгованість за сумою кредиту» 6847, 02 грн. - прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом ( без зазначення періоду за який насаховано таку заборгованість і за якою кредитною ставкою» 350 (сто п`ятдесят) грн. 00 коп. плата за вчинения виконавчого напису, що становить загальну суму 14 697, 34 грн. Перш за все слід зазначити, що за період з 07 вересня 2013 року по дату вчинення виконавчого напису нотаріуса, жодних повідомлень чи вимог про усунення порушень кредитних зобов?язань [PERSON] не отримувала як від ОТП БАНКу, так і від ТОВАРИСТВа З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», а тому була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості за кредитним договором та можливості або оспорити вимоги кредитора, або ж викопати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред?явленої до стягнення. Також вона не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору щодо суми заборгованості, що об?єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги відповідачем до вчинення виконавчого напису і отримання в позивачем по справі, що унеможливило подання нотаріусу обгрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Крім того, виконавчий напис від 27 листопада 2019 року вчинений поза межами встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України загального трьохрічного строку позовної давності для стягнення «заборгованості за тілом кредиту», так і визначеного п.1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України спеціального річного строку позовної давності для стягнення «заборгованості за нарахованої невідомо за який період та несплаченої пені, оскільки нотаріус у самому виконавчому написі чітко вказує, період з 29 липня 2014 року по 18 вересня 2019 року за який нараховано неіснуючу заборгованість . Згідно з усталеною практикою Верховного Суду України, позиція якого була підтримана Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 28.03.2018 р. у справі N?444/9519/12, якщо договір встановлює окремі зобов?язання, які деталізують обов?язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов?язку, то незалежно від визначення в договорі строку кредитування, право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Таким чином, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов?язку з внесення чергового платежу та обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу, і з врахуванням зазначеного в договорі строку кредитування. 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову N? 662 «Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». В силу саме цього нотаріус отримав право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов?язаннями. Для одержання такого виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак - постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N? 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України N? 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі No 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Виходячи із цього, чинна на сьогоднішній день редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору - чого ні нотаріусом, ні стягувачем не додержано. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріує підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), 3 якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі N? 6-8874с17. Оскільки вищезазначений виконавчий написи всупереч правовим приписам ст. 18 Цивільного кодексу України і ст. 87 Закону України «Про нотаріат», де зазначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість не на борговому документі, вчинено на окремому нотаріальному бланку, а доданими до виконавчого напису документами повністю спростовується безспірність зазначеної заборгованості, то оскаржуваний виконавчий напис є таким що не підлягає виконанню. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved