Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

ТзОВ «Фінфорс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 26.08.2021 між ТзОВ «МІСТЕР КЕШ» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МІСТЕР КЕШ» було укладено електронний кредитний договір № 366004-М, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 20000,00 грн. на строк до 24.09.2021 року. Вказує, що товариство свої зобов`язання перед [PERSON] виконало належним чином, шляхом зарахування кредитних коштів в сумі 20000,00 грн. на її кредитну картку. У встановлений термін 24.09.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, проте між первісним кредитором та відповідачкою було укладено додаткові угоди, якими строк кредитного договору було продовжено на 50 календарних днів зі стандартною процентною ставкою 1,99%, тобто до 29.12.2021 включно. Проте, у встановлений термін відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. У зв`язку з чим, кредитний договір було автопролонговано, строк користування кредитом було продовжено на 20 (двадцять) календарних днів - до 03.12.2021 року включно. У встановлений строк нової дати повернення кредиту 03.12.2021 року відповідач не виконала свої боргові зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим, у неї виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «МІСТЕР КЕШ» в розмірі 20 000, 00 грн.\~тіло кредиту та 3258,00 грн. - нараховані проценти. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 16.12.2021 року між ТзОВ «МІСТЕР КЕШ» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу № 42987483-92, згідно з умовами якого ТОВ «МІСТЕР КЕШ» відступив ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором № 366004-М від 26.08.2021 року. При цьому, про відступлення ТзОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «МІСТЕР КЕШ» повідомило відповідача шляхом направлення 15.12.2021 року на її електронну адресу електронного листа. Зазначає, що станом на 30.11.2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не виконана і складає в розмірі 52258,00 грн, з яких: 20000 грн. - тіло кредиту та 32258,00 грн. - нараховані проценти. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.08.2021 року між ТзОВ «МІСТЕР КЕШ» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МІСТЕР КЕШ» було укладено електронний кредитний договір № 366304-М (а.с.34-44). 14.10.2021 року між ТОВ «МІСТЕР КЕШ» та відповідачкою було укладено угоду до кредитного договору (автопролонгація), якою договір було автопролонгований, в зв`язку з чим строк користування кредитом було продовжено на 50 календарних днів, тобто до 03.12.2021 року (а.с. 50). Також судом з`ясовано, що 16.12.2021 року між ТзОВ «МІСТЕР КЕШ» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу № 42987483-92, згідно з умовами якого ТОВ «МІСТЕР КЕШ» відступив ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором № 366004-М від 26.08.2021 року. (а.с. 52-54). Згідно довідки ТзОВ «Фінфорс» від 30.11.2023 року № 30/11-Ф станом на 30.11.2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором від 26.08.2021 року № 366004-М перед ТзОВ «Фінфорс» не виконана і складає: 20000,00 грн. - тіло кредиту та 32258,00 грн. - нараховані проценти, а всього 52258,00 грн. (а.с. 61). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, ТзОВ «Фінфорс» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед кредитором за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 72025,00 грн. заборгованості за кредитом. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України не виконала взяті на себе зобов`язання перед ТзОВ «Фінфорс», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором №366004-М від 26.08.2021 року, укладеним з ТзОВ «МІСТЕР КЕШ», а тому прийшов до висновку, що заборгованість за тілом кредиту та відсотками на загальну суму 52258,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, частиною першою статті 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142\~ЦПК України слідує, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити наступним чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, представник представлено ордер про надання правової допомоги від 10.10.2023 року та додаток до договору від 20.10.2023 року, платіжну інструкцію №3819 від 30.11.2023 року про отримання оплати за договором (а.с. 62, 63, 65). Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача також слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., який є обґрунтованим та співмірним із предметом спору.

Outcome: partial