Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Представник ТОВ «Мікрокредит» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту у розмірі 17\~935,47 грн. Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку просить стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 22.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, із повідомленням (викликом сторін). Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Також просив розстрочити виконання рішення суду на пів року. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 21.02.2022 року між ТОВ «Мікрокредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 104336, відповідно до якого [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 10000 грн. Згідно з п. 5.2. Договору [PERSON] зобов`язався за користування кредитом сплачувати 189,390 % річних від суми кредиту, у розрахунку 0,519% на добу. Розмір платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідно до п. 5.4. Договору, становить 779 грн. 88 коп. Відповідно до п. 5.7. Договору загальна сума всіх платежів [PERSON] з урахуванням процентів за користування кредитом становить 18 717 грн. 12 коп., відповідно до розрахунку: 779 грн. 88 коп. (сума платежу один раз на тиждень в рахунок повернення кредиту та сплати процентів) х 24 (кількість платежів за Договором) 18717 грн. 12 коп. За п. п. 5.1., 5.4. Договору сплата суми кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіку платежів, а саме один раз на два тижні до «08» серпня 2022 року. 22.02.2022 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Мікрокредит» в рахунок повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом у розмірі 781 грн. 65 коп. Станом на 20 грудня 2023 року [PERSON] не виконав зобов`язання передбачені Договором, а саме не сплатив ТОВ «Мікрокредит» заборгованість з повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом у розмірі 17 935 грн. 47 коп. Згідно частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В силу статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положеннями статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правовідносини, встановлені договором, або законом. В силу вимог статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Таким чином, аналізуючи докази у справі, суд вважає, що відповідачем порушені права ТОВ «Мікрокредит», які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. Щодо клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Як передбачено частиною четвертою статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка виконання рішення суду - це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певні періоди часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди, зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення суд виходить з міркувань доцільності та об`єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для розстрочки виконання рішення суд не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, розстрочка має бути компромісом між заінтересованими сторонами. Приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] , в заяві зазначає про важкий матеріальний стан, у зв`язку з чим кошти позичалися для проведення операції матері, однак він має намір виконати та сплатити заборгованість, суд дійшов висновку про наявність підстав для розстрочення виконання судового рішення. Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне розстрочити виконання судового рішення на шість місяців шляхом щомісячної сплати коштів рівними частинами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вбачає наявність підстав для повернення позивачу 50% судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду та покладення судових витрат по сплаті судового збору в іншій частині на відповідача.

Outcome: approved