Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

28 листопада 2023 року позивач звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] з нею. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 28.07.2018 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу у них є син - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з погіршенням сосунків між нею та чоловіком, з кінця серпня 2023 року вони з відповідачем проживають окремо один від одного, син проживає разом з нею, хоча зареєстрований за місцем проживання батька. На даний час вона звернулася із позовом до суду про розірвання шлюбу. Вона належним чином займається вихованням та навчанням сина, забезпечує його усім необхідним, створює усі умови для повноцінного фізичного, морального та духовного розвитку. Вона працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, не має шкідливих звичок. З сином вона проживає в будинку своїх батьків, які за місцем роботи та за місцем проживання характеризуються позитивно, є матеріально забезпеченими. Дитина зростає в атмосфері, де панує любов, взаєморозуміння та повага. Між нею та відповідачем існує спір з ким буде проживати дитина, оскільки відповідач звертався з цього приводу до органів опіки та піклування. Вона вважає, що дитина повинна проживати з нею, оскільки має трирічний вік, більше часу проводить з нею та більш прихильна до неї, вона краще розуміє потреби дитини, повністю враховує її інтереси, приділяє належну увагу, турботу. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визначити місце проживання сина - [PERSON] , [INFO] з нею. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила суд, проводити розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву,в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи у її відсутність, зазначила, що проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Позивач та відповідач з 28.07.2018 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.8). [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с.10). Між [PERSON] та [PERSON] виник спір стосовно визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до довідки № 92, виданої 16 жовтня 2023 року Гриньківським старостинським округом Виконавчого комітету Градизької селищної ради, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , [INFO]., матір`ю [PERSON] , [INFO]., батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до характеристики, складеної 24.10.2023 року, [PERSON] працює в Горбівському НВК на посаді кухаря, за час роботи характеризується виключно позитивно (а.с.13). Згідно характеристики на вихованця ДНЗ «Малятко» Горбівського НВК [PERSON] , останній відвідує ДНЗ з листопада 2022 по теперішній час. Зовнішній вигляд дитини охайний, дитина добре розвинута, проявляє цікавості на зайняттях, є доброзичливим, активним, товариським, добрим, легко вступає в контакт з дітьми і дорослими, батьки надають належну увагу розвитку та вихованню дитини (а.с.14). Відповідно до довідки-інформації на [PERSON] , виданої Гриньківським старостинським округом Виконавчого комітету Градизької селищної ради, остання за місцем проживання характеризується позитивно, компрометуючими матеріалами на неї старостат не володіє (а.с.17,20). Батьки позивача за місцем роботи та проживання характеризуються позитивно (а.с.15-16, 18-19). Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить батьку позивача [PERSON] (а.с.23). Батькам позивача належать земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.с.24-33). Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 1,2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Отже з досліджених доказів, судом встановлено, що мати [PERSON] працює, як за місцем проживання, так і за місцем роботи характеризується позитивно, не має шкідливих звичок, приділяє належну увагу вихованню та утриманню сина, за місцем її проживання та проживання дитини створено усі умови для повноцінного та гармонійного розвитку дитини. Нормами статті 19 Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку про розв`язання спору між батьками в частині визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , затвердженого рішенням № 3 від 05.02.2024 року Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області «Про затвердження висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю». умови проживання дитини задовільні, підстав розлучати малолітню дитину з матір`ю не має, тому визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] із своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , є доцільним і таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року (справа № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18 вказала, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши висновок комісії, а також досліджені докази, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що за місцем фактичного місця проживання дитини створено усі умови для розвитку її особистості, побудови гармонійної картини світу, тому суд дійшов висновку, що проживання дитини разом з матір`ю забезпечить її найкращі інтереси, тому позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved