Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, що встановлений рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2010 року у справі № 2-1370/10. Просить стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/ 4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23.12.2010 у справі № 2-1370/10 з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 15.11.2010 до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з постійним зростанням цін на товари та послуги для дітей на даний час стягнуті судом аліменти не забезпечують належне матеріальне утримання та фізичний розвиток дитини. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву не скористався, не висловивши свою позицію щодо предмету позову. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою від 28.11.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 22.12.2023. 22.12.2023 справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті за результатами розгляду іншої справи. 12.01.2024 розгляд справи відкладено на 07.02.2024, 19.02.2024 у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача-адвокат Нестеренко Є.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до приписів статей 128, 130, 131 ЦПК України. Зокрема, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Встановлені судом обставини Згідно з копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 16.01.2008 виконкомом Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, батьками народженого [INFO] [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 15.06.2010 вбачається, що 15 червня 2010 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 16.04.2022 [PERSON] 16 квітня 2022 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Із копії виконавчого листа виданого 25.10.2012 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області вбачається, що 23 грудня 2010 року рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500,00 гривень щомісячно, починаючи з 15 листопада 2010 року до досягнення дитиною повноліття (справа № 2-1370/10-ц). Норми права, застосовані судом Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 536/1557/17 (провадження №61-7584св18), від 30.06.2020 у справі № 343/945/19 (провадження №61-2057св20). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Оцінка доказів та аргументів учасників справи З наданих письмових доказів вбачається, що наявні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки він є необхідним та достатнім для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Протягом розгляду справи відповідачем не подано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про його неможливість сплачувати аліменти в збільшеному розмірі. Крім цього, будь-яких письмових доказів, які повинні бути враховані та можуть вплинути на прийняття рішення відповідачем протягом розгляду справи не представлено суду. З огляду на викладене вище, змінюючи спосіб стягнення аліментів, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я дитини, інші обставини справи, а також те, що зміна способу стягнення аліментів є правом позивача, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми в умовах воєнного стану, а тому суд дійшов висновку, що справедливим, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (КМУ). Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у встановленому КМУ порядку. Від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved