Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Представник позивача адвокат Яцків М.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позов мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , який проживав і був зареєстрований до дня смерті в будинку по [ADDRESS] . 20.05.2004 [PERSON] залишив заповіт, у відповідності до якого всі належні йому майнові права, грошові вклади, а також все майно, що буде належати йому, на яке за законом він буде мати право, де б воно не знаходилося, із чого б не складалося, заповідає сину [PERSON] . Після його смерті залишилися спадкоємці: дружина [PERSON] , [INFO] , діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За однією адресою із спадкодавцем були зареєстровані та постійно проживали [PERSON] та [PERSON] , які у відповідності до ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , яка проживала і була зареєстрована до дня смерті в будинку по [ADDRESS] . 11.05.2004 [PERSON] залишила заповіт, у відповідності до якого всі належні їй майнові права, грошові вклади, а також все майно, що буде належати їй, на яке за законом вона буде мати право, де б воно не знаходилося, із чого б не складалося, заповідає сину [PERSON] . Після її смерті залишилися спадкоємці: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За однією адресою із спадкодавцем [PERSON] постійно був зареєстрований та проживав [PERSON] . [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак фактично за вказаною адресою не проживав (проживав у Хмельницькій області, а в період часу із 03.02.2015 року по 20.11.2019 року відбував покарання у виді позбавлення волі у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та ДУ «Райківецька виправна колонія (№78)). [PERSON] , був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] , а [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . Таким чином, позивач [PERSON] , єдиний із спадкоємців, який проживав разом із спадкодавцями та у відповідності до ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, як після смерті [PERSON] так і після смерті [PERSON] . 01.03.2017 року до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Локатир М. В. звернувся [PERSON] із заявою №28 про відмову від прийняття спадщини за заповітом, із заявою №29 про відмову від прийняття спадщини за законом в користь [PERSON] та із заявою б/н у якій він повідомив, що пропустив строк на прийняття спадщини, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України після смерті батька [PERSON] та що звертатися у суд за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини не буде. Після звільнення із місць позбавлення волі, 21.12.2019 року, [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Зіняк О. І. із заявою, яка зареєстрована у реєстрі за №2493, про відмову від прийняття спадщини за законом в користь [PERSON] . 20.01.2020 року листом №24/02-31 приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Локатир М. В. повідомила [PERSON] , що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно не можливо, поскільки [PERSON] спадкоємець, як за заповітом так і за законом реалізував своє право на відмову від прийняття спадщини у 6-ти місячний строк, встановлений частиною 1 ст. 1270 ЦК України. Після смерті [PERSON] залишилося наступне нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та дві земельні ділянки, що знаходяться за адресою с. Завадка Калуського району Івано-Франківської області, а саме: земельна ділянка площею 1,2842 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2622882400:02:002:0051 та земельна ділянка, площею 0,2499 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2622882401:01:002:0273. 28.12.2023року позивач звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Локатир М. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та на дві земельні ділянки, які розташовані у с. Завадка Калуського району Івано-Франківської області. Листом від 28.12.2023 року № 405/02-31 приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Локатир М. В. повідомлено, що видати свідоцтва про право на спадщину за законом неможливо, оскільки окрім позивача спадкоємцем за законом, який також прийняв спадщину є [PERSON] , відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок через відсутність державної реєстрації права власності за спадкодавцями. Таким чином, позивач вступив у фактичне володіння та управління будинком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, користується ним, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку, так як мати при житті не виготовила технічний паспорт на будинок і не отримала свідоцтва про право власності на нього, а також через те, що на момент смерті спадкодавця, за адресою її проживання також був зареєстрований [PERSON] , хоча фактично за вказаною адресою не проживав, а відповідно не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Також, позивач вступив у фактичне володіння та управління земельними ділянками кадастровий номер 2622882400:02:002:0051 та кадастровий номер 2622882401:01:002:0273 та користується ними, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування, оскільки на момент смерті спадкодавця, за адресою її проживання також був зареєстрований [PERSON] , хоча фактично за вказаною адресою не проживав, а відповідно не може вважатися таким, що прийняв спадщину. У зв`язку з цим, представник позивача просить визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом право власності в цілому на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 1,2842 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2622882400:02:002:0051 та земельну ділянку, площею 0,2499 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2622882401:01:002:0273, що належали [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 23.01.2024 було відкрито провадження по справіта призначено підготовче судове засідання на 10 год 26.02.2024. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак представник позивача Яцків М.В. подав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у підготовче судове не з`явилися, однак подали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідачі по справі визнала вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] (а.с.11), який згідно до довідки №267 від 28.02.2017 року, виданої Верхнянською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області проживав і був зареєстрований до дня смерті в будинку по [ADDRESS] (а.с.15). 20.05.2004 [PERSON] залишив заповіт, посвідчений Мигович Т.А. секретарем Завадківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, у відповідності до якого всі належні йому майнові права, грошові вклади, а також все майно, що буде належати йому, на яке за законом він буде мати право, де б воно не знаходилося, із чого б не складалося, заповідає сину [PERSON] (а.с.12). Після його смерті залишилися спадкоємці: дружина [PERSON] , [INFO] , діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] - а.с.9,10). За однією адресою із спадкодавцем були зареєстровані та постійно проживали [PERSON] та [PERSON] (а.с.15), які у відповідності до ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] (а.с.13), яка згідно до довідки №267 від 28.02.2017 року, виданої Верхнянською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області проживала і була зареєстрована до дня смерті в будинку по [ADDRESS] (а.с.15). 11.05.2004 [PERSON] залишила заповіт, посвідчений Мигович Т.А. секретарем Завадківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, у відповідності до якого всі належні їй майнові права, грошові вклади, а також все майно, що буде належати їй, на яке за законом вона буде мати право, де б воно не знаходилося, із чого б не складалося, заповідає сину [PERSON] (а.с.14). Після її смерті залишилися спадкоємці: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] - а.с.9,10). За однією адресою із спадкодавцем [PERSON] постійно був зареєстрований та проживав [PERSON] (а.с.15), який у відповідності до ст. 1268 ЦК України вважаються таким, що прийняв спадщину. [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак фактично за вказаною адресою не проживав (проживав у Хмельницькій області, а в період часу із 03.02.2015 року по 20.11.2019 року відбував покарання у виді позбавлення волі у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та ДУ «Райківецька виправна колонія (№78)) (а.с.45, 47, 48). [PERSON] та [PERSON] не були зареєстровані за адресою [ADDRESS] на час смерті [PERSON] (а.с.15). Таким чином, позивач [PERSON] , єдиний із спадкоємців, який проживав разом із спадкодавцями та у відповідності до ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, як після смерті [PERSON] так і після смерті [PERSON] . 01.03.2017 року до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Локатир М. В. звернувся [PERSON] із заявою №28 про відмову від прийняття спадщини за заповітом, із заявою №29 про відмову від прийняття спадщини за законом в користь [PERSON] та із заявою б/н у якій він повідомив, що пропустив строк на прийняття спадщини, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України після смерті батька [PERSON] та що звертатися у суд за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини не буде (а.с.17, 18, 19). Після звільнення із місць позбавлення волі, 21.12.2019 року, [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Зіняк О.І. із заявою, яка зареєстрована у реєстрі за №2493, про відмову від прийняття спадщини за законом в користь [PERSON] (а.с.25). 20.01.2020 року листом №24/02-31 приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Локатир М. В. повідомила [PERSON] , що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно неможливо, оскільки [PERSON] спадкоємець, як за заповітом так і за законом реалізував своє право на відмову від прийняття спадщини у 6-ти місячний строк, встановлений частиною 1 ст. 1270 ЦК України (а.с.26). Судом встановлено,що після смерті [PERSON] залишилося наступне нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та дві земельні ділянки, що знаходяться за адресою с. Завадка Калуського району Івано-Франківської області, а саме: земельна ділянка площею 1,2842 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2622882400:02:002:0051 та земельна ділянка, площею 0,2499 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2622882401:01:002:0273. За життя, [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 2622882400:02:002:0051 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №162588 від 24.11.2008 року (а.с.38), та на земельну ділянку, кадастровий номер 2622882401:01:002:0273 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №042806 від 05.11.2009 року (а.с.40). Згідно до витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 25.10.2023 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 2622882400:02:002:0051 становить 19476,41 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 2622882401:01:002:0273 становить 3789,73 грн. (а.с.39, 41). Згідно до виписки з погосподарської книги №3 за 2016-2023 р.р. забудівником домогосподарства за адресою [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.16). 18.10.2023 року позивачем виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.27-34). Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами до його складу входять: житловий будинок площею основи (забудови) 128,6кв.м., літня кухня з гаражем площею основи (забудови) 55,2кв.м., стодола площею основи (забудови) 43,2кв.м., стайня площею основи (забудови) 21,7кв.м., вбиральня площею основи (забудови) 1,0кв. м., сарай площею основи (забудови) 2,0кв.мворота площею основи (забудови) 6,0кв.м., огорожа площею основи (забудови) 33,2кв.м. (а.с.27-34). Згідно до довідки від 18.10.2023 року № 4808 інвентаризаційна вартість домоволодіння станом на 18.10.2023 року становить 147322 грн. (а.с.35). 28.12.2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Локатир М. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , та на дві земельні ділянки, які розташовані у с. Завадка Калуського району Івано-Франківської області (а.с.42). Листом від 28.12.2023 року № 405/02-31 приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Локатир М. В. повідомлено, що видати свідоцтва про право на спадщину за законом неможливо, поскільки окрім позивача спадкоємцем за законом, який також прийняв спадщину є [PERSON] , відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок через відсутність державної реєстрації права власності за спадкодавцями, не пред`явлено оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.43). Таким чином, позивач [PERSON] вступив у фактичне володіння та управління будинком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, користується ним, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку, так як мати при житті не виготовила технічний паспорт на будинок і не отримала свідоцтва про право власності на нього, а також через те, що на момент смерті спадкодавця, за адресою її проживання також був зареєстрований [PERSON] , хоча фактично за вказаною адресою не проживав, а відповідно не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Також, позивач [PERSON] вступив у фактичне володіння та управління земельними ділянками кадастровий номер 2622882400:02:002:0051 та кадастровий номер 2622882401:01:002:0273 та користується ними, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування, оскільки на момент смерті спадкодавця, за адресою її проживання також був зареєстрований [PERSON] , хоча фактично за вказаною адресою не проживав, а відповідно не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як вище зазначено, померлим [PERSON] було складено заповіт, у відповідності до якого все майно, яке належало йому на день смерті він заповів [PERSON] , який пропустив строк на прийняття спадщини, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, та звернувся з заявою до нотаріуса, в якій зазначив, що не буде звертатися до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.19). Беручи до уваги, що за однією адресою із [PERSON] були зареєстровані та постійно проживали позивач [PERSON] та [PERSON] , то у відповідності до ст. 1268 ЦК України, вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Також, як вище зазначено, померлою [PERSON] було складено заповіт у відповідності до якого все майно, яке належало їй на день смерті вона заповіла [PERSON] , який у відповідності до ст. 1273 ЦК України відмовився від прийняття спадщини за заповітом та за законом в користь позивача [PERSON] (а.с.17, 18). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до п. 1 ч. 2 ст.16ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦКУкраїни право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У відповідності до правових висновків викладених у постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17, від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17, від 19.05.2021 року у справі №937/10434/19-ц державна реєстрація особи у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання на момент смерті із спадкодавцем. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Беручи до уваги, що [PERSON] був зареєстрований у житловому будинку за місцем проживання спадкодавців, однак фактично там не проживав, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання, тому [PERSON] , як спадкоємець за законом не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилась після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] , а відповідно не набув права на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вище зазначено, позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом, прийняв спадщину та вступив у фактичне володіння та управління будинком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та двома земельними ділянками. [PERSON] , хоча був зареєстрований за адресою спадкодавців, однак фактично там не проживав, а тому він не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилась та не набув права на спадкове майно. Крім того, він відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] , який у свій час відмовився від прийняття спадщини за заповітом та за законом на користь позивача. [PERSON] у встановлений законом строк не звернулася за прийняттям спадщини за законом. Відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (рідні брати і сестра позивача) позовну заяву визнали повністю, на спадщину не претендують. Оскільки судом встановлено достатньо доказів належності спадкодавцю спадкового майна, позивач [PERSON] прийняв спадщину в належний спосіб, інші спадкоємці на спадщину не претендують, позов визнали повністю, оформити право власності на спадкове майно іншим способом позивач не має можливості, тому суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вищезазначене спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved