Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

25 січня 2024 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею 23 років за умови що вона продовжуватиме навчатися; стягнути з відповідача прострочені платежі за минулий період (з листопада 2023 року); стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Вимоги позову обгрунтовані тим, що [PERSON] є донькою відповідача та навчається на третьому курсі Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж інженерії, управління та землевпорядкування Національного авіаційного університет» за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення» на денній формі навчання. Як зазначає позивач, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча має можливість здійснювати її утримання, а тому для захисту прав доньки на належне матеріальне забезпечення позивач звернулась до суду з цим позовом. Також позивач зазначила, що з 03.11.2023 року вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надавати матеріальну допомогу, проте відповідач ці вимоги ігнорував, посилаючись на відсутність відповідного рішення суду. В судовому засіданні, яке відбулось 26.02.2024 року до матеріалів справи було приєднано відзив на заявлені вимоги в яких представник відповідача просить задовольнити позовні вимоги частково, а саме: в частині стягнення аліментів в розмірі 1/5 частини доходу відповідача, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. При визначенні розміру аліментів відповідач просив врахувати перебування на його утриманні онкохворої матері - [PERSON] , яка є інвалідом ІІ групи з 10.09.2003 року безстроково. Також представник зазначає, що заборгованість зі сплати аліментів відсутня, а тому відсутні підстави для стягнення пені. Представник позивача в судовому засіданні повідомив, що йому не потрібен час для підготовки відповіді на відзив. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив задовольнити їх в частині стягнення 1/5 частини доходів відповідача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши сторони, врахувавши їх процесуальні заяви, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] та в її свідоцтві про народження, батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. На підставі судового наказу Шевченківського районного суду м.Києва від 11.08.2021 року (справа №761/27930/21) [PERSON] сплачував на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 03.08.2021 року. Судовий наказ перебував на примусовому виконанні та при закінченні виконавчого провадження у зв`язку із досягненням донькою 18 річного віку, заборгованість за аліментами відсутня. Як вбачається з довідки, виданої відокремленим структурним підрозділом «Фаховий коледж інженерії, управління та землевпорядкування Національного авіаційного університету» №2370 від 22.11.2023 року, [PERSON] навчається на ІІІ курсі за спеціальністю 121 Інженерія програмного забезпечення з 01.09.2021 по 30.06.2025 на контрактній основі за денною формою навчання. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] перебуває на утриманні матері, проживає разом з нею. Вказану обставину представник відповідача не заперечував. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач не надавав матеріальну допомогу на утримання дитини після досягнення донькою повноліття. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Звертаючись до суду з позовом, позивач просила стягнути аліменти враховуючи, що донька на даний час навчається та потребує матеріальної допомоги. Так, судом встановлено, що [PERSON] має офіційне місце роботи та отримує заробітну плату. Суду не надано доказів, що з моменту припинення сплати аліментів на утримання доньки до виповнення 18 років змінилося матеріальне становище відповідача. Відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка навчається та потребує матеріальної допомоги. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач участь в утриманні доньки не приймає, донька потребує матеріальної допомоги, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки до закінчення навчання в примусовому порядку. А тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 25.01.2024 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що донька знаходиться на утриманні матері, стан здоров`я дитини (доказів, що на даний час донька перебуває на обліку чи потребує спеціального лікування немає), відповідач на утриманні інших дітей не має, має постійне місце роботи та постійний дохід у вигляді заробітної плати, враховуючи засади розумності та справедливості, визначає розмір аліментів в розмірі 1/4 частини доходу [PERSON] , щомісячно, починаючи з 25 січня 2024 року і до закінчення навчання донькою, але не довше ніж до виповнення 23 років. В той же час суд не може взяти до уваги посилання відповідача на здійснення його утримання матері - [PERSON] , [INFO] , оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин. На підставі статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. В позовних вимогах позивач просив стягнути з відповідача прострочені платежі за минулий період (з листопада 2023 року). Частина 2 статті 191 СК України визначає, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Представник позивача не надав суду доказів що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Частина 1 статті 196 СК України визначає, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Суду не надано доказів існування рішення суду про стягнення аліментів, не надано доказів що сторони домовились про їх сплату. А тому оскільки судом не встановлено що позивач зверталась до відповідача про сплату аліментів та їй в цьому було відмовлено та не встановлено існування заборгованості по аліментах, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, починаючи з 03.11.2023 року та стягнення пені. У відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial