Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14 вересня 2011 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 2-6850/11 було розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1411. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає разом із матір`ю, [PERSON] , по [ADDRESS] . [PERSON] досягла повноліття, [INFO] вступила та навчається на першому курсі факультету іноземних мов Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка, де термін навчання за планом буде відбуватись до 30 червня 2027 року. Позивачка стверджує що батько [PERSON] - [PERSON] є особою працездатного віку, працює та отримує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати спільну дитину, проте жодної допомоги на утримання дитини не надає. На даний час позивачка, не в змозі самостійно в повному обсязі забезпечувати проживання та навчання дочки, з огляду на її незначний дохід, який у період з січня 2023 року по вересень 2023 року становить 121 180,26 гривень. Окрім цього, позивачка просить суд врахувати і те, що на її утриманні ще знаходиться непрацездатна мати [PERSON] , яка є пенсіонером за віком та потребує додаткового матеріального забезпечення. [PERSON] забезпечує належне утримання дитини, забезпечує духовний та фізичний розвиток і несе усі загальні витрати, що полягають у придбанні продуктів харчування, медикаментів на поточне лікування дитини, одягу та взуття, засобів гігієни, витрати на харчування дитини у навчальному закладі, витрати на навчальне приладдя, зошити, книжки та інше. Відтак, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь, аліменти на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дати реєстрації судом цієї позовної заяви і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років. 26 грудня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася проте, подала заяву у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2011 року у справі № 2-6850/11 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1411. Від цього шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 45760/28-03 від 24 вересня 2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 10 липня 2013 року. З довідки про склад сім`ї №7/02.10.2023 за адресою б- [ADDRESS] , зареєстровані та проживають [PERSON] її донька [PERSON] , мати позивачки [PERSON] та інші родичі. Згідно довідки № 21 від 05 вересня 2023 року, [PERSON] є студенткою 1 курсу факультету іноземних мов Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка денної форми навчання. Термін навчання: 01 вересня 2023 року 30 червня 2027 року. З довідки про доходи №353 від 28 вересня 2023 року, виданої [PERSON] КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» ТОР, її нарахований дохід у період з січня 2023 року по вересень 2023 року який становить 121 180,26 грн. З свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 26 вересня 1984 року відділом загсу Тернопільського міськвиконкому вбачається що [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , отримує пенсію за віком, що стверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , виданим 21 серпня 2019 року Пенсійним фондом України. З свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 07 лютого 2006 року (іноземною державою російською федерацією) [PERSON] помер [INFO] в місті Балашиха Московської області росія. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). В силу ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 199 СК України, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітньою, однак не досягнула віку 23ох років, продовжує навчання на I курсу денної форми навчання, факультету іноземних мов Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка. Закінчує навчання в червні 2027 року. [PERSON] не працює, доказів отримання нею доходу суду не подано. Остання проживає з матір`ю [PERSON] , згідно довідки про склад сім`ї №7/02.10.2023, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] забезпечує свою повнолітню доньку [PERSON] всім необхідним. Відповідач [PERSON] є працездатним, стан його здоров`я суд вважає задовільним, оскільки доказів протилежного не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки щодо утримання доньки, яка досягла повноліття, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд, визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, які слід стягувати із відповідача, враховуючи встановлені вище обставини, а також обставини, зазначені у ст. 182 СК України, вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачці у твердій грошовій сумі - 3 000,00 грн щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення даного позову і до закінчення [PERSON] навчання у Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка, а саме до 30 червня 2027 року, але не більше 23хрічного віку. Відтак, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, суд доходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і стягувати з [PERSON] , в користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі - 3 000,00 грн щомісячно, починаючи з 21 грудня 2023 року і до закінчення [PERSON] навчання у Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка, а саме до 30 червня 2027 року, але не більше 23хрічного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: partial