Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

13 листопада 2023 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 27 квітня 2007 року Ладижинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області, за актовим записом №55; після розірвання шлюбу залишити їй прізвще « [PERSON] » та понесені нею судові витрати при зверненні до суду з даним позовом, які складаються з: витрат по сплаті судового збору у сумі 1 073 грн. 60 коп.; витрати на оплату правничої допомоги у сумі 2 500 грн. 00 коп. стягнути з відповідача. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 27 квітня 2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбне життя з відповідачем [PERSON] не склалося, шлюбні відносини між ними припинилися в липні 2021 року. З цього часу їхнє спільне проживання та подружні стосунки остаточно припинено, спільне господарство ними не ведеться, в кожного з них своє особисте життя. Причиною припинення їхніх шлюбних відносин послужили різниця в поглядах на сім`ю та сімейне життя, відсутності взаєморозуміння в сім`ї, часті сварки, різні погляди на життя взагалі, відсутність спільних планів на майбутнє. За вказаних обставин, позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечитиме її інтересам та інтересам сім`ї, у зв`язку з чим, вона наполягає на розірванні шлюбу. За даними з Єдиного державного демографічного реєстру №320402 від 14 листопада 2023 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 29 березня 2013 року. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року за клопотанням відповідача [PERSON] провадження у справі було зупинено у зв`язку з наданням сторонам у справі строку для примирення терміном два місяці. Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. Позивака [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 27 квітня 2007 року позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27 квітня 2007 року Ладижинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 14 листопада 2007 року Ладижинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області (а.с.8) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 04 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області(а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Право на подачу позову одним із подружжя передбачено ст.110 Сімейного кодексу України, ст.111 Сімейного кодексу України на суд покладено обов`язок вживання заходів щодо примирення подружжя, що може бути можливим у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, за ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони вважають подальше спільне проживання в шлюбі неможливим, зважаючи, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Також, згідно з положеннями ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. У відповідності до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України) та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку, витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутністю таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат за заявленими [PERSON] позовними вимогами в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що між позивачкою [PERSON] та адвокатом Клименко І.Ф. 13 листопада 2023 року укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги (послуги) в цивільній справі, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.10). Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4). Позивачкою [PERSON] на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надано наступні документи: квитанцію до прибуткового касового ордеру №19 від 13 листопада 2023 року на оплату надання правничої допомоги на суму 2 500 грн. 00 коп. (а.с.11), акт виконаних робіт щодо надання правничої допомоги від 13 листопада 2023 року (а.с.12). Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачкою [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу. Проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних адвокатом Клименко І.Ф., складність справи, яка розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження, а тому, враховуючи співмірність розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу з обсягом виконаних адвокатом робіт, суд приходить до висновку, що понесені позивачкою [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в сумі 1 500 грн. 00 коп. Разом з тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог - судовий збір покладається на відповідача. Тому, заявлені [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] судових витрат у вигляді судового збору, суд вважає необхідним, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, задовольнити та стягнути з відповідача понесені позивачкою [PERSON] та документально нею підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 1 073 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією до платіжної інтрукції №21 від 13 листопада 2023 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.1), а всього стягнути 2 573 (дві тисячі п`ятсот сімдесят три) гривні 60 копійок.

Outcome: approved