Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

До Воловецького районного суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки і піклування Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком на його самостійному утриманні та вихованні, позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що 23 вересня 2016 року позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.09.2016 року. Від цього шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.03.2017). Дитина є неповнолітньою і проживає разом зі позивачем в [ADDRESS] з вересня місяця 2021 року. Позивач стверджує, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя та сім`ю. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння і взаємоповага. Зазначає, що шлюбні стосунки фактично припинились, оскільки подружнім життям позивачка із відповідачем не проживають. Зазначає, що його дружина [PERSON] не бажає проживати разом із позивачем та їхнім спільним сином. Позивач повністю займається вихованням сина, дитина має прив`язаність до нього. Водночас, оскільки дитина народилась в смт. Войнилів Калуського району Івано-Франківської області - її місце проживання було зареєстровано в зазначеному населеному пункті. Позивач не може самостійно зареєструвати її місце проживання, а відповідачка не надає йому письмової згоди на реєстрацію дитини за фактичним місцем проживання. Крім того, посилається на те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина: залишила дитину з невідомих причин, не виявляла жодного бажання займатися вихованням сина та не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до його внутрішнього світу. На підставі вищезазначеного, просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати, визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , залишивши сина на самостійному утриманні й вихованні батька, та позбавити відповідачку батьківських прав щодо неповнолітнього сина. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив такі задовольнити, з підстав викладених у позові. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідачка відзив щодо позову не подавала. Представник третьої особи - Органу опіки і піклування Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує повністю. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 п. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзиву на позов і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, висновки органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 23.09.2016 року зареєстрований виконкомом Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, за актовим записом № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.03.2017), який на даний час проживає разом із батьком. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не змогли створити міцної сім`ї, сімейне життя у них не склалося, відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, їх шлюб існує лише формально, а тому із огляду на наведене, суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення дошлюбного прізвища від відповідачки не надійшло. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати та після розірвання шлюбу прізвище відповідачці не змінювати. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання неповнолітньої дитини із батьком на його самостійному утриманні та вихованні, слід зазначити наступне. Статтею 141 СК України передбачено, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно із ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання неповнолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно довідки Нижньоворітської сільської ради №285 від 21.11.2023 р. неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . З висновку органу опіки та піклування Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 05.01.2024 р. № 3/02-01/01, вбачається, що працівниками служби у справах дітей Нижньоворітської сільської ради обстежено умови проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , вході обстеження умов проживання встановлено, що будинок складається з: 5 кімнат, кухня, ванна кімната та коридор . Створені належні умови для проживання дитини. Дитина має відповідні ділянки власного простору, облаштовано окрему кімнату для підготовки уроків, зберігання власних речей, відпочинку та сну. Дитина забезпечена відповідним одягом, взуттям та шкільним приладдям. При обстеженні умов проживання сім`ї [PERSON] з`ясовано, що в будинку проживають його батьки та малолітній син [PERSON] [INFO] , який перебуває на самостійному утриманні й вихованні свого батька [PERSON] . [PERSON] (мати) залишила дитину з невідомих причин, не виявляла жодного бажання займатися вихованням сина та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надавала. З 2020 року [PERSON] один займається вихованням та матеріальним забезпеченням сина. Зі слів батька, бабусі та дідуся, мати не дарує подарунків своєму сину ні на День народження, ні на День святого Миколая , а ні на Новий рік. Коли дитина хворіла, мати жодного разу її не провідувала, не цікавилася станом його здоров`я та не надавала жодної матеріальної допомоги на лікування. Мати [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує його необхідним харчування та медичного догляду, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до його внутрішнього світу. Враховуючи наведене, виходячи з інтересів дитини, захищаючи її права

Outcome: approved