Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

У грудні 2023 року адвокат Трофименко Андрій Олександрович, який діє від імені [PERSON] , звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить суд встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] від 24 травня 1993 року, виданого на ім`я [PERSON] та членів його сім`ї [PERSON] , [PERSON] . Заяву мотивовано тим, що у вищезазначеному свідоцтві про право спільної сумісної власності на квартиру по батькові заявниці вказано як « [PERSON] », в той час як в паспорті по батькові - [PERSON] , тобто допущено помилку в написанні по батькові. Вважає, що причина неправильного написання по батькові - співзвучність зазначених по батькові та неуважність особи, яка видавала документ. У зв`язку з вказаною помилкою у свідоцтві заявниця позбавлена права вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, а тому змушена звернутися до суду для встановлення вищезазначеного факту. Заявниця, представник заявниці у судове засідання не з`явилися. Представник заявниці надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Снігурівської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі їх представника, заперечень проти заяви [PERSON] не мають. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення заяви заперечень не має. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке. Суд встановив, що 24 травня 1993 року, на підставі рішення Виконкому міської Ради народних депутатів №249 від 26.01.1993 року, видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с.3/. Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 17 листопада 1998 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено « [PERSON] ». Таке ж прізвище, ім`я та по батькові зазначено в картці фізичної особи - платника податків /а.с.5-6/. Листом Виконавчого комітету Снігурівської міської ради №1339/01-270 від 31.10.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі дублікату свідоцтва та внесенні виправлень /а.с.15/. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 22 липня 1957 року, [PERSON] народилася [INFO] , в графі «Батько» значиться [PERSON] /а.с.16/. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 1976 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №180. Післяшлюбне прізвище дружини « [PERSON] » /а.с.17/. За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 липня 1980 року, [PERSON] народився [INFO] , в графі «Батько» значиться [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] /а.с.18/. Наведене свідчить про те, що в свідоцтві про право власності на житло помилково зазначено по батькові заявниці. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження, якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Окрім того, згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання цього документу, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можливо встановити належність громадянину такого документу, який є правовстановлюючим. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки наявність помилки в зазначенні її по батькові у правовстановлюючому документі ставить під сумнів належність його заявниці та позбавляє можливості вільно володіти, користуватися та рохпоряджатися своїм майном. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею її права на розпорядження належним їй майном відповідно до законодавства, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що свідоцтво про право власності на житло, видане 24 травня 1993 року, на підставі рішення Виконкому міської Ради народних депутатів №249 від 26.01.1993 року, окрім [PERSON] та [PERSON] , також належить [PERSON] , а тому вимоги заявниці про встановлення цього факту підлягають задоволенню. Судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved