Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що [INFO] померла тітка позивачки [PERSON] , яка за життя склала заповіт, яким розпорядилася після її смерті передати земельну ділянку площею 0,60 га, розташовану на території Н. Студенівської сільської ради [PERSON] та [PERSON] , кожному в рівній частині. Про наявність заповітного розпорядження позивачці та її рідному брату [PERSON] відомо не було, оскільки такий було складено [PERSON] за довго до її смерті, а саме в 1998 році. Заповіт [PERSON] зберігала за своїм останнім місцем проживання в селі Нижній Студений Хустського району Закарпатської області, та за життя про нього не згадувала. Про наявність заповіту позивачка довідалась в січні 2024 року від своїх родичів, які під час прибирання старого будинку, в якому проживала [PERSON] , виявили документи на ім`я [PERSON] , а саме Державний акт на право приватної власності на землю та оригінал заповіту, про що відразу повідомили [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] ніколи не була одружена та дітей не мала, була одинокою, та фактично більшу частину свого життя проживала разом із матір`ю позивачки. Позивачка та [PERSON] допомагали [PERSON] в домашньому господарстві, забезпечували її ліками, підтримували матеріально. Після її смерті, [PERSON] взяла на себе організацію поховання тітки та всі витрати пов`язані з похованням. За вищенаведених обставин спадщину по заповіту [PERSON] позивачка [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку не прийняли через необізнаність щодо наявного заповітного розпорядження складеного від імені спадкодавця [PERSON] , яка померла в 2012 році. Нотаріус до прийняття спадщини за заповітом позивачку та [PERSON] не закликав, про наявність заповітного розпорядження жодного із спадкоємців повідомлено не було. Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням того, що спадкоємців за законом, або за заповітом, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає, до січня 2024 року позивачка [PERSON] та [PERSON] не знали про наявність заповітного розпорядження їх тітки [PERSON] , складеного в 1998 році на їх користь, спадщина до майна померлої, а саме земельні ділянки загальною площею 0,60 га, не визнана судом відумерлою, в позовній заяві висловлено прохання визначити позивачці додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті тітки, строком у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою суду від 08.02.2024 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Представник позивачки адвокат Гренджа В. Ю. подала заяву з проханням розглядати справу без участі сторони позивача. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. В.о. голови Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області подано заяву за змістом якої висловив позицію про відсутність у сільської ради заперечень проти задоволення позовних вимог. Справу просив розглядати без участі представника сільради. [PERSON] подав суду заяву з проханням розгляду справи за його відсутності. Зазначив, що не заперечує, щодо продовження позивачці строку для прийняття спадщини до майна померлої [PERSON] , оскільки у разі задоволення позову [PERSON] , остання надасть йому письмову згоду на прийняття спадщини за заповітом [PERSON] , відповідно до вимог частини 2 статті 1272 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). За життя, 16.07.1998, [PERSON] склала заповіт, яким розпорядилася після її смерті передати земельну ділянку площею 0,60 га, що розташована на території Н. Студенівської сільської ради [PERSON] та [PERSON] , кожному в рівній частині (а.с. 7). Як вбачається з копій довідок № 140 та № 141 від 06.02.2024, [PERSON] , мешканка [ADDRESS] , ніколи не була одружена та дітей не мала. Разом із нею на день її смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с. 9, 10). Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України). Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, повинні досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зазначено в позовній заяві, про наявність заповітного розпорядження позивачці та її рідному брату [PERSON] не було відомо, оскільки такий було складено [PERSON] за довго до її смерті й вона зберігала його за своїм останнім місцем проживання, та за життя про нього не згадувала. Про наявність заповіту позивачка довідалась в січні 2024 року від своїх родичів, які під час прибирання старого будинку, в якому проживала [PERSON] , виявили документи на ім`я померлої, а саме Державний акт на право приватної власності на землю та оригінал заповіту, про що одразу повідомили спадкоємців. За встановлених обставин, суд вважає, що відмова у поновленні строку для прийняття спадщини порушить право спадкоємців, тому визнає вищевказані обставини як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини. З огляду наведеного заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved