Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

27\~грудня 2023\~року адвокат\~Бочарова О.М.,\~яка діє\~в інтересах\~позивача [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовом до\~Зміївської міської\~ради Чугуївського\~району Харківської\~області про\~визначення додаткового\~строку для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини,\~треті особи:\~приватний нотаріус\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Куксін С.Ю.,\~ [PERSON] ,\~в якому\~просила визначити\~ [PERSON] додатковий\~строк тривалістю\~три місяці\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~після померлої\~ [INFO] \~ [PERSON] ,\~ [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 0,8787 га з кадастровим номером 6321782700:01:000:0470, що розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області. Позивач є спадкоємцем першої черги після померлої матері [PERSON] . У встановлений\~законом шестимісячний\~строк позивач\~не мав\~можливості звернутися\~до нотаріальної\~контори із\~заявою про\~прийняття спадщини,\~пропустив шестимісячний\~строк та\~вчасно не\~подав заяву\~про прийняття\~спадщини \~до нотаріальної\~контори оскільки 24\~лютого 2022\~року указом\~Президента України\~№ 64/2022.\~у зв`язку\~з військовою\~агресією російської\~федерації проти\~України,\~на підставі\~пропозиції Ради\~національної безпеки\~і оборони\~України,\~відповідно до\~пункту 20\~частини першої\~статті 106\~Конституції України,\~Закону України\~"Про\~правовий режим\~воєнного стану" введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено. Так, після незаконного вторгнення на територію України Збройних Сил Російської Федерації, тобто після 24.02.2022, позивач вимушений був виїхати за межі України за для збереження свого життя та життя своєї родини, а по поверненню на територію України позивач був призначений на військову службу, яку проходить і станом на день звернення до суду. З заявою про прийняття спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса 13.10.2023 та постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю. йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з неприйняттям спадщини у порядку, встановленому чинним цивільним законодавством України на час відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене [PERSON] через свого представника звернувся до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 05 січня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22 січня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 13.02.2024. 13.02.2024 належним чином учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] адвокат Бочарова О.М. надала до канцелярії суду заяву відповідно до якої просила проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Представник Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Голодніков П.В. до канцелярії суду надав заяву відповідно до якої, просив проводити розгляд справи за відсутності представника Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області за наявними матеріалами у справі. Треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Куксін С.Ю. та [PERSON] в судове засідання не прибули, про причини своєї неявки суд не повідомляли, будь яких заяв з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи від третіх осіб до суду не надходило. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] - копія Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 20.02.1965, актовий запис № 9 (а.с. 12). Відповідно до копії Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 28.10.2021, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці 87 років, актовий запис № 1226 (а.с. 13). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ХР № 025385, вбачається, що земельна ділянка площею 0,8787 га з кадастровим номером 6321782700:01:000:0470, з цільовим призначенням: "для ведення особистого селянського господарства", розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, належать на праві власності [PERSON] (а.с. 19-20) Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, № витягу: 74328263, дата видачі: 13.10.2023 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю. за заявою [PERSON] про прийняття спадщини до майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу, номер у нотаріуса: 67/2023, номер у спадковому реєстрі: 71393625 (а.с. 14). Заява про прийняття спадщини від [PERSON] до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю. надійшла 16.01.2023, тобто після строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим приватним нотаріусом позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 15-16). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу статей 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220-1221, 1223 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно зі статтями 1268-1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері зі спливом шестимісячного строку. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 Цивільного кодексу України). Відповідно до статей 1273-1275 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом, є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. Пропуск шестимісячного строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , отже спадкоємці повинні були звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 20 квітня 2022 року. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як зазначалося вище [PERSON] звертався до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а отже, здійснив всі дії, передбачені Цивільним кодексом України для вираження волевиявлення отримати Свідоцтво про право на спадщину, проте, позивач пропустив строк звернення до нотаріуса. Верховний Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Правила частини третьої\~статті 1272 Цивільного кодексу України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17 (провадження № 61-48230св18), від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19 (провадження № 61-14663св20), від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18 (провадження № 61-13558св19). Позивачем [PERSON] та його представником надано суду належні та допустимі докази підтвердження факту поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд зазначає, що позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Враховуючи, що після смерті матері позивач є спадкоємцем першої черги, виявив намір прийняти спадщину, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались, позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з об`єктивними обставинами, а тому підстави пропущення строку для прийняття спадщини позивачем суд визнає поважним. Суд вважає достатнім строк терміном в три місяці для подання [PERSON] заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про можливість та наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved