Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що у 1990 році був побудований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Разом з житловим будинком були побудовані господарські будівлі у 1991 році: котельня, погріб, літня кухня, прибудова, гараж. До цього періоду у 1983 році на цій земельній ділянці були також збудовані погріб та вбиральня. Земельна ділянка, на якій було проведене будівництво, була виділена рішенням Жданівської сільської ради 13.08.1992 року в користування площею 0.05 га, з них: для будівництва та обслуговування житлового будинку- 0.05 га , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Сенчанської сільської ради за № 134-15/02 від 04.01.2024 року. Але, своєчасно позивач не встигла отримати Державний, акт на право приватної власності на землю на цю земельну ділянку, що значно ускладнило можливість її оформлення. 31 січня 2022 року [PERSON] звернулася до КП «Лубенське МБТІ», яке надало довідку за № 148 від 31.01.2022 року, з якої вбачається, що станом на 29.12.2012 року вищевказаний житловий будинок не зареєстрований, та був наданий Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер документу: ТІ01:2541:7664:2596:9864). По результатах інвентаризації був виготовлений технічний паспорт на житлову будівлю. Відсутність в технічному паспорті та Витязі з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва інформації про наявність на ділянці самочинно збудованих будівель або споруд, які підлягають введенню в експлуатацію та узаконенню, дає можливість говорити, що будівництво здійснювалося за наявності відповідного дозволу та у відповідності до погодженого проекту. 09 листопада 2023 року [PERSON] звернулася до державного реєстратора Виконавчого комітету Сенчанської сільської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, але через те, що подані документи не відповідають вимогам, які діють на даний час, а будівництво проводилося в 1990 році, 22 грудня 2023 р. їй було надано відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку «А-1», загальною площею 94,8 кв.м , житловою площею 61,5 кв.м, з по господарськими будівлями та спорудами: котельня «а1», погреб «під А-1», погреб «Б», літня кухня «В», прибудова «в», вбиральня «Г», гараж «Д», вигрібна яма № 1, огорожа № 2, 3, ворота № 4. Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 18.01.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 47). Ухвалою суду від 05.02.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 50). В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує (а.с. 52). Представник відповідача- Сенчанської сільської ради Полтавської області, на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними матеріалами (а.с. 51). Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно виписки з Погосподарської книги № 5 Жданівської сільської ради за період з 1991р. по 1995р. [PERSON] є головою домогоподарства за адресою: [ADDRESS] (а.с. 40). Також, згідно довідки Сенчанської сільської ради № 134-15/02 від 04.01.2024 року [PERSON] згідно по господарського обліку належить вищевказаний будинок на неприватизованій земельній ділянці площею 0,05 га (а.с. 41). Відповідно до Довідки КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за № 148 від 31.01.2021 року житловий будинок за вищевказаною адресою в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстрований (а.с. 15). На підтвердження права власності [PERSON] надано технічну документацію на вищевказаний будинок, з якої вбачається, що він був введений в експлуатацію у 1990 році, а погосподарські споруди- з 1983р. по 1991р. (а.с. 16-20). Також ФОП [PERSON] здійснено незалежну оцінку зазначеного об`єкту нерухомого майна (а.с. 21-30). 22.12.2023 року [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с. 10). Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Статтею 86 ЦК УРСР та той час було визначено, що право власності- це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року за № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, таким як Інструкція Держплану УРСР і Міністерства юстиції УРСР від 29 липня 1959 року «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP» (втратила чинність на підставі наступної Інструкції). Проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зважаючи на той факт, що вимогами законодавства чинного на момент виникнення права власності, державна реєстрація не передбачалась ні як підстава переходу права власності, ні як формальна констатація перед третіми особами факту переходу права власності, до реєстрації права власності, що виникло в 1970 році, має застосовуватись законодавство про реєстрацію права власності чинне на момент такої реєстрації. Наразі питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до п. 42 якої для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 p., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН A3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», який наводить порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти про прийняття їх в експлуатацію, та п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95. В зазначеному ДБН A3.1-3-94 та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, роз`яснюється, що оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями- державними приймальними або державними технічними; по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. За п. 3.1. зазначеного порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Отже, для визнання права власності в порядку спадкування слід встановити, що будинок (домоволодіння) не є самочинним будівництвом та може спадкуватись як об`єкт права власності на нерухоме майно. Позивачем [PERSON] наданий технічний паспорт, з якого вбачається, що будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , є будинком садибного типу. Пунктом 9 частини 1 ст. 27 Закону № 1952-IV встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] , обґрунтовані, знайшли підтвердження наданими суду письмовими доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved