Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.07.2018 між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] , був укладений договір добровільного страхування №001359/4610/0000409, предметом якого є страхування транспортного засобу «Лексус», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 06.07.2019 в м. Києві, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Форд», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2019 № 761/28030/19, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, проте, до відповідача не було застосовано адміністративного стягнення у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення, тобто, з нереабілітуючих на це підстав. Позивач вказує, що Звітом №13038 від 08.08.2019, складеного ТОВ «ЕАК «Фаворит», вартість відновлювального ремонту становить 433999,21 грн. Крім того, згідно Рахунку СТО ФОП « [PERSON] » №А-000024062 від 13.08.2019, вартість ремонту склала 373238,81 грн. (сума без знижки 439104,58грн.), а додаткового Рахунку №A-000024677 від 17.09.2019, вартість доплати ремонту склала 13349,11 грн. (сума без знижки 15704,84 грн.). Загалом, ремонт зі знижкою став 386587,92 грн. У відповідності до умов договору страхування (п. 1.2.1; 1.2.10; 1.2.11; 8.1; 8.3; 9.3), ПрАТ «СК «Уніка», на підставі страхового акту, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 380337,92 грн. на рахунок СТО. (вартість ремонту 386587,92грн. - франшиза 6250,00грн. = 380337,92 грн). Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, позивач вважає, що набув права зворотної вимоги до відповідача у справі та третьої особи, страховика ЦВ у межах страхової суми (ліміту) із вирахуванням франшизи. Відмічає, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу АМ/8193029, (страхова сума 100000 грн.; франшиза 2000 грн.). згідно Єдиної Бази МТСБУ та Довідки УПП. На сьогоднішній день, третя особа взяті зобов?язання в межах страхової суми 98000,00грн. не виконав. Отже, виплачене позивачем відшкодування у розмірі 380337,92 грн. за вирахуванням зобов?язання третьої особи за полісом ЦВ 98000,00грн. складає 282337,92грн., що ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» просить стягнути з [PERSON] , а також судові витрати у розмірі 5504,83 грн. Ухвалою суду від 08.06.2021 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 07.10.2021 до суду від відповідача - [PERSON] надійшло клопотання про призначення у справі авто-товарознавчої експертизи за матеріалами справи, без огляду об`єкта дослідження особисто експертом, в якій, зокрема, просив поставити на вирішення експертом питання щодо вартості відновлювального ремонту, без урахування коефіцієнту фізичного зносу ТЗ «Лексус», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 29.10.2021 до суду від представника ПрАТ СК «УНІКА» - Комиси С. В. надійшла заява про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити. Ухвалою суду від 21.11.2022 призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (04119, вул. Сім`ї Хохлових, 5, м. Київ). 06.02.2024 до суду надійшли клопотання експерта, відповідно до якого він клопотав про уточнення поставленого завдання, оскільки транспортний засіб був відремонтований, що унеможливлює проведення зовнішнього візуального огляду з метою встановлення всіх пошкоджених складових та розмірів і характеру отриманих пошкоджень, а відтак виконання дорученої судової експертизи можливе лише за наданими матеріалами, та клопотав про вирішення питання про оплату експертизи. Повідомив суд, що погодження інших умов проведення експертизи буде визначено після отримання необхідних об`єктів та матеріалів. Ухвалою суду від 12.02.2024 поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання. 02.04.2024 до суду надійшло повідомлення першого заступника директора МВС України Київського науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру Володимира Козіянчука про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з тим, що визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, можливе лише за рішенням суду та у разі надання усіх даних необхідних для проведення дослідження. У зв`язку із тим, що клопотання експерта незадоволено, проведення експертизи є неможливим. Ухвалою суду від __ у справі за вказаним позовом закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Отже, оскільки всі учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, суд, ураховуючи заяву позивача про розгляд справи без участі, дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 05.07.2018 між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] , був укладений договір добровільного страхування №001359/4610/0000409, предметом якого є страхування транспортного засобу «Лексус», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 06.07.2019 о 17.10 год. в м. Києві на просп. Перемоги, 54 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Форд» д.н.з [NUMBER] , порушив вимоги п.п.2.3 «б», 10.3 Правил дорожнього руху України, будучи неуважним, не врахувавши зміну дорожньої ситуації, під час перестроювання з четвертої смуги руху в крайню ліву п`яту смугу руху, не надав переваги в русі транспортному засобу «Лексус» д.н.з. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення, після чого транспортний засіб «Лексус» здійснив зіткнення з пластиковими відбійниками, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2019 № 761/28030/19, яка постановою Київського апеляційного суду від 24.09.2019 залишена без змін, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 08.07.2019 [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою №00308545 про подію, що має ознаки страхового випадку. Знідно Звіту №13038 від 08.08.2019, складеного ТОВ «ЕАК «Фаворит», вартість відновлювального ремонту становить 433999,21грн. Згідно Рахунку СТО ФОП « [PERSON] » №А-000024062 від 13.08.2019, вартість ремонту склала 373238,81 грн. (сума без знижки 439104,58грн.), а додаткового Рахунку №A-000024677 від 17.09.2019, вартість доплати ремонту склала 13349,11грн. (сума без знижки 15704,84грн.). Загальна сума ремонту зі знижкою склала 386587,92грн. У відповідності до умов договору страхування (п. 1.2.1; 1.2.10; 1.2.11; 8.1; 8.3; 9.3), ПрАТ «СК «Уніка», на підставі страхового акту, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 380337,92грн. на рахунок СТО (платіжне доручення №105333, №113271). (розрахунок страхового відшкодування: вартість ремонту 386587,92грн. - Франшиза 6250,00грн. = 380337,92грн.). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу АМ/8193029, (страхова сума 100000 грн.; франшиза 2000,00грн.). згідно Єдиної Бази МТСБУ та Довідки УПП. На сьогоднішній день, третя особа взяті зобов`язання в межах страхової суми 98000 грн. не виконав. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України). У разі наявності юридичних фактів, передбачених ст. 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». Отже, відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до ПрАТ «СК «Уніка» після виплати страхового відшкодування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, тобто до [PERSON] . Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Згідно п. 17.1 ст. 17 Закону, страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Як зазначено вище, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу АМ/8193029, (страхова сума 100000 грн.; франшиза 2000,00грн.). Згідно Єдиної Бази МТСБУ та Довідки УПП. На сьогоднішній день, третя особа взяті зобов?язання в межах страхової суми 98000 грн. не виконав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі N 755/18006/15-ц (провадження N 14-176цс18) вказано, що "покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність". За таких обставин, ТДВ СК «Альфа-Гарант» зобов`язано відшкодувати шкоду ПрАТ «СК «УНІКА» в межах ліміту відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000 грн. за виключенням франшизи у розмірі 2 000 грн. тобто в межах 98 000 грн. Разом з тим, оскільки страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої [PERSON] шкоди, то останній зобов`язаний сплатити ПАТ «СК «УНІКА» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, розрахунок позовних вимог до відповідача складається з наступного: виплачене позивачем відшкодування становить 380337,92 грн., з якого відраховуємо зобов?язання третьої особи за полісом ЦВ у сумі 98000 грн. (100 000 грн страхова сума та - 2 000 франшиза) = 282337,92грн. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних, достатніх та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України, на підтвердження відшкодування понесених позивачем витрат відповідач не надав. При цьому, у спорах про відшкодування шкоди тягар доказування перерозподілений: відсутність вини доводить завдавач шкоди. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 344/3764/21. При цьому, у даному випадку, при призначенні судом у справі авто товарознавчої експертизи, клопотання експерта так і залишилось без задоволення, відповідно, ухвала суду залишилась без виконання, й експертиза так і не була проведене, оскільки відповідач не вчинив дій щодо надання необхідної на клопотання експерта інформації, як і не сприяв витребуванню такої інформації з позивача. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Уніка» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 282337,92 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 4236 грн. (282337,92 х 1,5%) у відшкодування судових витрат. Доказів на підтвердження понесення інших витрат позивачем не надано. Учасниками справи не надано доказів на підтвердження понесення судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved