Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що в період з 23.04.2010 року по 04.03.2013 року перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . При цьому, одночасно з розірванням шлюбу між сторонами судом в своєму рішенні також було визначено місце проживання їх спільної дочка залишилась проживати з позивачем - [PERSON] . Позивач вказує, що з моменту припинення спільного проживання відповідач вихованням і утриманням дочки не займався. Хоча розпорядженням Кодимської районної державної адміністрації від 28.05.2013 року № 211/А-2013, за заявою відповідача [PERSON] , і було встановлено порядок його побачення батька з дочкою, але на виконання цього рішення відповідач жодного разу, починаючи з 01.06.2013 року, так і не намагався вживати жодних дій щодо спілкування із дочкою, що на її переконання свідчить про його байдужість та свідоме ухилення від виконання ним своїх батьківських обов`язків. Відсутність батька у житті дочки призвела до втрати нею психоемоційного зв`язку з ним. У зв`язку з чим позивач пред`явила до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . 22.11.2023 року ухвалою суду (а.с.24-25) позовну заяву залишено без руху із визначенням недоліків позовної заяви, способу і строку для їх усунення. 01.12.2023 року ухвалою суду (а.с.73-75) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам та третім особам. Також судом залучено орган опіки і піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області та витребувано від органу опіки та піклування письмовий висновок щодо розв`язання спору у даній справі. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] та треті особи не скористалися своїми процесуальними правами учасників справи, відповідно, відзив на позовну заяву та пояснення не подали. 30.01.2024 року ухвалою суду (а.с.110-111) у даній справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 01.02.2024 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу (а.с.118). При цьому, 28.02.2024 року позивач подала до суду письмову заяву про проведення судового засідання за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи, а також те, що на допиті свідків не наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, як за адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно інформації наданої Кодимською міською радою Подільського району Одеської області від 30.11.2023 року № 03-17/3906 (а.с.28), про що свідчить поштове повідомлення № 0690222751981 про особисте вручення йому 07.02.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 0600247239313 із судовою повісткою, так і за адресою його фактичного місця проживання, яка була зазначена позивачем у змісті позовної заяви на виконання положень пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України (а.с.1), про що свідчить поштове повідомлення № 0690222752597 про особисте вручення йому 07.02.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 0600247239992 з судовою повісткою. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - служби у справах дітей Кодимської міської ради Подільського району Одеської області та органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце підготовчого засідання були своєчасно повідомлені належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, а саме служба у справах дітей через свого представника, про що свідчить відповідна розписка від 28.02.2024 року про вручення судової повістки, а орган опіки та піклування шляхом доставлення 01.02.2024 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу (а.с.119). При цьому, 28.02.2024 року [PERSON] , яка уповноважена діяти від імені служби у справах дітей як її керівник, згідно положень ч.3 ст. 58 ЦПК України та відомостей у відповіді сформованій на безкоштовний запит про цю особу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.108), а також одночасно є представником за довіреністю органу опіки та піклування (а.с.102), подала до суду письмову заяву у про розгляд справи за відсутності представників третіх осіб. Згідно положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 04.03.2013 року у справі № 503/213/13-ц (а.с.11, 45), яке набрало законної сили 14.03.2013 року та згідно якого місце проживання [PERSON] , [INFO] , визначено з матір`ю - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Пиріжнанської сільської ради Кодимського району Одеської області 24.01.2012 року, актовий запис № 02 (а.с.7, 44). Відповідно до розпорядження Кодимської районної державної адміністрації від 28.05.2013 року № 211/А-2013 (а.с.17, 48), відповідачу [PERSON] встановлено порядок побачення та спілкування з дочкою [PERSON] , [INFO] . 16.02.2016 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 09 (а.с.18, 46). Відповідно до копії акту про встановлення фактів від 11.10.2023 року (а.с.16, 55), складеного депутатом Кодимської міської ради Людмилою Бурмістр, [PERSON] , 2012 року народження, проживає разом із матір`ю, братом та вітчимом, з моменту розлучення батьків - 2013 року, батько [PERSON] , не цікавиться вихованням, проживанням та навчанням своєї доньки. Не шукає зустрічей із нею, не допомагав ні морально, ні матеріально. Відповідно до копії акту про встановлення фактів від 12.10.2023 року № 476 (а.с.8, 54), складеного старостою с. Пиріжна позивач [PERSON] проживає у власному будинку з сім`єю, у позивача міцна сім`я, вітчим [PERSON] має тісний зв`язок із донькою позивача [PERSON] , яку позивач з народження довгий час виховувала її сама, рідний батько участі у її вихованні не приймав і не приймає сьогодні, так як має іншу сім`ю. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 328016841 від 04.04.2023 року позивач [PERSON] (а.с.13, 61), 04.04.2023 року набула право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2023/009282352 від 13.11.2023 року (а.с.14, 47), позивач [PERSON] зареєстрована з 23.03.2023 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до характеристики від 12.10.2023 року № 475 (а.с.21, 49), виданої старостою с. Пиріжна, позивач [PERSON] за час проживання в с. Пиріжна, Подільського району, Одеської області, проявила себе виключно з позитивного боку, скарг від сусідів не надходило. Проживає разом з чоловіком - [PERSON] , дочкою - [PERSON] , [INFO] та сином - [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] веде здоровий спосіб життя, працелюбна, добросовісна, дружелюбна. Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 13.11.2023 року (а.с.9-10, 51-52, 63-64), підтверджується наявність у позивача [PERSON] та її чоловіка - [PERSON] регулярного доходу. Відповідно до характеристики, виданої [PERSON] від 20.11.2023 року (а.с.50) [PERSON] з 16.02.2021 року по 15.10.2023 року працювала в ФОП [PERSON] на посаді бухгалтера, зарекомендувала себе як привітний, сумлінний працівник. У колективі підтримує дружні відносини і користується повагою та авторитетом у керівництва. Згідно характеристики ТОВ «Компанія ОРТУС» (а.с.62) [PERSON] працює механіком в ТОВ «Компанія ОРТУС», зарекомендував себе як дисциплінований та відповідальний працівник, взаємовідносини з колективом склалися хороші. Конфліктних ситуацій не виникало. Згідно характеристики учениці КЗ «Опорний заклад «Кодимський ліцей № 1» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області [PERSON] , виданої директором 16.10.2023 року (а.с.20, 58), [PERSON] навчається у закладі з 2017 року, мати [PERSON] бере активну участь у житті класу, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини. Батько [PERSON] з класним керівником жодного разу не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Згідно характеристики учениці КЗ «Опорний заклад «Кодимський ліцей № 1» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області [PERSON] , виданої керівником школи 07.11.2023 року (а.с.19, 59), [PERSON] навчається у онлайн-школі англійської мови з 22.07.2022 року. Від початку навчання всі заняття оплачує мати, [PERSON] . Батько [PERSON] ніколи не виходив на зв`язок та не оплачував заняття. Відповідно до характеристики учениці 6-го класу хореографічного відділення КЗ «Кодимська дитяча школа мистецтв» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 22.11.2023 року (а.с.60) [PERSON] навчається у закладі з 01.09.2018 року. Останнім часом батьківські збори відвідує тільки мати [PERSON] . Батько [PERSON] жодного разу з викладачами не спілкувався, в школі не буває. У відповідності до витягу з протоколу засідання виконавчого комітету Кодимської міської ради від 26.01.2024 року (а.с.104-106) рішення про затвердження висновку органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про недоцільність позбавлення батьківських прав батька відносно малолітньої дитини ( [PERSON] ) не було прийнято (за 15 голосів, проти 3 голоси та утрималися троє). Нормативно-правове застосування: У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.2 і 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Схожі за своєю суттю принципи закріплені у пунктах 6-7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. В свою чергу, згідно до пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно до абзацу другого пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Свідченням втрати відповідачами інтересу до своєї дочки є його ігнорування судових засідань, незважаючи на належне повідомлення про час їх проведення, та не подання до суду будь-яких заперечень проти позбавлення батьківських прав, які за змістом п.58 рішення Європейського Суду з прав людини, прийнятого у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, могли б бути свідченням її інтересу до своїх дітей. У відповідності до ч.1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно до положень ч.4-5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.4 ст. 164 СК України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаною Українською РСР 21 лютого 1990 року, ратифікованою постановою Верховної Ради УРСР 27 лютого 1991 року № 789-XII передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Висновки суду Обставини справи свідчать про небажання відповідача [PERSON] займатися вихованням своєї дочки [PERSON] та його самоусунення від виконання батьківських обов`язків щодо неї, тобто наявна підстава для позбавлення батьківських прав, передбачена пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Відповідачем [PERSON] проігноровано його судові виклики у даній справі, останній не з`явився в жодне підготовче та судове засідання, які призначалися судом у даній справі, а також не подав відзиву на позовну заяву та ніякої заяви або клопотання, тобто фактично виявив ігнорування судового розгляду. При цьому, лише одне звернення відповідача [PERSON] до органу опіки та піклування щодо усунення йому перешкод у спілкуванні та вихованні своєї дочки [PERSON] , за результатом розгляду якого комісією з питань захисту прав дитини було видано розпорядження Кодимської районної державної адміністрації від 28.05.2013 року № 211/А-2013 (а.с.17, 48), саме по собі не є доказом, який спростовував би доводи позивача [PERSON] щодо самоусунення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, оскільки згідно реєстраційних записів, зроблених депутатом сільської ради Склярук О.М. (а.с.15, 53) на виконання вище згаданого розпорядження, за період 01.06.2013 року по 03.07.2013 року відповідач [PERSON] жодного разу не реалізував надане йому право на побачення і спілкування зі своєю дочкою. Окрім того, суд звертає увагу на те, що зазначене звернення відповідача [PERSON] та прийняття відповідного розпорядження мали місце ще в середині 2013 року, тобто більше ніж 10 років тому, а відтак за умов дійсного існування перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною, зокрема всупереч відповідного розпорядження, то зі сторони відповідача [PERSON] мали б бути вжиті хоча б якісь активні дії, принаймні повторне звернення щодо усунення перешкод, але матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на існування у відповідача бажання брати участь у житті своєї дитини. Водночас суд зауважує, що обставини того, що відповідач [PERSON] не бере тривалий час участі в утриманні дочки, жодним чином не впливає на вирішення предмету спору у даній справі, оскільки ч.1 ст. 164 СК України не передбачає таких підстав для позбавлення батьківських прав. Ураховуючи встановлені судом фактичні обставини суд приходить до висновку про наявність підстав позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач, як батько, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї дочки. Ураховуючи зазначене вище, а також те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву та доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. - щодо судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 858,88 грн, сплаченого останньою за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав, згідно платіжної інструкції на переказ готівки відділення АТ КБ «ПриватБанк» від 27.11.2023 року № 0.0.3329049149.1 (а.с.31).

Outcome: approved