Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

08 грудня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 02.11.2023 року їй за місцем роботи в ТОВ «Солідус» було повідомлено про надходження постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, субсидію та інші доходи боржника від 25.10.2023 року, винесеного в межах виконавчого провадження № 61009340. Ознайомившись із змістом постанови, проаналізувавши за допомогою фахівця в галузі права інформацію, яка розміщена у відкритому доступі в Єдиному реєстрі боржників, було встановлено, що 18.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. було відкрито виконавче провадження № 61009340, за яким боржником є позивачка та стягувачем являється ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД». Підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича від 04.12.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 4693 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості в сумі 18 226,32 грн. До моменту надходження постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, субсидію та інші доходи боржника від 25.10.2023 року їй жодна інформація про факт відкриття відносно неї виконавчого провадження ніколи не надходила та про факт відкриття виконавчого провадження чи видачі виконавчого напису нотаріуса їй відомо не було. Тому вважає, що вищезазначений виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, в наслідок чого він підлягає визнанню таким, що не підлягаю виконанню. На усне звернення до приватного виконавця Шаган О.А. позивачці було направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 61009340. Ознайомившись зі змістом матеріалів виконавчого провадження, було встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено в зв`язку з правовідносинами, що мали місце в межах Кредитного договору № 2108/6837/DCLRKPT від 19.08.2014 року, що був укладений між Позивачкою та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», права на обов`язки якого в подальшому, на підставі Договору відступлення прав вимоги № 02/10/2019-ФА перейшли до ТОВ «ФК «АЛАНД». Позивачка підтверджує, що дійсно 19.08.2014 року між нею та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», шляхом підписання договору в простій письмовій формі було укладено Кредитний договір № 2108/6837/DCLRKPT. На підставі укладеного договору позивачка отримала кредит в розмірі близько 30000 грн. На початку 2017 року їй представниками ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» було повідомлено, що бак припиняє свою діяльність в Україні та зазначено, що платежі на рахунки банку тимчасово не приймаються, зазначено, що додаткова інформація про реквізити для погашення остаточної заборгованості за кредитом буде повідомлено додатково. Після цього інформація про порядок та умови погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором як і не надавалася інформація про правонаступника прав та обов`язків ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», в тому числі з приводу переходу прав вимоги за Кредитним договором до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД». Також позивач зазначає, що договір кредитування між нею та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», та який в подальшому став підставою вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса на користь ТОВ «ФК «АЛАНД», укладався в простій письмовій формі, при цьому не посвідчувався нотаріально. Жодних взаємовідносин з стягувачем ТОВ «ФК «АЛАНД» вона не мала, жодних правочинів з вказаною юридичною особою не укладала, жодних зобов`язань перед даним Товариством у неї у встановленому законом порядку не виникало. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4693, вчинений 04.12.2019 року приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованості у розмірі 18226,32 грн. та судові витрати. Ухвалою від 19 грудня 2023 року позовна заява була прийнята до розгляду та по ній було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, справу призначено до судового розгляду. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник, адвокат Салтисюк Ю.В. не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява, в якій останній просить розглянути цивільну справу у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач ТОВ «ФК «АЛАНД» представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток, надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідного до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. від 18.01.2020 року було відкрито виконавче провадження\~№61009340 з виконання виконавчого напису №4692, виданого 24.12.2019 року приватним нотаріусом ІМНО Кондратюк В.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованості у розмірі 18226,32 грн. та стягнення з [PERSON] основної винагороди у сумі 1822,63 грн. (а.с.13). 24.12.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4693, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором 2108/6837/DCLRKPT від 19.08.2014 року за період з 28.05.2018 року по 29.11.2019 рік у розмірі 17926,32 грн. та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 300,00 грн (а.с.15). Представником ТОВ «ФК «АЛАНД» було направлено приватному виконавцю Шаган О.А. заяву про примусове виконання рішення (а.с. 14). Відповідно до ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року № 296/5 та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису №4693 від 24.12.2019 року, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані нечинними з дня їх прийняття. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно із приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001 року, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Проте, ані відповідачем, ані третіми особами не надано суду доказів, які надавались стягувачем приватному нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання боржника [PERSON] , на підставі яких можливо встановити строк кредитування, графік сплати кредиту, черговість платежів, строки сплати чергових платежів, порядок нарахування відповідачем заборгованості. Таким чином, з наданих документів не можливо встановити чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису випливає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» стягнуто заборгованість за кредитним договором №2108/6837/DCLRKPT від 19.08.2014 року, укладеним з ПАТ Платинум Банк, за період з 28.05.2018 року по 29.11.2019 рік. При цьому, матеріали справи не містять та відповідачем не надано жодних доказів правонаступництва за вказаним кредитним договором. Згідно із положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин\~виконавчий напис\~вчинений із грубим порушенням встановленого Законом порядку вчинення нотаріусами виконавчих написів , що у відповідності із ст. ст. 88, 89 Закону України „Про нотаріат" та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, є підставою для визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, наявні підстави для визнання виконавчого напису, вчиненого 24.12.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованості у розмірі 18226,32 грн. таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням нотаріусом умов вчинення виконавчого напису. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у загальній сумі 1610,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved