Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Цибульської О.В., звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва із цивільним позовом, в якому просила стягувати з відповідача [PERSON] ( [INFO] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ,\~адреса реєстрації:\~ [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ,\~адреса реєстрації:\~ [ADDRESS] )\~ аліменти\~на утримання\~неповнолітніх \~дітей:\~ доньки\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі\~-\~2\~833,00\~грн.,\~ \~доньки -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ в\~розмірі \~-\~ 2\~833,00\~грн.,\~ щомісяця,\~ \~з подальшою\~індексацією відповідно\~до закону,\~ але\~не менше\~ніж 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~ починаючи з 31.07.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем по справі в шлюбі, зареєстрованому 21.03.2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, Україна, актовий запис № 81. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини остаточно. \~ \~ \~ \~Так, окрім даного позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, позивачем подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Діти проживають та знаходяться на повному утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, разом із цим він має можливість надавати аліменти у зазначеному в позові розмірі. \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного позивач звернулася до суду з відповідним позовом. \~ \~ \~ \~В судове засідання сторони не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивач надала до суду заяву про слухання справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав. Також не скористався своїм правом надіслати не пізніше 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, відзив на позовну заяву і всі письмові та електроні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, тому з урахуванням ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами в справі. Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Частина четверта статті 223 ЦПК України, роз`яснює про наслідки неявки в судове засідання учасника справи: у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою) направлялась відповідачу за адресою його реєстрації, проте була повернута до суду. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. \~ \~ \~ \~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. \~ \~ \~ \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони по справі з 21.03.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. \~ \~ \~ \~Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.07.2023 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.03.2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 81. \~ \~ \~ \~Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Діти проживають та знаходяться на повному утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, разом із цим він має можливість надавати аліменти у зазначеному в позові розмірі. \~ \~ \~ \~Неповнолітні діти сторін по справі проживають разом з матір`ю, а відповідач є їх батьком, то на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей. \~ \~ \~ \~Добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). Згідно зі ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 833,00 грн., що є достатньою сумою для задоволення найважливіших потреб дітей. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн., в зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved