Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду і до повноліття дочки. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 16 грудня 2007 року. Від спільного шлюбу у них є дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2020 року в справі №681/1782/19 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Дочка залишилася на проживання разом з нею. До цього часу дочка проживає з нею та знаходиться повністю на її утриманні, тобто на протязі останніх 4 років вихованням та забезпеченням всіх потреб дочки займається виключно вона. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні дочки та ніколи не допомагав їй матеріально утримувати дитину. Відповідача не турбує той факт, чи навчається дочка, де навчається, яка її успішність. Відповідач ніде не працює. Проживає з матір`ю і живе за рахунок її пенсії. По відношенню до рідної матері вчиняє систематично домашнє насильство. Крім того, відповідач в стані алкогольного сп`яніння може зателефонувати дочці і нецензурно висловлюватися на адресу позивача, а також ображати нецензурними словами дочку. Після цього дочка плаче і не може довгий час заспокоїтися. Як видно зі сторони відповідача стосовно дочки теж вчиняється психологічне насильство. За останні чотири роки відповідач ні разу не привітав дочку навіть по телефону з Днем народження. Все це свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, тобто не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: ухилення від спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; відсутність інтересу до їх внутрішнього світу. Відповідач тільки шкодить інтересам дочки. Зазначені факти, як кожен конкретно, так і в сукупності, вона розцінює як ухилення відповідача від виховання дочки, і це є підставою для позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав відповідача в даному випадку необхідно здійснити для захисту прав та інтересів дочки як теперішніх, так і майбутніх. Вона не хоче, щоб батько, який не бажає сьогодні виховувати дочку, мав якісь в майбутньому матеріальні претензії до повнолітньої дочки. Також, оскільки відповідач ніяким чином не допомагає їй матеріально утримувати дитину, а дочка росте, витрати збільшуються, вона вирішила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки. У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду, були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою представника позивача [PERSON] 21 лютого 2024 року представник позивача [PERSON] подала заяву, в якому просила розгляд справи по суті провести відповідно до матеріалів справи без присутності позивача та її представника, клопотання про допит свідків сторона позивача знімає, і у випадку неявки відповідача, не заперечує про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду, був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача [PERSON] не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується розпискою. 21 лютого 2024 року представник третьої особи Мазанович Н.П. подала заяву, в якій просила судове засідання провести без участі представника третьої особи, висновок органу опіки та піклування підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо прийняття заочного рішення. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2024 року задоволено клопотання позивача про допит свідків, однак в подальшому представник позивача [PERSON] відмовилася від допиту свідків. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2007 року. Під час перебування у шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Полонського районного управління юстиції Хмельницької області 18 квітня 2008 року, серії [NUMBER] . Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2020 року в справі №681/1782/19, яке набрало законної сили 13 лютого 2020 року, шлюб між сторонами розірвано. Згідно Характеристики [PERSON] , [INFO] , учениці 10-В класу Рівненського ліцею №13, остання навчаться у ліцеї з восьмого класу, має добрий загальний розвиток. Мати [PERSON] бере активну участь у житті класу, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну, забезпечує навчання дитини. Батько [PERSON] із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. Постановами Полонського районного суду Хмельницької області від 28 квітня 2020 року в справі №681/503/20, від 03 травня 2023 року в справі №681/479/23 та від 14 вересня 2023 року в справі №681/1208/23 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення. Як слідує з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 11 січня 2024 року №08-58 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » на сьогоднішній день вихованням та утриманням [PERSON] , [INFO] , займається мати [PERSON] . Відповідно до акта обстеження умов проживання, за адресою: [ADDRESS] встановлено, що в квартирі створені достатні умови для проживання дівчинки. [PERSON] вдруге одружена, спільно виховують малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Під час бесіди неповнолітня [PERSON] , [INFO] , пояснила, що вона не заперечує щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неї. Батько не спілкується з нею, матеріально не допомагає. [PERSON] телефонує їй рідко, і то перебуваючи у нетверезому стані. Батько дитини [PERSON] , відповідно до листа Служби у справах дітей Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . У акті обстеження умов проживання зазначено, що за місцем проживання [PERSON] характеризується посередньо, не працює, інколи вживає алкогольні напої. В ході бесіди стало відомо, що батько зі своєю дочкою [PERSON] , [INFO] , спілкується рідко, по можливості надавав кошти для дитини. Не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] . Надавати письмову думку щодо позбавлення та інші документи [PERSON] відмовився. [PERSON] не виконує батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дочки, не проявляє батьківської турботи та любові, не спілкується з нею. Поведінка [PERSON] не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дитини. Питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 09 січня 2024 року. Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] , а тому є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] . Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, майже не спілкується з дочкою, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною третьою статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, незважаючи на позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , він зобов`язаний виконувати свої батьківські обов`язки з утримання дитини до досягнення нею повноліття, сплачуючи аліменти на її утримання. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки позивачем заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці від доходу відповідача, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує відсутність відомостей про наявність на утриманні відповідача інших осіб, а також відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, які потребували б додаткових витрат. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову повністю. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 24 листопада 2023 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 24 листопада 2023 року по 23 грудня 2023 року. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, а судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved