Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування свого позову представник позивача зазначив, що 23.03.2021 року між АТ « ОТП Банк» (далі-позивач) та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір № 7000551617 згідно з яким відповідачка отримала в Банку кредит в сумі 345010,00 грн. з цільовим використанням - на купівлю транспортного засобу. Відповідно до умов договору , за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та за умови належного виконання вимог банку щодо страхування транспортного засобу, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: у період з 23.03.2021 до 22.03.2023 фікосвана ставка у розмірі 0.01% річних; на період з 23.03.2023 до повного виконання боргових зобов`язань - фіксована процентна ставка у розмірі 11,99% річних. Дата остаточного повернення кредиту 23.03.2027 року. Також на виконання умов договору між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки № SR_7000551617 від 23.03.2021 року за яким відповідач 2 зобов`язувався відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його кредитних зобов`язань. На виконання умов договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідної сум кредиту виконав повністю. Відповідачка перестала виконувати взяті на себе зобов`язання та уникає добровільного врегулювання заборгованості. Станом на 08.06.2023 року заборгованість становить 268 538,31 грн. - Заборгованість за тілом кредиту - 261 885,97 грн.; - Заборгованість за відсотками- 6 652,34 грн. Позивач просить стягнути суму заборгованості за кредитом з відповідача, а також судові витрати в сумі 4028,07 грн. В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутністю представника Банку, на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі , в разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися , про час та місце слухання справи належним чином повідомлялися . Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надала, також не подала відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх п Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит на принципах орушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено , що 23.03.2021 року між АТ « ОТП Банк» (далі-позивач) та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір № 7000551617 згідно з яким відповідачка отримала в Банку кредит в сумі 345010,00 грн. з цільовим використанням - на купівлю транспортного засобу. Відповідно до умов договору , за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та за умови належного виконання вимог банку щодо страхування транспортного засобу, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: у період з 23.03.2021 до 22.03.2023 фікосвана ставка у розмірі 0.01% річних; на період з 23.03.2023 до повного виконання боргових зобов`язань - фіксована процентна ставка у розмірі 11,99% річних. Дата остаточного повернення кредиту 23.03.2027 року. Також на виконання умов договору між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки № SR_7000551617 від 23.03.2021 року за яким відповідач 2 зобов`язувався відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його кредитних зобов`язань. На виконання умов договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідної сум кредиту виконав повністю. Відповідачка перестала виконувати взяті на себе зобов`язання та уникає добровільного врегулювання заборгованості. Станом на 08.06.2023 року заборгованість становить 268 538,31 грн. - Заборгованість за тілом кредиту - 261 885,97 грн.; - Заборгованість за відсотками- 6 652,34 грн. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд уклали кредитний договір. Сторонами було погоджено всі істотні умови договору та відповідачі були ознайомлені з ними, про що свідчать їх підписи . Оскільки відповідачі порушили умови укладеного кредитного договору, належним чином не виконали свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. Визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, суд враховує, що розрахунок заборгованості за тілом кредиту, наданий позивачем, є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачем не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Оскільки, сторонами було належним чином укладено кредитний договір, який відповідачем підписаний, а отже останній ознайомлений з його істотними умовами, проте, які не виконані в повному обсязі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості підлягають задоволенню . Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 4028,07 грн. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 4028,07 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved