Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю її, [PERSON] та [PERSON] з 17.03.2017 року по 31.07.2023 рік в [ADDRESS] . Мотивує свою заяву тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р3 №128293. Заявниця зазначає, що у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавиці [PERSON] вона прийняла спадщину шляхом спільного проживання та є спадкоємницею за законом четвертої черги на підставі ст.1264 ЦК України. Проте, під час звернення до нотаріуса виявилось, що заявниця не може документально підтвердити факт проживання однією сім`єю з спадкодавицею. Враховуючи вищенаведене, просить заяву задовольнити. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 04.12.2023 дану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано від Горохівської державної нотаріальної контори витяг зі Спадкового реєстру про наявність спадкових справ до майна померлого спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , а також заповітів, посвідчених від її імені, а у випадку заведення спадкової справи на ім`я спадкодавця - належним чином завіреної її копії. В судовому засіданні 03.01.2024 р. оголошено перерву до 19.02.2024 р. В судовому засідання 03.01.2024 р. [PERSON] заяву підтримала. Пояснила суду, що проживала з [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років до самої смерті спадкодавця. [PERSON] є родичкою її чоловіка. У померлої дітей не було, чоловік помер. Спершу спадкодавець проживала у своєму будинку і вона з чоловіком та мамою допомагали їй у всьому. Проте, через хворобу, з 2017 року [PERSON] стала проживати в її будинку. Остання була прикута до ліжка та потребувала сторонньої допомоги. Вони вели спільний побут: вона готувала для спадкодавця їжу, здійснювала за нею догляд. Пояснила, що кошти в сім`ї в них були спільні. [PERSON] віддавала їй свою пенсію, за яку вона купувала продукти харчування, ліки, засоби гігієни. Представник заявника в судовому засіданні 19.02.2024 р. заяву підтримав з підстав, викладених у заяві. Враховуючи, що спору з приводу спадкування не має, просив встановити факт спільного проживання заявника з [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю з березня 2017 року по [INFO] . Представник заінтересованої особи Берестечківської міської ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, у заяві від 22.12.2023 р. за №884 міський голова просив справу розглядати без участі представника ради, при вирішенні питання щодо задоволення заяви поклався на розсуд суду. В засіданні суду 19 лютого 2024 року представник заявника заяву підтримав. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, оцінивши докази у справі в сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] померла в с. Лобачівка Луцького району Волинської області [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 04.08.2023 р. Берестечківською міською радою (а.с. 5). Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р3 №128293, [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,85 га, яка розташована на території Колодеженської сільської ради Горохівського району (а.с.10). Згідно довідки виконавчого комітету Берестечківської міської ради Луцького району Волинської області від 05.10.2023 р. №291 спадкодавиця [PERSON] до дня смерті проживала з [PERSON] . Чоловік спадкодавиці [PERSON] помер [INFO] , дітей не було. Заповіт [PERSON] у Лобачівській сільській раді та Берестечківській міській раді не посвідчувався. Спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка зареєстрована і проживає в [ADDRESS] (а.с.7). Згідно довідки виконавчого комітету Берестечківської міської ради Луцького району Волинської області від 05.10.2023 р. №292 також стверджується, що [PERSON] , [INFO] , з 17.03.2017 року проживала разом з [PERSON] в [ADDRESS] однією сім`єю та вела спільне господарство з [PERSON] до 31.07.2023 р. (а.с.8). Відповідно до відмітки у паспорті громадянина України [PERSON] , остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За тією ж адресою з 09.03.2023 р. була зареєстрована спадкодавець [PERSON] . Даний факт підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади - Берестечківської територіальної громади № 2023/002075699 від 09.03.2023 р.(а.с.9) Зі спадкової справи №186/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] 06 жовтня 2023 року подала до Горохівської державної нотаріальної контори Волинської області заяву про прийняття спадщини за законом згідно ст.1264 ЦК України як спадкоємець за законом четвертої черги спадкування. Чоловік спадкодавиці [PERSON] помер [INFO] . Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини не звертались. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75154483 від 15.12.2023 р., заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. З метою надання консультації щодо оформлення спадкових прав [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Голодевич Галини Степанівни. Остання у роз`ясненнях від 30.11.2022 р. за вих.541/01-16 рекомендувала [PERSON] для встановлення факту проживання зі спадкодавицею [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини звернутись з відповідною заявою до суду. Згідно відповіді на запит від 01 лютого 2024 року Горохівська державна нотаріальна контора інформувала суд, що станом на 01 лютого 2024 року інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не звертались. Отже, за вказаних обставин, заявниця позбавлена можливості оформити спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] . При прийнятті рішення суд врахував наступне. За загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно з ст. 1217, ч.2 ст.1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно вимог ч.4 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. До спадкоємців четвертої черги належить не лише тільки жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] проживала з березня 2017 року у будинку заявника за адресою: [ADDRESS] . Остання була самотньою людиною, дітей не мала, хворіла та потребувала сторонньої допомоги, інших спадкоємців судом не встановлено. З 2023 року [PERSON] була зареєстрована за місцем постійного проживання заявника. Суд також вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, у них був спільний бюджет, приймали участь у спільних витратах на утримання житла, придбання продуктів харчування, ліків, засобів гігієни. Вищевказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Факт спільного проживання заявника [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до смерті останньої, підтверджуються також показами свідків. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що є сусідками [PERSON] . Померла [PERSON] є родичкою чоловіка заявниці. Остання була самотньою людиною, через хворобу була прикута до ліжка і потребувала догляду. [PERSON] більше п`яти років, до смерті останньої, доглядала її. Проживали як одна сім`я. Об`єктивних підстав ставити під сумнів покази даних свідків у суду не має. Отже, факт спільного проживання заявниці зі спадкодавицею [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до смерті останньої, знайшов своє підтвердження в ході розгляду даної справи. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Факт, про вставлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає правові підстави для реалізації спадкових прав після смерті [PERSON] і не пов`язується з наступним вирішенням спору про спадкове майно. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно [PERSON] , судом в ході розгляду заяви не встановлено. За приписами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на наведене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд виснує про наявність у [PERSON] та [PERSON] відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам сім`ї, а тому, заяву необхідно задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що заявницею при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок, що підтверджено належним письмовим доказом по справі (а. с. 1). Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявницею [PERSON] судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved