Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості.в сумі 5293,11 грн. за послуги з розподілу природного газу. Позов обґрунтований тим, що з грудня 2015 року договірні відносини щодо розподілу природного газу між АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» та побутовим споживачем природного газу врегульовано умовами Типового договору розподілу природного газу. Фактом приєднання побутового споживача до умов даного Договору є документально підтверджене споживання природного газу у вищевказаному житловому приміщенні та сплата рахунків за газопостачання, що підтверджується інформацією про стан розрахунків за спожитий природний газ та послуги з його розподілу за період 01.01.2018р. по 01.10.2021р.. Відповідачу Оператором ГРМ було визначено місячну замовлену потужністт по об`єкту даного споживача - 127,08 м3 за кожен місяць на період з січня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно, та 01.10.2020р. було визначено місячну замовлену потужність по об`єму даного споживача - 70,66 м3 за кожен місяць на період з січня 2021р. до 31.12.2021р. включно, станом на 01.10.2021р. було визначено місячну замовлену потужність по об`єму даного споживача - 94,33 м3 за кожен місяць на період з січня 2022р. до 31.12.2022р. включно, 01.10.2022р. було визначено місячну замовлену потужність по об`єму даного споживача - 26,17 м3 за кожен місяць на період з січня 2023р. до 31.12.2023р. включно. Споживача [PERSON] було проінформовано АТ «Івано-Франківськгаз» про визначену величину планової місячної плати за послугу з розподілу природного газу в платіжних документах. 19.04.2022р. боржнику було направлено попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу. Однак, станом на 01.06.2023р. боржник не сплатив вищевказаної суми боргу на розрахунковий рахунок стягувача, та за період з 01.08.2020 до 31.01.2023 допустив заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» за надану послугу з розподілу природного газу в загальній сумі 5293,11 грн.. Оскільки відповідачем не виконано зобов`язання згідно умов Типового договору розподілу природного газу, та не проведено розрахунки за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором добровільно, то АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» змушене звернутись до суду для примусового стягнення з боржника заборгованості наявної перед стягувачем за надані ним послуги з розподілу природного газу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», 5293,11 грн. заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період 01.08.2020 до 31.01.2023 на особовий рахунок № [NUMBER] . Також просив стягнути з відповідача на користь позивача сплачені судові витрати. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Пояснила, що: по-перше, АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» не володіє ліцензією на послуги з розподілу природного газу; по -друге, позивачем не затверджені тарифи на оплату природного газу, а також дані тарифи не опубліковані в газеті «Урядовий Кур`єр»; по третє, АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» не укладено із нею договору про надання послуг з розподілу природного газу; по-четверте, вона не є споживачем природного газу; по-п`яте, довіреність представника позивача є недійсною через помилку в написанні серії паспорта; по-шосте, АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» є афілійованим структурним підрозділом, що належить [PERSON] , на якого накладено санкції рішенням РНБО та Указом Президента України. Крім того, зазначила, що Постанови НКРЕКП не зареєстровані в порядку, встановленому законом, а саме- в Мінюсті. Просила в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. 05.07.2023р. відповідачка подала до суду відзив на позовні вимоги, згідно якого, посилаючись на законодавство України, зокрема на статті Конституції України, Закон України «Про міжнародне приватне право», Декларацію про державний суверенітет України, Закон України «Про ринок природного газу», Кодекс газорозподільних систем, Закон України «Про міжнародні договори України» та ін., зазначила, щоТиповий договір постачання природного газу побутовим споживачам, який опубліковано на офіційних веб-ресурсах постачальника, НКРЄКП, офіційних друкованих ЗМІ, тощо - є рекламою розподілу природного газу та рекламою послуги з постачання природного газу. А будь-яка реклама, котра в будь-який спосіб, включаючи метод її подання, вводить в оману або здатна ввести в оману осіб, яким вона адресована або увагу яких вона привертає, і котра через свій обманливий характер здатна впливати на їхню економічну поведінку - є рекламою, яка вводить в оману. Просила закрити судове провадження по справі. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підставний і його слід задоволити з наступних підстав. Згідно інформації РГК Івано-Франківськгаз про використання природного газу споживачем, фіксацію зміни показників лічильника газу за період з 01.01.2019р. по 31.12.2022 та стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2022р., відповідно до якої показник лічильника споживача [PERSON] в період з 11.07.2019р. по 05.12.2022р. змінювався та становив: 11.07.2019р. - 11510 Кв, 05.12.2022р.- 13831,51 грн. Із розрахунку заборгованості за розподіл природного газу стосовно споживача [PERSON] вбачається, що річна замовлена потужність за період з 2020р. по 2023р. змінювалась та становила: на 2020р. - 1524,98 м.куб., на 2021р. - 847,89 м.куб., на 2022р. - 1131,90 м.куб., на 2023р. - 314,00 м.куб.. Борг споживача [PERSON] за період з серпня 2020р. по січень 2023р. становить 5293,11 грн. Із відомостей АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» слідує борг [PERSON] за послугу з розподілу природного газу становить 5293,11 грн. Згідно доданої фототаблиці лічильника природного газу за особовим рахунком № [NUMBER] вбачається що показник лічильника станом на 03.01.2023р. становить- 14116, 43 Кв. Згідно повідомлення РГК Івано-Франківськгаз про сплату по рахунку № 0710274703 від 13.02.2023 за квітень 2022р, за січень 2023р., борг [PERSON] складає 3 550,44 грн. та 5293,11 грн. Згідно повідомлення АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», адресованого [PERSON] , по об`єкту споживача станом на 18.04.2022р. заборгованість за розподіл (доставку) природного газу складає 3550,44 грн. Відповідно до списку № 1518 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Снятин-1, відправник: УЕГГ, за № 10 зазначено відповідачку [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . З метою досудового врегулювання спору позивач надсилав відповідачу за адресою: [ADDRESS] , досудове попередження про наявність заборгованості за розподіл (доставку) природного газу та припинення газопостачання/розподілу природного газу. Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494 (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії,що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа -підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21). Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріалами справи підтверджується, що між АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (позивачем) та [PERSON] (відповідачем) існують договірні правовідносини, оформлені шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу до житлового будинку [ADDRESS] , про що свідчить факт споживання природного газу та підписання акту про розмежування балансової приналежності від 30.11.2016 р., підписаний з [PERSON] - попереднім власником житла та батьком відповідачки. Таким чином відповідачкою було спожито з 11.07.2019р. по 05.12.2022р. - 2321,51 Кв природного газу, що також свідчить про акцептування відповідачем договору про розподіл природного газу. Посилання відповідача на те, що споживання природного газу нею не здійснювалось, спростовується наведеними доказами, які є належними та допустимими. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, відповідачка отримувала послуги з постачання природного газу та відповідно отримувала і послуги з розподілу природного газу до об`єкта газопостачання, однак не сплачувала вартість отриманих нею послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 5293,11 грн. Розрахунок вказаної заборгованості здійснено позивачем за період з 01.08.2020р. по 31.01.2023р., відповідно до вимог Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, та тарифів, встановлених на послуги розподілу природного газу для у відповідні періоди, об`ємів споживання відповідачем природного газу. Відповідачка зазначеного розрахунку не спростувала та своїх контррозрахунків не навела. Висновки щодо застосування норм права у близьких за змістом правовідносинах, зокрема щодо приєднання до публічного договору (акцептування договору), містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 161/11800/19 (провадження № 14-119цс20), у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470 св21). Отже, суд дійшов висновку, що нарахування позивачем заборгованості відповідачці за спірний період здійснено у відповідності до положень пункту 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Судом враховано, що відповідачкою здійснювалось споживання природного газу та було підписано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу, що свідчить про наявність договірних правовідносин між сторонами. Відповідач не відмовлявся від послуг газопостачання, про розірвання договору не заявляв. Також, суд оцінює критично пояснення відповідачки з приводу того, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» не володіє ліцензією на послуги з розподілу природного газу. Положеннями статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). В матеріалах справи наявні засвідчені копія ліцензії АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», видані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послу № 815 від 19.03.2015 р., а також копії постанов про переоформлення ліцензій від 14.09.2015 р. №302, від 29.05.2017 р. № 852 та від 31.05.2019 р. № 911 (а.с. 171-177). Твердження позивачки про ет, що АТ не затверджені тарифи на оплату природного газу, а також дані тарифи не опубліковані в газеті «Урядовий Кур`єр», а тому є недійсними, суд вважає безпідставними. Регулятор здійснює державне регулювання, у тому числі, шляхом нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом (п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»). Рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями (ч. 5 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»). У силу ч. 7 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття. Інші рішення Регулятора набирають чинності з дня їх прийняття, якщо рішенням не встановлено більш пізній строк набрання чинності, та доводяться до відома осіб, на яких поширюється їх дія, у порядку, встановленому Регулятором. Так, частиною шостою статті 14 Закону про НКРЕКП передбачено, що рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження. Тобто, законодавцем прямо передбачено відсутність необхідності державної реєстрації Міністерством юстиції України рішень НКРЕКП. Одночасно необхідно вказати, що в матеріалах справи наявні належні копії постанов НКРЕКП про встановлення тарифів для АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», які оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора, зокрема, від 24.12.2019 р. №3032, від 24.06.2020 р. № 1161, від 30.12.2020 р. № 2772, від 3001.2021 р. № 125, від 22.12.2021 р. №2750 (а.с. 205-209), що представлені представником позивача. Твердження відповідачки про те що довіреність представника позивача є недійсною через помилку в написанні серії паспорта суд відкидає як безпідставні, оскільки суду був представлений паспорт громадянина України, а також оригінал та долучена належна копія довіреності від 09.01.2024 р. №06-01-24 представника позивача - Мацьків О.М. із виправленим посиланням на серію паспорта "СС". Розбіжність в написанні серії паспорта Мацьків О.М. в довіреностях АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» від 26.12.2022 р. та від 09.01.2024 р. суд вважає опискою, яка не впливає на законність представництва. Ствердження [PERSON] про відсутність обов`язку оплачувати АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» послуги з розподілу природного газу в зв`язку з тим, що позивач є афілійованим структурним підрозділом, що належить підсанкційному [PERSON] , суд не приймає до уваги, оскільки, по-перше, такі твердження не стосуються предмета спору та предмета доказування. А по-друге, представником позивача в судовому засіданні дані пояснення та представлені відповідні копії доказів про те, що активи (корпоративні права) мажоритарних акціонерів, які афілійовані з підсанкційним [PERSON] , арештовані в рамках кримінального провадження згідно з ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2022 р., передані в управління Національному агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. Пізніше, згідно розпоряджень КМ України від 28.05.2022 р. № 429-р та від 01.07.2022 р. № 552-р. арештовані активи (корпоративні права) в АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» передані в управління Державному акціонерному товариству "Чорноморнафтогаз". Таким чином, АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» відноситься до сфери управління державних компаній. Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» 5293,11 грн. заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01.08.2020р. по 31.01.2023р. на особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. необхідно покласти на відповідачку. На підставі викладеного, ст.ст. 633, 634 ЦК України, ст.ст.1,40 Закону України «Про ринок природного газу», п.п. 3, 4 гл. 1, п. 5 гл. 2, п. 3 гл. 3 розд. І, п.п. 1, 3, 4, 5, 7 гл. 3, п.п. 1, 2 гл. 6 розд. VI, п. 1 гл. 2 розд. ХІ Кодексу газорозподільних систем, п. 1.3, п.п. 6.1, 6.2, 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498,

Outcome: approved