Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Виклад позиції заявника. 22 грудня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з цією заявою, в якій просить встановити факт проживання як чоловіка і жінки без шлюбу [PERSON] і [PERSON] , який помер [INFO] з 2002 року до [INFO] . Дана заява обґрунтована наступним. Із 2000 року заявниця проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті залишилося спадкове майно. Заявниця провела поховання [PERSON] та здійснює догляд за могилою. Заявник вказує, що оскільки на даний час виникла необхідність в оформленні своїх прав на спадкове майно і тому заявниця змушена звернутися до суду. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 26 грудня 2023 року відкрито окреме провадження, справу призначено до розгляду на 30 січня 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 30 січня 2024 року розгляд справи відкладено на 15 лютого 2024 року. Доводи учасників процесу. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Щетніцький В.С. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник зацікавленої особи, Томашпільської ОТГ, [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] знає, оскільки вона є сестрою його дружини, знав і [PERSON] , який жив спільно однією сім`єю з [PERSON] з 2000 року. [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім`єю. Жили добре. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] знає бо це її сусіди. [PERSON] і [PERSON] з 2000 року по 2023 рік, до смерті [PERSON] проживали разом в одному будинку мали спільний побут, вели спільне господарство. Тримали постійно свині, корови, мали кури та гуси. Разом їздили на городи. Гроші з господарства спільно використовували. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до норм частин 1 та 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Разом з тим, згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживали однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-кому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Згідно пункту 5 частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Кодекс про шлюб та сім`ю України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, не містив терміну «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу». Так, згідно ч. 1, 2 ст. 6 КпШС України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) правове регулювання шлюбних і сімейних відносин в Україні здійснюється тільки державою. Визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Релігійний обряд шлюбу, так само, як і інші релігійні обряди, не має правового значення і є особистою справою громадян. Згідно частини 1 статті 158 КпШС України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), одруження підлягає реєстрації в державних органах реєстрації актів громадянського стану. Згідно пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Сімейного кодексу України, цей кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України. Згідно пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року. Отже, норма статті 74 Сімейного кодексу України, згідно якої, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, на що посилається заявник, почала діяти з 01 січня 2004 року. Згідно частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України (який набув чинності з 01 січня 2004 року), сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що до суду звернулася [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 154 від 25.12.2023 року [PERSON] 1957 року народження проживала з гр. [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] в цивільному шлюбі з 2002 року до дня його смерті. Згідно довідки № 12 від 06.02.2024 року [PERSON] 1957 року народження проживала з гр. [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] в цивільному шлюбі з 2002 року до дня його смерті. За час сумісного проживання вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні витрати на купівлю майна, спільне його використання, брали спільну участь в утриманні та ремонті домогосподарства, побудувати гараж. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 листопада 2023 року [PERSON] помер [INFO] . Таким чином, період з 2002 року по 31 грудня 2003 року, як період проживання однією сім`єю чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] без шлюбу, не може ґрунтуватись на нормах закону - Сімейного кодексу України, оскільки на час виникнення спірних правовідносин був чинний Кодекс про шлюб та сім`ю України. Висновки суду за результатом розгляду справи. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки, судом встановлено та доведено, що [PERSON] проживала спільно з [PERSON] як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 року по 26 листопада 2023 року, даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджений належними та допустимими доказами, даний юридичний факт має для заявниці юридичне значення і впливатиме на прийняття спадщини, тому заява [PERSON] про встановлення юридичного факту - факту проживання як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного та

Outcome: partial