Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

11.07.2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. 06.02.2024 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 120-122). Мотивувала тим, що у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення суду від 10.07.2019 року. Після розірвання шлюбу між сторонами син [PERSON] залишився проживати з матір`ю. 15.12.2022 року [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2021 року № 127/17565/21 (заочним, яке набрало сили 23.11.2021 року) з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. 31.01.2023 року у справі № 127/17565/21 судом було видано виконавчий лист, який був пред`явлений стягувачем на примусове виконання до Третього відділу ДВС у м. Вінниці Центрального МУ МЮ (м.Київ). Виконавче провадження № 70914344 відкрите 02.02.2023 року. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 70914344, жодної оплати по аліментам від [PERSON] не надходило, його заборгованість перед [PERSON] за період з 09.07.2021 року по 30.04.2023 року складає 77\~658,75 грн.; з 09.07.2021 року по 30.06.2023 року 84\~810, 75 грн.; з 09.07.2021 року по 30.11.2023 року 102\~690, 75грн.; з 09.07.2021 року по 31.12.2023 року 106\~266, 75 грн.; з 09.07.2021 року по 31.01.2024 року 109\~842, 75 грн. Зазначаючи правовою підставою ст.ст. 180, 196 Сімейного кодексу України, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 109\~842,75 грн., що відповідає розміру заборгованості по аліментам та витрати на професійну правничу допомогу 4\~000 грн. Ухвалою суду від 21.07.2023 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі № 127/20566/23 за позовом [PERSON] . Справа розглядається з викликом учасників справи. В судовому засіданні представник позивача адвокат Дегтярьов О.М. заяву про збільшення позовних вимог підтримав, просив позов задоволити. Суду пояснив, що відповідач виїхав за кордон і неналежно виконував свій обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини, не дбав про сім`ю, з 2020 року не надавав матеріальної допомоги, тому в 2021 році [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Дитина весь час знаходиться на утриманні матері. Відповідач знав про рішення суду про розірвання шлюбу і про стягнення аліментів з 2021 року, але лише під час провадження у даній справі він безпідставно звернувся із заявою про перегляд заочного рішення про стягнення аліментів. Заочне рішення про стягнення аліментів відповідно до ухвали про відмову в перегляді заочного рішення та відповідно до постанови апеляційного суду залишене без змін. Оскільки з вини відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 109\~842,75 грн. станом на 31.01.2024 року, просив стягнути на користь позивача пеню, що відповідає розміру заборгованості, а також судові витрати в сумі 4\~000 грн. В судове засідання 19.02.2024 року представник [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача адвокат Оверковський К.В. позов не визнав. Суду пояснив, що про наявність заочного рішення про стягнення аліментів відповідач дізнався лише під час розгляду справи за позовом [PERSON] про поділ майна подружжя. З 2018 року відповідач перебував за кордоном, допомагав дитині і надсилав кошти, про розгляд справи про стягнення аліментів не був повідомлений. Дізнався про обов`язок сплачувати аліменти за рішенням суду лише в березні 2023 року, після того, як представник ознайомився з матеріалами справи про поділ майна подружжя. [PERSON] не погодився із заочним рішенням про стягнення аліментів і подав заяву про його перегляд. Таким чином, вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, немає. Крім того, відповідачу не було відомо, що рішенням суду від 10.07.2019 року шлюб між ним та [PERSON] був розірваний. Просив врахувати дані обставини, а також те, що на утриманні відповідача є інші діти, і відмовити в задоволенні позову. Зменшити розмір витрат на правничу допомогу. 19.02.2024 року представник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками сина [PERSON] , [INFO] . Також [PERSON] є батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29.04.2012 року, був розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2019 року № 127/14165/19. [PERSON] 15.12.2022 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2021 року № 127/17565/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з 09.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2021 року № 127/17565/21 набрало законної сили 23.11.2021 року, виконавчий лист виданий 31.01.2023 року. 02.02.2023 року державним виконавцем Третього відділу ДВС у м. Вінниці ЦМУ МЮ (м.Київ) було відкрите виконавче провадження № 70914344 з виконання виконавчого листа № 127/17565/21, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 31.01.2023 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2023 року № 127/17565/21 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2021 року № 127/17565/21 про стягнення аліментів залишено без задоволення. Постановою Вінницького апеляційного суду від 20.12.2023 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2021 року № 127/17565/21 про стягнення аліментів залишено без змін (а.с. 107-109). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 70914344, заборгованість [PERSON] з 09.07.2021 року по 30.04.2023 року складає 77\~658,75 грн.; з 09.07.2021 року по 30.06.2023 року 84\~810,75 грн.; з 09.07.2021 року по 30.11.2023 року 102\~690,75 грн.; з 09.07.2021 року по 31.12.2023 року 106\~266,75 грн.; з 09.07.2021 року по 31.01.2024 року 109\~842,75 грн. Порядок обчислення заборгованості і розмір заборгованості не оспорений сторонами. Станом на день розгляду справи заборгованість залишається не погашеною. З дня знаходження даної справи в провадженні суду 11.07.2023 року жодної сплати аліментів відповідач не здійснив. Правовідносини між сторонами виникли з приводу обов`язку батька утримувати дитину та його виконання, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми СК України. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 1 статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідним є існування одночасно таких умов: - наявність заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою\~статті 189 СК України; - винні дії особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Верховний Суд в постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказав, що тлумачення ст. 8СК України та ч. 1 ст. 9ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. У постанові Верховного Суду від 18 січня 2021 року в справі №636/3546/17 (провадження № 61-19793св19) зроблено такий правовий висновок: «… відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника». Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). На платника аліментів не покладена така відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. У даній справі аліменти були стягнуті заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2021 року. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач отримував заочне рішення, був повідомлений про відкриття виконавчого провадження тощо. Згідно копії закордонного паспорту [PERSON] 21.02.2018 року він виїхав за межі України. Сторони визнали, що до 2021 року відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Лише в січні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про видачу виконавчого листа у справі про стягнення аліментів і пред`явила його до примусового виконання 02.02.2023 року (а.с. 17-18). Доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження 70914344 також в матеріалах справи немає. Згідно пояснень учасників в судовому засіданні, письмових пояснень представника [PERSON] та розписки представника [PERSON] адвоката Оверковського К.В., 16.03.2023 року представник [PERSON] ознайомився з матеріалами справи про поділ майна подружжя [PERSON] і з відзивом на позов, до якого представником [PERSON] було надане заочне рішення від 23.11.2021 року про стягнення аліментів (а.с. 76-80). Таким чином, сторони надали докази, що саме з березня 2023 року [PERSON] стало відомо про рішення суду про стягнення аліментів. У зв`язку з цим ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2023 року відповідачу було поновлено строк на перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2021 року про стягнення аліментів (а.с. 86-87). Належних і допустимих доказів того, що до березня 2023 року відповідач [PERSON] знав про рішення суду про стягнення аліментів і умисно, з різних причин не виконував його, суду не надано. Відтак, суд дійшов висновку, що доказів\~того, що заборгованість зі сплати аліментів у період з 09.07.2021 року до березня 2023 року утворилась з вини платника аліментів [PERSON] , матеріали справи не містять. Разом з тим, з березня 2023 року відповідач [PERSON] не вживав заходів щодо сплати аліментів, хоча зобов`язаний був сплачувати, що свідчить про наявність презумпції його вини у виникненні заборгованості і є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Встановлення судом обставин щодо вини для застосування ст. 196 СК України не є підставою для звільнення [PERSON] від обов`язку сплачувати аліменти за весь період заборгованості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць ? кількість днів заборгованості ? 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідно до висновків Великої Палати ВС загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p\~- загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову); A1\~- нарахована сума заборгованості аліментів за перший місяць; Q1 загальна кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2\~- нарахована сума заборгованості аліментів за другий місяць; Q2- загальна кількість днів прострочення сплати суми аліментів за другий місяць; An- нарахована сума заборгованості аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за останній місяць. Враховуючи наведені обставини, суд обраховує пеню з 01.04.2023 року по 31.01.2024 року відповідно до вищенаведеної формули та з врахуванням щомісячного аліментного платежу 3\~576 грн., що розрахований державним виконавцем (а.с. 124): квітень 2023 року: 3\~576 х 1% х 306 дн. = 10\~942,56 грн. травень 2023 року: 3\~576 х 1% х 275 дн. = 9\~834 грн. червень 2023 року: 3\~576 х 1% х 245 дн. = 8\~761,2 грн. липень 2023 року: 3\~576 х 1% х 214 дн. = 7\~652,64 грн. серпень 2023 року: 3\~576 х 1% х 183 дн. = 6\~544,08 грн. вересень 2023 року: 3\~576 х 1% х 153 дн. = 5\~471,28 грн. жовтень 2023 року: 3\~576 х 1% х 122 дн. = 4\~362,72 грн. листопад 2023 року: 3\~576 х 1% х 92 дн. = 3\~289,92 грн. грудень 2023 року: 3\~576 х 1% х 61 дн. = 2\~181,36 грн. січень 2024 року: 3\~576 х 1% х 30 дн. = 1\~072,8 грн. Загальна сума пені 60 112,56 грн. Оскільки відповідач не довів, що з 16.03.2023 року вжив всіх залежних від нього заходів для належного виконання обов`язку по утриманню дитини, суд дійшов висновку, що заборгованість по сплаті аліментів за цей період виникла з його вини, тому позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2023 року по 31.01.2024 року в розмірі 60 112,56 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за ставками 2023 року і пропорційно сумі задоволених позовних вимог (54,73%), що становить 587,58 грн. (1073,60 ? 54,73 % = 587,58 грн.) та витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2\~189,20 грн. (4 000 ? 54,73% = 2 189,20 грн.)

Outcome: approved