Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом і просить зобов`язати відповідача скасувати арешт за реєстраційним номером запису про обтяження № 1893445 від 18 квітня 2005 року, зареєстрований Переяслав-Хмельницьким відділом державної виконавчої служби на підставі постанови № б/н від 13 квітня 2005 року, накладений на квартиру [ADDRESS] . Посилається на те, що [INFO] помер її син [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на частину квартири [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем після померлого за законом. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сина в зв`язку з наявністю арешту на спадкове майно, який було накладеного в межах виконавчого провадження на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області б/н від 13 квітня 2005 року, зареєстрований в реєстрі за № 1893445 від 18 квітня 2005 року. Позивач зверталася до третьої особи з питань зняття арешту, на що отримала відмову в зв`язку із завершенням даного виконавчого провадження, що унеможливлює зняття арешту з майна спадкодавця. Ухвалою від 06 листопада 2023 року відкрито провадження в даній справі (а.с.14). Ухвалою від 04 грудня 2023 року за клопотанням представника позивача замінено відповідача у даній справі з Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області, оскільки арешт було накладено з в зв`язку з несплатою боргу саме цій установі. Переяславський ВДВС залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (а.с. 40). Ухвалою від 05 лютого 2024 року за клопотанням представника позивача відповідача НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області замінено на Першу Переяславську державну нотаріальну контору Київської області як органу, якому належить ухвалення рішення про усунення прав та інтересів позивача, зокрема видання свідоцтва про право на спадщину, зважаючи на наявну інформацію про припинення діяльності та відсутності правонаступників Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Київській області (а.с. 64). Ухвалою від 05 лютого 2024 року (а.с.65) було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] чи її представник не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву не надав, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи не з`явився, повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не направляв Судом встановлено наступне. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть [INFO] в м. Переяслав-Хмельницький Переяслав-Хмельницького району Київської області помер [PERSON] (а.с.7). Із копії Свідоцтва про право власності на житло (а.с.9) вбачається, що померлий був власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Із копій свідоцтв про народження [PERSON] та укладення шлюбу [PERSON] (а.с.6, 8) вбачається, що вони є матір`ю та сином. З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 вересня 2023 року державного нотаріуса Першої Переяславської державної нотаріальної контори Київської області вбачається, що видати [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на частину вищезазначеної квартири після смерті [PERSON] неможливо в зв`язку з накладенням арешту на таке майно (а.с.10). Відповідно до листа Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.11) та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 31) на майно [PERSON] був накладений арешт на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області № 1-152 від 11 жовтня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 1893445 від 18 квітня 2005 року. З копії вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2004 року, справа № 1-152 (а.с. 30) з [PERSON] на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області стягнуто 88 грн. 62 коп. судових витрат. Вирок набрав законної сили 15 жовтня 2004 року. З квитанції 148 вбачається, що 88 грн. 62 коп. сплачено на користь держави (а.с. 33). Із довідки Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що станом на 21 листопада 2023 року борги за рішенням судів та інших органів або інші виконавчі документи відносно померлого [PERSON] на виконанні у відділу не перебувають. З відповіді МВС України від 31 січня 2024 року на інформаційний запит позивача вбачається, що НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області ліквідовано, правонаступників не передбачено (запис в Єдиному державному реєстрі щодо припинення діяльності з 23 січня 2019 року № 10711110014026607) (а.с. 62). Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Статтею 41 Конституції України встановлено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема й мати (батько) спадкодавця. На сьогоднішній день позивач, яка є матір`ю спадкодавця, має право оформити право власності на спадкове майно як спадкоємець за законом після смерті боржника у виконавчому провадженні, проте через наявність арешту перешкоджає можливості це зробити. Таким чином, арешт, накладений на майно спадкодавця [PERSON] , порушує право позивача на оформлення спадкового майна. Право спадкоємців на спадкове майно підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (за законом чи за заповітом), яке видається державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Строк для звернення спадкоємця за отриманням свідоцтва про право на спадщину законодавством не обмежено. Статтями 68 та 69 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства ( за законом або за заповітом) та склад спадкового майна. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи. Так, факт смерті і час відкриття спадщини підтверджуються свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця, а родинні та інші відносини спадкоємців зі спадкодавцем можуть бути підтверджені свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану; копіями актових записів; копіями рішення суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. При спадкуванні за заповітом перевіряється наявність заповіту. При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оригінал заповіту, поданий спадкоємцем, залишається у справах нотаріуса. Свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, кожному з них окремо із визначенням прізвища, імені, по батькові та часток у спадщини інших спадкоємців. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту, а у разі наявності заборони на відчуження нерухомого майна нотаріус повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину. Згідно із ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. При надходженні заяви боржника у випадках виявлення арештів, державний виконавець перевіряє підстави завершення, наявність інших виконавчих проваджень, та у разі виконання боржником покладених на нього зобов`язань рішенням суду, державним виконавцем готується постанова про зняття арешту з майна ( у разі її відсутності в матеріалах виконавчого провадження), завіряється підписом та гербовою печаткою, що є підставою для зняття арешту та внесення відповідних записів до Державних реєстрів. У разі, якщо арешт накладений по виконавчому провадженню, яке знищено, відповідно до пункту 9.9 порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, державним виконавцем на заяву боржника надається письмово роз`яснення (довідка) для звернення до суду. Згідно ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. \~ \~ \~ \~ Оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а крім того право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, зважаючи на те, що вказаний арешт перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо оформлення спадкового майна, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, оскільки борги за рішенням судів та інших органів або інші виконавчі документи відносно померлого [PERSON] на виконанні у відділу ДВС не перебувають, борг за судовим рішенням № 1-152 сплачено, а юридична особа, на користь якої такий борг стягувався, ліквідована та правонаступників немає, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, 317, 319, 321, 391, 1216, 1218, 1262, 1268 ЦК України, ст.ст.40, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 68, 69 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved