Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

29.11.2023 [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя (а.с. 2 5). Ухвалою судді від 01.12.2023 відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження (а.с. 17). В обґрунтування позову позивач посилався на те, що сторони з 28.07.2017 перебувають у зареєстрованому шлюбі. У провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу за позовом [PERSON] .Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. Під час шлюбу сторони придбали за спільні кошти трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 69,2 кв.м, житловою площею 46,8 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.06.2019, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 4642. Покупцем в договорі купівлі-продажу квартири зазначена [PERSON] . Квартира придбана за 795980 грн., позивач надав письмову згоду на її придбання. Згоди про добровільний поділ майна подружжя не досягнуто. На підставі викладеного, просив поділити спільно набуту за час шлюбу квартиру, виділивши у власність кожному по частині квартири [ADDRESS] . Також просив компенсувати судові витрати по справі. Представник позивача - адвокат Панченко Г.В. (діє на підставі ордеру від 07.11.2022 а.с. 19) 15.02.2024 у судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю (а.с. 39). Представник відповідачки - адвокат Ільющенко Ю.А. (діє на підставі ордеру від 11.12.2023 - а.с. 22) і особисто відповідачка 06.02.2024 та 15.02.2024 в судове засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідачка особисто позовні вимоги визнала повністю (а.с. 29, 40). З огляду на відсутність клопотань про перенесення судового засідання на іншу дату, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін (їх представників), за наявними в матеріалах справи доказами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що сторони з 28.07.2017 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що у провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська знаходиться справа № Справа № 199/6744/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 23.11.2022 зупинене провадження по цивільній справі до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних сил України, що переведені на воєнний стан. Під час шлюбу сторони придбали трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 69,2 кв.м, житловою площею 46,8 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.06.2019, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 4642 (а.с. 7-8). Покупцем в договорі купівлі-продажу квартири зазначена [PERSON] . Згідно із п. 2.1 договору купівлі-продажу квартира придбана за 795980 грн. У п. 9.1 договору [PERSON] надав письмову згоду на придбання квартири. Отже, спірне майно придбане сторонами під час перебування у шлюбі. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Відповідачка визнала вимоги позивача по поділ майна у рівних частинах. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Судом перевірені відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36-37). Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на той факт, що відповідачка позовні вимоги визнала у повному обсязі, про що вказала у своїй заяві, дійсно вказане нерухоме майно було придбане сторонами під час шлюбу, визнання позову не суперечить закону\~і не\~порушує права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про поділ спільного майна підлягають задоволенню. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України та обов`язково здійснюється судом за результатами розгляду справи. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що також кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Позивачем при звернені до суду сплачений судовий збір у розмірі 3979,40\~грн. на підставі квитанції № 24762 від 22.11.2023 на рахунок UA49899998030313141206000004629, отримувача коштів ГУК у Дніпр.обл./Собор. р-н./22030101, код отримувача 37988155, банк отримувача Казначейство України, платник [PERSON] , Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська (а.с. 1). У зв`язку з тим, що відповідачка позовні вимоги визнала в підготовчому судовому засіданні, то позивачеві з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору, що становить у розмірі 1989,70\~грн. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача решту суми сплаченого судового збору у розмірі 1989,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved