Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрскладсервіс» до [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-розважальний комплекс «Мега-Сіті» про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення з нежитлових приміщень в літ. А на -1 поверсі, загальною площею 3987,00 кв. м, які розташовані за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 19, придбаних на електронних торгах, що підтверджується Протоколом проведення електронних торгів № 431800 від 16.09.2019р. Вказаний позов обґрунтовано тим, що зазначені нежитлові приміщення належали Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельно - розважальний комплекс "МЕГА-СІТІ" на підставі Свідоцтва про право власності № 16488052 від 21.01.2014р. і були передані ним в іпотеку Акціонерному товариству "ПІРЕУС БАНК МКБ" згідно Договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В., 05 червня 2012 року, зареєстровано в реєстрі за № 2387, та реалізовувались у примусовому порядку в межах виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 02.09.2016р. № Л 0/103 3 7/16, що підтверджується Актом про реалізацію предмета іпотеки від 8.10.2019р., виданого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. До складу вищезазначених нежитлових приміщень входить нежитлове приміщення № [NUMBER] в літ. А, загальною площею 112,8 кв. м, яке знаходиться на -1 поверсі за адресою: Київ, Харківське шосе, 19. Право власності ТОВ «УКРСКЛАДСЕРВІС» на Приміщення № [NUMBER] підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 84432822 від 10.10.2019р., яке було зареєстровано на підставі правовстановлюючих документів, а саме: Протоколу ДП «Сетам» № 431800 від 16.09.2019р.; Акту про реалізацію предмета іпотеки від 08.10.2019р., виданого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л.; Свідоцтва від 10.10.2019р. зареєстрованого в реєстрі за № 3044, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А.. 11.12.2013р. на Приміщення № [NUMBER] Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНИЙ ДІМ» був виготовлений Технічний паспорт, згідно якого основна площа приміщення № [NUMBER] складає 112,8 кв. м. Під час огляду придбаних на електронних торгах нежитлових приміщень, представником ТОВ «УКРСКЛАДСЕРВІС» було виявлено, що приміщення № [NUMBER] зайняте фізичною особою [PERSON] , в якому він здійснює свою діяльність без будь-яких правових підстав. Під час вивчення наданих відповідачем копій документів, було встановлено ступне, що відповідачу нележить нежитлове приміщення № [NUMBER] , загальною площею 133,7 м. [ADDRESS] , згідно договору купівлі - продажу від 26.02.2019 р. Технічний паспорт на приміщення № [NUMBER] загальною площею 133,7 кв. м (площа основних приміщень 110,8 м.2) був виготовлений 23.08.2017р. ФОП [PERSON] на замовлення попереднього власника [PERSON] . Поверховий план якого цілком співпадає із технічним паспортом на приміщення № [NUMBER] , що належить позичу, тобто фактично нежитлове приміщення № [NUMBER] є приміщенням № [NUMBER] , що є власністю позивача Згідно Технічного плану, наданого [PERSON] , загальна площа нежитлового приміщення № 758 - 133,7 кв. м, яка складається з площі основного приміщення - 110,8 м.2 та сходів 22,9 кв. м. Приміщення № 758 було незаконно передано [PERSON] ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНО-РОЗВАЖАЛЬНИЙ КОМПЛЕКС "МЕГА-СІТІ" на підставі Акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 07.05.2015р. згідно договору купівлі-продажу майнових прав № МС 758/05/15 від 05.05.2015р. Фактично нежитлове приміщення №069, яке належить ТОВ «Укрскладсервіс» на праві власності згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 184432822 від 10.10.2019р., в 2015 році під іншим номером, а саме під № 758, було незаконно відчужено ТОВ «ТРК «МЕТА СІТІ» на користь [PERSON] , в той час, коли спірне приміщення вже перебувало в іпотеці Акціонерного товариства "ПІРЕУС КДНК МКБ" згідно Договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Комарницькою О.В., 05 червня 2012 року, в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором. Таким чином, нежитлове приміщення було незаконно відчужене спочатку на користь [PERSON] , а пізніше на користь [PERSON] без отримання письмової згоди на це Іпотекодержателя - АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ". За інформацією, отриманої від АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ", ним як Іпотекодержателем жодних дозволів, згод або погоджень на реалізацію даного майна ТОВ «ТРК «МЕТА СІТІ» не надавалось. Договір купівлі-продажу майнових прав № МС 758/05/15 від 05.05.2015р., згідно якого нежитлове приміщення № 758 було передано ТОВ «ТРК "МЕГА-СІТІ" [PERSON] , є нікчемним», оскільки був укладений без згоди Іпотекодержателя, що свідчить про грубе порушення ст. 9 Закону України «Про іпотеку» та приводить до наслідків, передбачених ст. 12 даного Закону. У зв`язку з чим, і наступні Договори по відчуженню даного нежитлового приміщення третім особам, у тому числі і [PERSON] , є також нікчемними і не породжують жодних правових наслідків. Тому перебування [PERSON] у нежитловому приміщенні № [NUMBER] в літ. А, загальною площею 112,8 кв. м, яке знаходиться на -1 поверсі за адресою: [ADDRESS] , є незаконним та безпідставним та суттєво порушує права підприємства, як власника даного майна, оскільки ТОВ «УКРСКЛАДСЕРВІС» вже тривалий час не має можливості попасти до власного приміщення, користуватись і вільно розпоряджатись ним та використовувати його у своїй господарській діяльності, у зв`язку із чим несе значні фінансові збитки. 4 березня 2021 р. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим - суддею було визначено суддю Віниченко Л.М. 05.09.2023 р. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим - суддею було визначе судю [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позову з обставин викладених в позовній заяві, наголошуючи на тому, що фактично відбулося незаконне заволодіння чужим майном, що належить позивачу, вказуючи на те, що позивача під час розгляду даної справи фактично було позбавлено права в наданні доказів шляхом скасування ухвал першої інстанції про забезпечення доказів для обгрунтування позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання надав відзив на позовну заяву та в судовому засіданні категорично заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем фактично не вірно обрано спосіб захисту своїх інтересів, крім того нежитлове приміщення № [NUMBER], що належить позивачу розташоване за адресою [ADDRESS] , а приміщення відповідача розміщене за адресою : . Київ, Харківське шосе, 19 А, тобто мова йде про два різних приміщення , додатково пояснивши, що первинна реєстрація права власності на нежитлове приміщення № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] здійснена 21.01.2014 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві Середою М.С. з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна за третьою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Мета - Сіті» (ЄДРПОУ 34290059). Приміщенню присвоєний реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 272503180000. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.01.2014 р. (індексний номер 16488932) підстава виникнення права власності позивача на нерухоме майно: свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія та номер 16488052, видане 21.01.2014 р., видавник Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві Середа М.С.; підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 10131335 від 21.04.2014 р. Виходячи з викладеного позивачу необхідно звернутися до третьої особи у справі - ТОВ «Мета - Сіті», як попереднього власника приміщення, за заявою якого було зареєстроване право власності на нежитлове приміщення № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] як на новостворений об`єкт нерухомості. Позивач не скористався можливістю отримання інформації від АТ «Піреус Банк МКБ», як іпотекодержателя майнових прав на нежитлове приміщення № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] . Крім того, позивач не скористався можливістю звернутись із запитами щодо розшуку належного йому майна до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, як органу місцевого самоврядування, що здійснював присвоєння поштових адрес будівлям Дніпровського району міста Києва до 2011 року та до Головного управління містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), на яке було покладено ведення єдиного реєстру адрес міста Києва згідно Тимчасового порядку присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомості у місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.06.2011 р. №1094. Позивач також не скористався можливістю запитати інформацію щодо розміщення придбаного ним майна у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., яким було передане приміщення для реалізації до ДП «Сетам». Також листом від 05.02.2013 №445/26/2/103, , Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила про те, що для введення об`єкту - житлово-офісно-торговий комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями офісів, торгівлі, вбудованими приміщеннями спортивно-оздоровчого призначення та прибудованим паркінгом на земельній ділянці, обмеженій Харківським шосе, вул. Лохвицькою та гаражно-будівельним кооперативом "Скіф", в експлуатацію може бути використано наступну поштову адресу: секції №1,2,3,4 - [ADDRESS]; секції №5, 6 (окремо збудовані) - [ADDRESS] .» Право власності на нежитлове приміщення [NUMBER] загальною площею 133,70 м2 за адресою [ADDRESS] зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37262665 від 26.09.2017 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борозенець Юліани Георгіївни за [PERSON] . Підставою виникнення права власності є: Довідка про фінансування 100% загальної площі Об`єкта фінансування по Договору № МС758/05/15 купівлі-продажу майнових прав від 05.05.2015 року, серія та номер: б/н, виданий 07.05.2015, видавник: ТОВ "ТРК "Мега-Сіті"; Акт прийому-передачі нежитлового приміщення [ADDRESS] , по Договору №МС758/05/15 купівлі-продажу майнових прав від 05.05.2015 року, серія та номер: б/н, виданий 07.05.2015, видавник: ТОВ "ТРК "Мега-Сіті", [PERSON] ; Витяг із списку інвесторів, серія та номер: б/н, виданий 07.05.2015, видавник: ТОВ "ТРК "Мега-Сіті"; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 23.08.2017, видавник: Фізична особа-підприємець [PERSON] . Вказаною реєстраційною дією об`єкту нерухомого майна присвоєно реєстраційний номер 1361722180000. Вищезазначене підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 98426663 від 26.09.2017 р., сформованим приватним нотаріусом КМНО Борозенець Ю. Г. На теперішній час відсутнє будь-яке рішення суду чи іншого уповноваженого державного органу про визнання вказаної реєстрації права власності незаконною та її скасування. Позивач з вказаною вимогою у цьому позові до суду також не звернувся. В реєстраційній справі № 1361722180000 на нежитлове приміщення [NUMBER] загальною площею 133,70 м2 за адресою [ADDRESS] відсутні будь-які реєстраційні дії щодо накладення заборони на відчуження вказаного приміщення у зв`язку з іпотекою. В п.5 договору купівлі - продажу нежитлового приміщення від 14.02.2018 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зазначено, що «відсутність обтяження іпотекою та відсутність заборони на відчуження або арешту нежитлового приміщення, що є предметом цього договору, підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна № 114016302, 114016818 від 14 лютого 2018 року. Відсутність податкової застави підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави № 54862849 14 лютого 2018 року.». В договорі купівлі - продажу нежитлового приміщення 26.02.2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] вказано, що будь які застереження чи обтяження стосовно спірного приміщення [NUMBER] відсутні. Також позивачем на підтвердження факту перебування в іпотеці нежитлового приміщення № [NUMBER] загальною площею 133,70 м2 за адресою [ADDRESS] не надано будь-яких доказів. Та будь - яких доказів, щоб вказували на нікчемність договору купівлі - продажу приміщення [NUMBER] позивачем не надано. Відповідачем набуто право власності на нежитлове приміщення № [NUMBER] загальною площею 133,70 м2 за адресою [ADDRESS] за договором купівлі - продажу нежитлового приміщення від 26.02.2019 року, укладеного ним з [PERSON] посвідченого приватним нотаріусом КМНО Авдієнко О.В. за реєстровим № 186 на умовах, що не суперечать чинному законодавству. [PERSON] право власності на це нежитлове приміщення набуте договором купівлі - продажу нежитлового приміщення від 14.02.2018 р., укладеного ні [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом КМНО Борозенець Ю.Г реєстровим № 204. Всі договори, що стосуються приміщення [NUMBER] на момент розгляду справи є чинні, їх чинність ніким не оспорювалася та відсутні будь-які судові рішення про визнання їх недійсними. Інші учасники в зал судового засідання не з"явилися, спровіщалися належним чином про день місце та час розгляду справи в суді. Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного, що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Також статтею 13 ЦК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як убачається з матеріалів справи, що ТОВ «УКРСКЛАДСЕРВІС» належить право власності на приміщення № [NUMBER], розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 84432822 від 10.10.2019 р., яке було зареєстровано на підставі правовстановлюючих документів, а саме: Протоколу ДП «Сетам» № 431800 від 16.09.2019р.; Акту про реалізацію предмета іпотеки від 08.10.2019р., виданого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л.; Свідоцтва від 10.10.2019р. зареєстрованого в реєстрі за № 3044, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 11.12.2013р. на приміщення № [NUMBER] ТОВ «ПРОЕКТНИЙ ДІМ» був виготовлений Технічний паспорт, згідно якого основна площа приміщення № [NUMBER] складає 112,8 кв. м. Під час огляду придбаних на електронних торгах нежитлових приміщень, представником ТОВ «УКРСКЛАДСЕРВІС» було виявлено, що приміщення № [NUMBER] зайняте фізичною особою [PERSON] , в якому він здійснює свою діяльність без будь-яких правових підстав та без дозволу на те позивача. 21.01.2014 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві Середою М.С. з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна за третьою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Мета - Сіті» (ЄДРПОУ 34290059). Приміщенню присвоєний реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 272503180000. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.01.2014 р. (індексний номер 16488932) підстава виникнення права власності позивача на нерухоме майно: свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія та номер 16488052, видане 21.01.2014 р., видавник Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві Середа М.С.; підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 10131335 від 21.04.2014 р. Відповідно до договору купівлі - продажу нежитлового приміщення 26.02.2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] власником спірного приміщення [NUMBER] став відповідач. Первинно право власності на нежитлове приміщення № [NUMBER] загальною площею 133,70 м2 за адресою [ADDRESS] зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37262665 від 26.09.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борозенець Юліани Георгіївни за [PERSON] . Підставою виникнення права власності є: Довідка про фінансування 100% загальної площі Об`єкта фінансування по Договору № МС758/05/15 купівлі-продажу майнових прав від 05.05.2015 року, серія та номер: б/н, виданий 07.05.2015, видавник: ТОВ "ТРК "Мега-Сіті"; Акт прийому-передачі нежитлового приміщення [NUMBER] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , по Договору №МС758/05/15 купівлі-продажу майнових прав від 05.05.2015 року, серія та номер: б/н, виданий 07.05.2015, видавник: ТОВ "ТРК "Мега-Сіті", [PERSON] ; Витяг із списку інвесторів, серія та номер: б/н, виданий 07.05.2015, видавник: ТОВ "ТРК "Мега-Сіті"; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 23.08.2017, видавник: Фізична особа-підприємець [PERSON] . Вказаною реєстраційною дією об`єкту нерухомого майна присвоєно реєстраційний номер 1361722180000. Вищезазначене підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 98426663 від 26.09.2017 р., сформованим приватним нотаріусом КМНО Борозенець Ю. Г. До суду не надано належних та допустимих доказів щодо протиправності чи неправильності реєстрації права власності на нежитлове приміщення № [NUMBER] загальною площею 133,70 м2 за адресою [ADDRESS] , індексний номер: 37262665 від 26.09.2017 р. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України). Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього. Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Статтею 36 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що якщо під час проведення державної реєстрації прав у державного реєстратора виникає сумнів щодо справжності поданих документів, такий державний реєстратор зобов`язаний повідомити про це правоохоронні органи. Якщо під час розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора у Міністерства юстиції України чи його територіального органу виникає сумнів щодо справжності поданих документів, вони зобов`язані повідомити про це правоохоронні органи. Також статтею 37 даного Закону передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Позивачем не було оспорено дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борозенець Ю.Г. як державного реєстратора у передбачений законом спосіб. В матеріалах справи відсутні відомості того, що приміщення № [NUMBER] в літ. А, загальною площею 112,8 кв. м, яке знаходиться на -1 поверсі за адресою: [ADDRESS] фактично є складовою одного приміщення, що входить до приміщень літ. А на -1 поверсі, загальною площею 3987,00 кв. м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , придбаних на електронних торгах, що підтверджується Протоколом проведення електронних торгів № 431800 від 16.09.2019 р. та належать позивачу по справі. Обов`язок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України проголошений ч. 2 ст. 19 Конституції України. Підстави припинення права власності передбачені статтею 346 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами, встановленими ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3ст. 13 ЦПК України). Статтею 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Способи захисту порушеного права встановлено ч. 2 ст. 16 ЦК України, яка визначає, що такими способами можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Аналіз приведених норм дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі 643/17966/14-ц (провадження N 14-203цс19) зазначено: "стаття 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення яке набрало законної сили. З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження позовні вимоги позивача Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed