Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: Позивачка [PERSON] звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою, у якій просила постановити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягувати з відповідача [PERSON] аліменти у її користь на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 19. 08. 2021, а неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] залишені на проживання із нею. Незважаючи на те, що відповідач є батьком їхніх дітей, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а тому створились умови, які шкодять їх інтересам. Відповідач не спілкується ні з нею, ні з дітьми, уникає зустрічі з ними та ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги на утримування дітей. Вона змушена була звертатись до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів і рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2021 вирішено стягувати з відповідача у її користь аліменти на утримання обох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Незважаючи на таке рішення суду, відповідач аліментів не сплачує, не приходить до дітей, не бачить їх, він ухиляється від піклування та виховання дітей, від надання будь-якої матеріальної допомоги утримання дітей, не проявляє про дітей щонайменшої батьківської турботи, не спілкується з дітьми. Будь-яку випадкову зустріч з дітьми, відповідач використовує для того, щоб виказати їм погрози фізичною розправою на її адресу, а зустріч зі нею використовує для того, щоб такі погрози реалізувати і нанести їй тілесні ушкодження. Діти [PERSON] та [PERSON] проживають зі нею та перебувають на її утриманні. Їй достовірно відомо, що відповідач виїжджає на сезонні роботи, має нерегулярний, мінливий дохід, тому розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі. Вищенаведені обставини змушують її звертатись за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання не прибули, хоча суд вживав заходів для їх повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Представник служби у справах дітей Перегінської селищної ради у судове засідання не прибув, однак начальник зазначеної служби подала до суду заяву у якій просила розгляд справи провести у відсутності їх представника, а також зазначила, що позовні вимоги не підтримує. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Родіков І.С. заявлені позивачкою позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просив про задоволення позову. Окрім цього, адвокат пояснив, що позов про зміну розміру аліментів слід розуміти як позов про зміну способу стягнення аліментів з частки від доходу відповідача на аліменти у твердій грошовій сумі. Також адвокат пояснив, що оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, у нього відсутній регулярний заробіток, що в свою чергу унеможливлює виконання рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 19. 08. 2021 про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей у частці від доходу, а тому такі аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Семко В.Б. заперечив щодо можливості задоволення позовних вимог, оскільки відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, оскільки такі аліменти уже стягуються з нього на підставі рішення суду. Окрім цього, адвокат у судовому засіданні пояснив, що відносно відповідача у Республіці Польща порушено кримінальну справу за нанесення тілесних ушкоджень позивачці та застосовано до нього запобіжних захід, що потягнуло за собою звільнення його з роботи. Це свідчить про відсутність у відповідача сталого, тобто постійного доходу, а тому стягнення аліментів у заявленому у позові розмірі є недоцільним. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 06.11.2023 (а.с.19) суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи. Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 08.12.2023 (а.с.24) суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті з повідомленням учасників справи. 22.12.2023 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від представника відповідача поступило клопотання про ознайомлення із матеріалами цієї цивільної справи (а.с.25-26). 10.01.2024 представник служби у справах дітей Перегінської селищної ради подала до суду заяву про відкладення розгляду цієї справи (а.с.29) 01.02.2024 представник служби у справах дітей Перегінської селищної ради подала до суду заяву (а.с.31), у якій просила розгляд справи провести у відсутності їх представника, а також зазначила, що позовні вимоги не підтримує. 08.02.2024 від представника позивачки - адвоката Родікова І.С. до суду поступила заява (а.с.67) про залишення без розгляду позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, а також про розгляд справи у його відсутності. Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 08.02.2023 (а.с.68) суд залишив без розгляду позовну вимогу позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] (а.с.4) позивачка у цій справі - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] (а.с.5) відповідач у цій справі - [PERSON] , [INFO] . Копією рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2021 у справі №350/1212/21 (а.с.10) підтверджено, що шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано, а неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] суд залишив на проживання із матір`ю. Факт народження дітей сторін у цій справі - [PERSON] та [PERSON] підтверджено також копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) та серії [NUMBER] (а.с.7). Копією рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2021 у справі №350/1213/21 (а.с.9) підтверджено, що суд ухвалив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягненням дітьми повноліття на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19 липня 2021 року і до повноліття дітей. Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку №732/20-23 від 01.11.2023 (а.с.8) підтверджено, що неповнолітні діти сторін проживають разом із своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Копією рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2021 у справі №350/1213/21 (а.с.9) підтверджено, що суд ухвалив визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, у житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . З висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав (а.с.33-34), затвердженого рішенням виконавчого комітету Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківскої області №12 від 16.01.2024 (а.с.32) вбачається, що орган опіки та піклування вважає за недоцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З долученої до матеріалі справи ухвали районного суду столичного міста Варшави у Варшаві, перекладеної українською мовою (а.с.37-41) вбачається, що суд ухвалив відмінив застосований проти [PERSON] , [INFO] запобіжний захід у вигляді тимчасового тримання під вартою та застосував до нього запобіжний захід у вигляду нагляду поліції, зобов?язуючи його до того, щоб він двічі тиждень з?являвся у вказаному відділку поліції до моменту закінчення провадження у справі, поєднуючи запобіжний захід з забороною контакту з потерпілими - [PERSON] та [PERSON] , як особисто, так і за допомогою будь-яких інших засобів для віддаленого зв?язку, та з забороною наближатися до згаданих вище потерпілих на відстань не меншу ніж 50 метрів. Отже, між сторонами виник спір з приводу розміру аліментів, які повинен сплачувати батько на утримання дітей, розмір та спосіб стягнення яких позивачка відповідно бажає змінити. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові заяви та докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України). Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 статті 181Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст.181,182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. За нормами статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що випливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства можна дійти висновку, що діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначенихст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (Постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Суд встановив, що у відповідача [PERSON] відсутній постійний та регулярний дохід, оскільки він офіційно не працевлаштований. Зі слів представника відповідача та з долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що відносно [PERSON] у Республіці Польща компетентними органами застосовано запобіжний захід, що на думку суду додатково підтверджує відсутність у відповідача стабільного та регулярного доходу, з якого у відповідній частці можна було б стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей сторін. За таких обставин, присуджений спосіб стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей на даний час не надає можливості для рівної участі обох батьків у забезпеченні мінімально необхідних потреб дітей, що ставить позивачку у нерівне становище з відповідачем у виконанні обов`язку з утримання неповнолітніх дітей. Необхідність нести зростаючі витрати на утримання дитини внаслідок зростання споживчих цін на товари та послуги, необхідні для утримання та розвитку дітей об`єктивно покладає на позивачку надмірний майновий тягар та шкодить інтересам малолітніх дітей сторін. З огляду на викладене, змінюючи спосіб стягнення аліментів, враховуючи пріоритет інтересів дітей, рівність обов`язку обох батьків щодо утримання дітей, матеріальне та сімейне становище сторін по справі, вік дітей, на утримання яких стягуються аліменти, стан їхнього здоров`я, ріст їх потреб, підвищення цін та ріст рівня мінімальних соціальних гарантій, інші обставини справи, а також те, що зміна способу стягнення аліментів є правом позивачки, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми, а тому приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей буде стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі щомісячно на кожну дитину. Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. V. Розподіл судових витрат: Беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду за вимогу про зміну розміру аліментів, тому судовий збір в розмірі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved