Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

31 жовтня 2023 року адвокат Сірий І.О. звернувся. з позовною заявою в інтересах позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про припинення стягнення аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина. Позов мотивує тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу Куликівського районного суду Чернігівської області від 25.07.2023 у справі № 737/481/23, з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , на підставі якого відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Вказує, що дитина досягла 14 років, самостійно визначає місце проживання, проживає з нею. Зазначає, що аліменти, які стягуються на користь позивача не витрачаються відповідачем на забезпечення потреб дитини, оскільки син з ним не проживає. 06.11.2023 ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи за загальними правилами позовного провадження з викликом сторін. Відповідач надав відзив на позовну заяву, проти позову заперечував, посилаючись на те, що син продовжує проживати з ним. 13.12.2023 підготовче провадження закрито, призначено судовий розгляд справи на 5 січня 2024 року. 05.01.2024 та 24.01.2024 судове засідання відкладалось за клопотанням відповідача. Ухвалою суду від 22.01.2024 судом було відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів на підставі судового наказу. Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити, пояснила, що син проживає з нею, вона несе витрати на його утримання, крім того з неї стягуються аліменти на користь відповідача, який з дитиною не проживає, отримані аліменти на дитину не витрачає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення, підтвердив, що дитина на даний час постійно проживає з позивачем. Зауважив, що обставини, вказані ним у відзиві на позовну заяву, перестали існувати. Заслухавши сторони, дослідивши заяви по суті справи, надані суду письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 16) Судовим наказом Куликівського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2023 року (справа № 737/481/23, провадження № 2-н/737/737/80/23) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 35). На підставі судового наказу 04.08.2023 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] (а.с. 14) Згідно акту обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] складеного Службою у справах дітей та сім`ї Куликівської селищної ради, від 29.01.2024 року, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] протягом останніх двох місяців. До того часу проживав по черзі у обох батьків. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови, дитина має окрему кімнату, спальне місце, місце для занять, достатню кількість одягу та взуття відповідно до сезону. За твердженням дитини в будинку, де він зараз мешкає, йому зручно, оскільки у нього є своя кімната, а в будинку батька йому доводилось жити в одній кімнаті зі зведеним братом (а.с. 83) Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За результатом системного аналізу вказаних приписів законодавства вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад батько дитини, не витрачає отримувані ним аліменти на дитину, а дитина разом з цим не проживає разом з ним та не перебуває на його утриманні. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів батька дитини. При цьому обов`язок батька, утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено судом, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , не проживає з батьком [PERSON] , на користь якого судовим рішенням стягуються аліменти з відповідача, а проживає зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та повністю перебуває на її утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Приймаючи до уваги загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , які стягуються на підставі судового наказу Куликівського районного суду Чернігівської області від 25.07.2023. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з неї аліментів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved