Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

\~До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2\~500 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду. Свої вимоги обґрунтувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У період шлюбу у сторін народилася дитина - інвалід [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] . У зв`язку з тим, що [PERSON] постійно потребує лікування та реабілітації, позивачка витрачає значні кошти задля забезпечення нормального життя свого сина. Факт проживання сина з матір`ю підтверджується довідкою ОСББ «САМЕ ТО» вих. 03/9//2020/1-9 від 03.09.2020 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.03.2012 року у справі № 1527/2-6328/11 з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 всіх доходів та додаткові витрати у розмірі 500 грн. Щомісячно. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26.10.2012 року, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.03.2012 року змінено в частині стягнення додаткових витрат на дитину, а саме стягнуто з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 300 гривень щомісячно. Протягом тривалого часу позивач та дитина хворіли та потребували постійного лікування, тому на примусове виконання виконавчий лист про стягнення аліментів не був пред`явлений вчасно, в свою чергу відповідач [PERSON] в добровільному порядку рішення суду не виконував, участі у вихованні та утриманні спільного сина не приймав, тобто весь тягар утримання та лікування дитини із складними захворюваннями були покладені на позивачку. Рішенням суду у справі №1527/2-6328/11 було встановлено, що [PERSON] має діагноз аутизм, потребує особливого догляду та значних коштів на лікування та реабілітацію. [PERSON] [INFO] , на момент звернення до суду досяг двадцяти одного року, проте відповідно до медичного висновку №89/5 від 14.05.2021 року є непрацездатним. Діагноз атиповий аутизм, системне недорозвинення мови 3 рівня, дизартрія, сколіоз, лівобічна сенсоневральна глухота, гіперметропічний астигматизм, сії Жильбера, фіброз печінки 3 ступіня, після вилікуваного вірусного гепатиту «С». Рекомендовано обмеження до трудової діяльності. [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1\~769 грн., однак цієї суми недостатньо, оскільки потребує постійного лікування. Інших доходів не має та за станом здоров`я він позбавлений можливості працювати. Як вказує позивачка, відповідач [PERSON] працює та має дохід, що дозволяє надавати допомогу сину, проте ухиляється від надання допомоги та спілкування з сином, родинні зв`язки не підтримує. Відповідач не має утриманців, є співробітником Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» та має стабільний дохід. Витрати, що не покриває пенсія повнолітнього непрацездатного [PERSON] , становлять 5000 гривень на місяць в середньому, у зв`язку з цим позивачка просить суд стягнути половину цієї суми, а саме орієнтовно 2500 гривні, з відповідача [PERSON] . Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2021 року відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 28.10.2021 року на 11год. 45хв. Ухвалою Суворвоського районного суду м. Одеси від 27.04.2022 року клопотання позивачки [PERSON] про витребування доказів по цивільній справі\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина з інвалідністю задоволено. Витребувано від [PERSON] , [INFO] та АТ «Одеський припортовий завод» відомості про розмір заробітної плати [PERSON] за останні шість місяців. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 02.08.2022 року на 11год. 15хв. Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 21.03.2023р. були задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та на користь [PERSON] стягнути аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина з інвалідністю [PERSON] у розмірі 2\~500 гривень щомісячно, починаючи з 17.06.2021 року. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 22.05.2023р. задоволенно заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.03.2023 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина з інвалідністю. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.03.2023 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина з інвалідністю скасовано. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 18.10.2023р. закрито підготовче провадження по справі та призначений судовий розгляд на 07.12.2023р. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Представник позивача адвокат Судаков В.В. звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя, просивши при цьому задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Від його представника [PERSON] надійшла заява в якій просила суд проводити розгляд за її відсутності та відсутності її довірителя, зазначивши, що її довіритель визнає позовні вимоги частково, а саме у розмірі 1180,5 гривень на місяць. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, про те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. У період шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видано Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис №1237 (арк.сп.10). Після розірвання шлюбу, [PERSON] проживає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою вих.№ 03/9//2020/1-9 від 03.09.2020 року, яка видана ОСББ «Саме то» за підписом голови правління Окопного С.В. (арк.сп.9). [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю з дитинства, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ №247907 (арк.сп.12). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Згідно зі ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Відповідно до ст.1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Із матеріалів справи вбачається про те, що відповідно до Довідки про доходи №1 від 03.01.2023року, розмір заробітної плати [PERSON] за період липень грудень 2022 року становить 74\~944,43 грн. (арк.сп.77), а тому відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина з інвалідністю. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч.ч. 7, 8 ст.7СКУкраїни при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ч.1 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ч.1 ЦПК України). При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина з інвалідністю підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved