Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

8\~січня 2024\~року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначала про те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, що був розірваний 26 грудня 2023 року. З відповідачем мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. На неодноразові звернення до відповідача, згоди щодо надання допомоги на утримання дитини між ними не досягнуто. Відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, хоч зобов`язаний надавати таку допомогу. Тих коштів, що нерегулярно надає відповідач, недостатньо для матеріального забезпечення дитини, яка відвідує дитячий садок «Сонечко» с. Хрінники і потребує додаткових витрат. Вона не працевлаштована, займається пошуком роботи. Отримувані нею нерегулярні доходи не дають можливості забезпечувати дитину усім необхідним. Їй відомо, що відповідач має добрий стан здоров`я, проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] та щомісячно отримує приблизно 34000,00 гривень заробітної плати, інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання дитини. З вказаних підстав, у позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Махацький Ю.М. позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] пояснила, що на утримання дитини щомісячно їй необхідно 10000,00 гривень. Вважає, що відповідач повністю має забезпечувати дитину матеріально, оскільки вона не працює. В судовому засіданні позивач [PERSON] також пояснила, що відповідач щомісячно надавав їй кошти на утримання дитини в сумі приблизно 15000,00 гривень. Звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів тому, що і в майбутньому відповідач має сплачував їй кошти на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судове заідання не з`явився, до суду подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив про те, що висловлену ним в судовому засіданні 5 лютого 2024 року позицію щодо позовних вимог підтримує, проти сплати аліментів на утримання дитини не заперечує, але, вважає, що розмір аліментів, який просить стягнути позивач, є завищеним. В судовому засіданні 5 лютого 2024 року відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини проте, вважає, що розмір аліментів, а саме: частка від його заробітку (доходу) буде значно завищеним та не відповідати фактичним витратам позивача на утримання дитини. Він несе військову службу в зоні активних бойових дій, отримує заробітну плату, а частка від його заробітку, як аліменти на утримання дитини, буде досить високим розміром аліментів і таку суму аліментів позивач не витрачає на утримання дитини. Відповідач [PERSON] також пояснив, що викладені позивачем у позовній заяві обставини про те, що він не надає допомоги на утримання дитини не відповідають дійсності. Він кожного місяця в добровільному порядку на рахунок позивача сплачував аліменти на утримання дитини в розмірі близько 15000,00 гривень. Вважає, що цих коштів позивачці було достатньо, щоб забезпечити дитину усім необхідним та такий розмір аліментів повністю покривав витрати на дитину. Надавати допомогу на утримання дитини буде і надалі. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог про стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття, не встановлено. В ході розгляду справи судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. 5 лютого 2024 року відповідач [PERSON] просив долучити до матеріалів справи виписку з його карткового рахунку ПриватБанку за період 1 вересня 2023 року по 5 лютого 2024 року, на підтвердження надіслання ним коштів позивачці [PERSON] . В ході розгляду справи сторони (їх представники) інших заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4), встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Отже, сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , 25 лютого 2021 року. З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 11 від 4 січня 2024 року, виданої Демидівською селищною радою Рівненської області, вбачається, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] (позивачем по справі). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.\~141 Сімейного кодексу\~України (далі\~-\~СК України)\~ мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, аліменти з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] за її вибором на утримання неповнолітньої дитини в частці від доходу батька дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , що на час розгляду справи становить 1281,50 гривні. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, розмір середньомісячного грошового забезпечення якого за період з червня по жовтень 2023 року складав 34473,83 гривень (а.с. 9, 10). При цьому, відповідач [PERSON] інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має. З пояснень позивачки [PERSON] встановлено, що витрати на дитину сторін по справі складають 10000,00 гривень на місяць. З пояснень\~відповідача [PERSON] та наданої ним до суду виписки з карткового рахунку ПриватБанку за період з 1 вересня 2023 року по 5 лютого 2024 року вбачається, що кожного місяця відповідач надсилав позивачці кошти на утримання дитини (допомога сім`ї) в сумі близько 15000,00 гривень. Вказані обставини під час розгляду справи були визнані позивачем, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, оскільки сумнівів у достовірності таких обставин немає. За таких обставин, враховуючи, те що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/9 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 8 січня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивачем [PERSON] жодними належними доказами не обґрунтовано необхідність стягнення аліментів з відповідача [PERSON] в розмірі 1/4 частки від його доходу (заробітку). При визначенні розміру аліментів суд також враховує те, що відповідач [PERSON] регулярно у добровільному порядку надає кошти позивачці [PERSON] на утримання їхньої неповнолітньої дитини в розмірі, що перевищує витрати на дитину, розмір яких позивач повідомила в судовому засіданні. Проте, між сторонами виник спір щодо розміру аліментів, необхідного на утримання дитини. При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів (1/9 частка заробітку (доходу) відповідача), не буде завищеним чи заниженим в нинішніх умовах проживання, а також з урахуванням віку дитини сторін по справі, її потреб, обов`язку обох батьків матеріально забезпечувати дитину, та не буде таким, що створить відповідачеві додаткові труднощі матеріального характеру. Ч. 1 ст. 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 1211,20 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами) щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для\~звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У позовній заяві, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на положення ст.ст. 180-182, 184 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим. Відповідно до ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258,\~259,\~265,\~268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: partial