Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Виконавчий комітет Коломийської міської ради, як орган опіки та піклування звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про позбавлення матері батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач [PERSON] , [INFO] , жителька міста Коломиї, народила [INFO] дитину дочку [PERSON] , і після народження дитини разом фактично проживали за адресою [ADDRESS] . Дана квартира належить [PERSON] , яка є мамою [PERSON] , [INFO] , який протягом 2 років проживає з відповідачем [PERSON] . З часу народження дитини відповідач [PERSON] не займалася належним утриманням дочки, зловживала алкоголем, систематично ухилялася від виконання батьківських обов?язків, не здійснювала належного догляду за малолітньою дочкою, нехтувала проведенням медичного обстеження дитини. Працівники Коломийського відділу поліції, служби у справах дітей та відділення соціальної роботи Єдиного центру надання реабілітаційних та соціальних послуг систематично провідували дану сім?ю. Згідно наказу N? 2 від 19.01.2023 р. малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в службі у справах дітей міської ради, як дитина, що потрапила у складні життєві обставини. З лютого місяця 2023 року мама дитини відповідач [PERSON] , перебувала під соціальним супроводом працівників відділення Єдиного ЦНРСП, які надавали молодій матері консультації по догляду за новонародженою дитиною, приносили засоби гігієни (підгузки, пелюшки), дитяче харчування та одяг, навчали утримувати в житлі порядок, давати лад собі та дитині. При спілкуванні з фахівцями соціальної роботи Єдиного центру, спеціалістами служби у справах літей та працівниками ювенальної превенції Коломийського районного відділу поліції відповідач [PERSON] завжди агресивно реагувала, застосовувала нецензурну лексику, кричала і повідомляла, що за дитиною доглядає [PERSON] , готує дитині їжу, ходить на прогулянки з [PERSON] і належно здійснює догляд за її дочкою та інше. 3 Коломийського відділу поліції (лист від 14.03.2023 р. N?5950/108/56-2023) до служби у справах дітей надійшла інформація, що відповідач [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не здійснює належного догляду за дочкою. Від директора Єдиного центру надання реабілітаційних та соціальних послуг міста [PERSON] за N?86/01-12 від 15.03.2023 року надійшла інформація, що матір дитини відповідач по справі [PERSON] систематично ухиляється від виконання батьківських обов?язків, не здійснює догляду за дитиною, нехтує проведенням медичного обстеження. Дана сім?я з 06.02.2023 р. перебуває під соціальним супроводом Єдиного ЦНРСП міста Коломиї у зв?язку з тим, що молода мама [PERSON] зловживає алкоголем, вихованням, розвитком і здоров?ям дочки не займається. Умови для проживання дитини незадовільні, пляшки від алкоголю розкидані по кімнаті, в житлі брудно, дитина не доглянута. Знаючи, що відповідач [PERSON] не готова належним чином займатися вихованням та утриманням дочки, то їй було запропоновано написати заяву про тимчасове влаштування дочки [PERSON] , [INFO] , до комунального некомерційного підприємства «Івано-Франківський обласний будинок дитини Івано-Франківської обласної ради» (м. Надвірна) на перебування дочки до 6 місяців. Але відповідач категорично відмовилась від даної пропозиції, також не виявила бажання разом з дочкою на 6 місяців переїхати в Івано-Франківський обласний центр соціальної підтримки дітей та сімей Івано-Франківської обласної ради, що розташований в [ADDRESS] , де б вихователі і працівники закладу надавали б відповідачу [PERSON] відповідну допомогу по догляду за дитиною. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19.07.2023 р. справа N?346/1732/23, провадження N?2/346/915/23 у задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради до відповідача [PERSON] про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] від матері без позбавлення її батьківських ,відмовлено. Вказане судове рішення набрало законної сили 29.08.2023 р. Починаючи з 22.03.2023 р. (8 місяців) відповідач [PERSON] , жодного разу не цікавилася дитиною, не забезпечувала харчуванням, ліками, купівлею одягу та інших потреб для малолітньої дочки. Відповідач не проявляє цікавості до дочки, не має бажання з нею зустрітися, а про утримання і виховання дочки не хоче й чути. Відповідач [PERSON] не телефонувала до патронатного вихователя свідка [PERSON] , не пропонувала зустрічі, хоч завжди проживала в місті Коломиї на сусідній вулиці. Дитина перебувала в патронатній сім?ї [PERSON] 6 місяців на підставі рішень виконавчого комітету Коломийської міської ради від 21.03.2023 р. N? 67 та від 19.06.2023 р. N?146 і на підставі рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 26.09.2023 р. N?269 «Про продовження терміну перебування дитини в сім?ї патронатного вихователя» малолітня [PERSON] , [INFO] , продовжує перебувати і виховуватися в патронатній сім?ї [PERSON] по даний час. Відповідач [PERSON] , [INFO] умисно ухиляється від виховання дочки, що підтверджено поясненням патронатної виховательки [PERSON] від 16.10.2023 р., актом про передачу малолітньої дитини матері від 22.09.2023 р., (мама не готова була взяти дочку на своє утримання) та звітом психолога Єдиного центру надання реабілітаційних та соціальних послуг міста Коломиї за результатами соціального супроводу особи [PERSON] від 23.09.2023 р., в якому зазначено, що відповідач на початку соціального супроводу брала участь у виконанні плану заходів, але згодом перестала йти на контакт з працівниками відділення соціальної роботи Єдиного ЦНРСП м. Коломиї, тому відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України є підстави для позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Виконавчий комітет Коломийської міської ради своїм рішенням від 07.11.2023 року N? 319 затвердив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , (яка фактично проживає по [ADDRESS] , а місцем її реєстрації є [ADDRESS] ) по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка перебуває в сім?ї патронатного вихователя [PERSON] . Відомо, що відносно відповідача [PERSON] працівниками поліції за цей час були складені протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 184 КУпАП, які направлені до Коломийського міськрайонного суду на розгляд та прийняття відповідних рішень. Просить, ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , (яка фактично проживає по [ADDRESS] , місце реєстрації - [ADDRESS] ) по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та передати дитину виконавчому комітету Коломийської міської ради, як органу опіки та піклування для вирішення питання про її дальше влаштування. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити з підстав викладених у ньому, не заперечила щодо заочного розгляду справи. В подальшому подано заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання і причини неявки не повідомила, відзив не подала. Оскільки відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши предстаника позивача, проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. [PERSON] народилася [INFO] , що стверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 17 листопада 2022 року про що складено відповідний актовий запис № 876, її матір`ю зазначена відповідач [PERSON] (а.с.9). Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, виданого Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14 жовтня 2023 року за №00041843880, вбачається, що до цього реєстру внесено актовий запис №876 про народження [PERSON] , [INFO] , де у графі відомості про батька зазначено: [PERSON] , а відомості про матір: [PERSON] . Державна реєстрація проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) (а.с.10-11) У зв`язку з неналежним виконанням матір`ю відповідачем по справі [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо дитини, остання перебувала під соціальним супроводом з 06 лютого 2023 року до 28 серпня 2023 року. Впродовж супроводу відповідач отримала допомогу в аналізі життєвої ситуації, але не покращила таку, отримала знання щодо формування навичок відповідального батьківства та належного утримання дитини в сім`ї, отримала знання щодо ведення здорового способу життя, особа була залучена до профілактичної роботи щодо недопущення ведення аморального способу життя, проводилась профілактична робота спільно з працівниками поліції, однак рівень досягнення у звіті за результатами соціального супроводу особи вказано - не досягнуто. Соціальну підтримку особи завершено у зв`язку із не подоланням складних життєвих обставин та невиконанням отримувачем соціальних послуг плану соціального супроводу без поважних причин (а.с.25-26) Відповідно до рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 21.03.2023 №67, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини та з метою вилучення її із середовища, яке загрожує життю та здоров`ю малолітньої [PERSON] вирішено негайно відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та влаштувати малолітню [PERSON] , [INFO] , в сім`ю патронатного вихователя свідка по справі [PERSON] , яка зареєстрована і фактично проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с.8) 22 березня 2023 року між виконавчим комітетом Коломийської міської ради та [PERSON] укладено договір про патронат над дитиною. (а.с.16-19) Із акту про факт передачі дитини від 23 березня 2023 року вбачається, що Служба у справах дітей Коломийської міської ради в особі начальника ССД Мисливчук Г. у присутності головного спеціаліста ССД Перцович І. передала [PERSON] патронатному вихователю [PERSON] (а.с.15). Рішеннями виконавчого комітету Коломийської міської ради від 19.06.2023 року №146 та від 26.09.2023 року №269 продовжено термін перебування малолітньої [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . (а.с. 20-21). Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 07.11.2023року №319 затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] (а.с.36-39) До того ж, відповідно до акту обстеження умов проживання відповідачки від 28.11.2022 року, проведено обстеження умов фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні, у помешканні підключено комунікації, власником житла є матір співмешканця відповідачки - [PERSON] , мати дитини вживає алкогольні напої, не відвідує лікаря з дитиною, палить, не бажає займатися вихованням малолітньої [PERSON] ; згідно із актом обстеження умов проживання від 17.01.2023 року умови проживання малолітньої [PERSON] за вищевказаною адресою потребують покращень. В будинку брудно, речі розкидані, антисанітарія, на стінах пліснява. Підключено світло, вода, опалення конвекторне, і комісія дійшла висновку про взяття дитини на облік дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах, тримати сім ю на постійному контролі; відповідно до акту обстеження умов проживання від 23.03.2023 року умови проживання неналежні. В квартирі речі розкидані, на підлозі в кутку є бутилки від пива, горілки, вина. Мати малолітньої [PERSON] в оголеному вигляді ходить по квартирі, то комісія дійшла висновку: з мамою малолітньої дитини постійно проводилась бесіда про її материнський обов язок щодо утримання дочки, на момент обстеження комісією умов проживання сім ї встановлено, що молода мама немає любові до дитини, її дратує плач дочки, мама шарпає і трясе дитиною (а.с.107-109). Постановами Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей) та ст.185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця): справа №346/5119/22, https://reestr.court.gov.ua/Review/109122424; (а.с.110); справа №346/5248/23, https://reestr.court.gov.ua/Review/114031022. (а.с.111). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , вказала що у неї на патронатному вихованні перебуває малолітня [PERSON] і за весь час такого перебування матір дитини відповідач по справі [PERSON] жодного разу не навідувала дитину, не цікавилася здоров`ям дитини, не забезпечувала ні харчуванням, ні одягом. Вказала, що відповідач по справі фактично проживає поруч із нею свідком, однак до дитини не навідувалася і ненавідується. Свідок [PERSON] вказала, що її колегами незадовго після народження [PERSON] , по місцю фактичного проживання відповідачки було виявлено відповідачку [PERSON] та її співмешканця [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння у зв язку з чим працівники поліції невідкладено повідомили службу у справах дітей. В подальшому працівники поліції та працівники служби у справах дітей здійснювали візит до помешкання [PERSON] , однак, нічого не змінилося, матір не виконувала покладені на неї батьківські обов`язки. Догляд за дитиною здійснювала матір співмешканця [PERSON] , і як наслідок, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення на відповідача. Крім того, вказала, що стосовно відповідача [PERSON] були складені протоколи про вчинення домашнього насильства та невиконання законної вимоги працівника поліції. Свідок [PERSON] повідомила суду, що вона здійснювала соціальний супровід відповідача [PERSON] . Вказала, що у матері немає жодного материнського інстинкту та виховного потенціалу, з працівниками соціальної служби [PERSON] на контакт не йшла, вела себе агрессивно, перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Вказала, що метою соціального супроводу було те, щоб матір могла повернути собі дитину, однак [PERSON] уникала зустрічей з працівниками, змінювала номери телефонів, не відчиняла дверей, тому супровід був закритий. Свідок [PERSON] вказала, що вона являється матір`ю [PERSON] . Зазначила, що її дочка як мати про дитину не дбає, не піклується та не цікавиться дочкою, відповідач часто зловживає алкогольними напоями. За змістом статей 3,9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду , що набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи ,які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я , фізичний , духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між особою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Європейський суд з прав людини (далі - «ЄСПЛ») зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що «звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року)». Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує, які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача. Відповідно до правових висновків, викладених у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17 (провадження № 61-12023св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17 (провадження № 61-11607св19), від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17 (провадження № 61-18550св19), від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18 (провадження № 61-22060св19), від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17 (провадження №61-4149св19), від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18 (провадження № 61-20399св19), від 13 жовтня 2021 року у справі № 359/8130/19 (провадження № 61-9758св21), позбавлення батьківських прав за пунктом 2 частини першої статті 164 СК України має такі особливості: - ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками; - позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України; - розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Як випливає зі змісту позовної заяви відповідач - мати дитини, свідомо нехтує та ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини, тобто свідомо самоусунулася від виховання та утримання своєї дочки. В даній справі відповідач [PERSON] не надала суду жодних пояснень та доказів, які б спростовували твердження позивача про невиконання нею своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню малолітньої дитини. Доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що мати [PERSON] не бере участі у вихованні та утриманні дитини [PERSON] , відповідачем суду не надано, а судом таких обставин не встановлено. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими, такими, що не суперечать інтересам дитини та підлягають задоволенню. Суд також вважає за необхідне звернути увагу на висловлену Верховним Судом правову позицію у постанові від 29.09.2021 року по справі № 459/3411/18, провадження № 61-10531св21. Під час перегляду судових рішень про задоволення позову про позбавлення батьківських прав по справі № 459/3411/18 Верховний Суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Під час перегляду судових рішень, Верховний Суд виходив з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Положення ст. 166 Сімейного кодексу України передбачають такі правові наслідки позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд доходить висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини, оскільки цього, насамперед, вимагають інтереси дитини, адже відповідач протягом шести місяців не виявила щодо неї батьківського піклування, не цікавилася її духовним та фізичним розвитком, не проявляла щонайменшої батьківської турботи і її повернення в сім`ю, а тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими. Судові витрати слід розподілити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved