Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

15 вересня 2022 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що 26 червня 2009 року розпорядженням № 572 голови Якимівської райдержадміністрації затверджено проект землевпорядження по відводу земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Кирилівської селищної ради та передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 1,9818 га пасовищ для ведення особистого селянського господарства. У подальшому, згідно з вищевказаним проектом землеустрою, розробленим ТОВ «Науково-інформаційний центр «Кадастр», здійснено поділ земельної ділянки площею 1,9818 га на земельну ділянку площею 1,5059 га, якій присвоєно кадастровий номер 2320355400:11:003:0074 та на земельну ділянку площею 0,4751 га, якій присвоєно кадастровий номер 2320355400:11:003:0075. 13 липня 2009 року за реєстраційним № 010926400265 за [PERSON] проведено державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 453726, з кадастровим номером 2320355400:11:003:0075 площею 0,4751 га, розташовану на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. На підставі договору дарування земельної ділянки від 14 липня 2009 року, [PERSON] передав безоплатно у власність ОК «Прайм» земельну ділянку площею 0,4751 га з кадастровим номером 2320355400:11:003:0075. В подальшому, 14 серпня 2009 рішенням Якимівського районного суду Запорізької області у справі № 2-865/2009 задоволено в повному обсязі позов та зобов`язано ОК «Прайм», в особі голови кооперативу передати у власність ОК «ТЕМП-2010» земельні ділянки, які розташовані на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, у тому числі земельну ділянку площею 0,4751 га з кадастровим номером 2320355400:11:002:0075. ОК «ТЕМП-2010», на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23 червня 2011 року, передає у власність вказану земельну ділянку [PERSON] . Відстань спірної земельної ділянки з кадастровим номером 2320355400:11:002:0075 від урізу води Азовського моря становить 18 м., тобто знаходиться в межах прибережної захисної смуги та пляжної зони Азовського моря, тому відноситься до земель водного фонду. Виходячи із розташування спірної ділянки у межах прибережної захисної смуги Азовського моря та Утлюцького лиману, вона у законний спосіб може перебувати виключно у державній чи комунальній власності. Позивач просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області від 26 червня 2009 року № 572 «Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] » в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4751 га у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області та в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,4751 га пасовищ для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Кирилівської селищної ради; визнати недійним договір дарування земельної ділянки площею 0,4751 га з кадастровим номером 2320355400:11:003:0075, укладений 14 липня 2009 року [PERSON] з ОК «Прайм», посвідчений 14 липня 2009 року приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області Тимченко Є.С.; визнати недійним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,4751 га з кадастровим номером 2320355400:11:003:0075, укладений 23 червня 2011 року ОК «ТЕМП-2010» з [PERSON] на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку площею 0,4751 га з кадастровим номером 2320355400:11:003:0075; зобов`язати [PERSON] повернути на користь територіальної громади смт. Кирилівка в особі Кирилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області земельну ділянку площею 0,4751 га з кадастровим номером 2320355400:11:003:0075, припинивши право власності [PERSON] на вказану ділянку. Ухвалою суду від 23 вересня 2022 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09 листопада 2022 року зупинено провадження до залучення до участі у справі правонаступників [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року відновлено провадження у справі, до участі у справі як правонаступника померлого відповідача [PERSON] залучено [PERSON] . Ухвалою суду від 16 листопада 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву з наведених в ній підстав та просила її задовольнити. Від голови Кирилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, в якій вони підтримують позовні вимоги прокурора та просять суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач Мелітопольська районна державна адміністрація Запорізької області участь свого представника в судовому засіданні не забезпечили, 06 грудня 2023 року представник відповідача [PERSON] подав клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності представника відповідача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомляли, з клопотанням про відкладення судового розгляду не звертались. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши прокурора, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням голови Якимівської районної державної адміністрації № 392 від 24 квітня 2009 [PERSON] надано дозвіл на складання матеріалів щодо вибору місця розташування земельної ділянки площею 2,0000 га пасовищ для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Кирилівської селищної ради Якимівського району (т. 1 а. с. 37). 07 травня 2009 року розпорядженням голови Якимівської районної державної адміністрації № 434 затверджено матеріали щодо вибору місця розташування земельної ділянки площею 2,0000 га пасовищ для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на землях Кирилівської селищної ради та надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га пасовищ для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на землях Кирилівської селищної ради (т. 1 а. с. 38). 26 вересня 2009 року розпорядженням № 572 Якимівської райдержадміністрації затверджено проект землевпорядження по відводу земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Кирилівської селищної ради та передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 1,9818 га пасовищ для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а. с. 39). З Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі вбачається, що на підставі розпорядження голови Якимівської РДА від 26 червня 2009 року № 572, 13 липня 2009 року за реєстраційним № 010926400265 за [PERSON] здійснено державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №453726, з кадастровим номером 2320355400:11:003:0075 площею 0,4751 га, розташовану на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а. с. 40-42). З договору дарування земельної ділянки від 14 липня 2009 року посвідченого приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області Тимченко Є.С. вбачається, що [PERSON] передав безоплатно у власність ОК «Прайм», як дарунок земельну ділянку площею 0,4751 га з кадастровим номером 2320355400:11:003:0075 (т. 1 а. с. 43-44). Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2009 року зобов`язано ОК «Прайм», в особі голови кооперативу передати у власність ОК «ТЕМП-2010» земельні ділянки, які розташовані на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, у тому числі земельну ділянку площею 0,4751 га з кадастровим номером 2320355400:11:002:0075 (т. 1 а. с. 45-49). На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23 червня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області Тимченко Є.С. вбачається, що ОК «ТЕМП-2010» продав та передав у власність, а [PERSON] , купив та прийняв у власність, земельну ділянку площею 0,4751 га, яка розташована за адресою: Кирилівська селищна рада, Якимівський район, Запорізька область, передану ОК «ТЕМП-2010» для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 2320355400:11:002:0075 (т. 1 а. с. 50-51). З висновку про вартість складеного ФОП [PERSON] вбачається, що ринкова вартість земельної ділянки площею 0,4751 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 2320355400:11:002:0075, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., Якимівський район, складає 596\~411,00 гривень (т. 1 а. с. 54). З відповідді Державного агентства водних ресурсів України №36-2372вих-19 від 25 квітня 2019 року вбачається, що документація із землеустрою щодо відведення, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером 2320355400:11:002:0075, розташованої на території смт. Кирилівка Запорізької області, Держводагентством не погоджувалася (т. 1 а. с. 58-60). Прокурор зазначає про захист інтересів територіальної громади смт. Кирилівка, права якої порушено внаслідок незаконної передачі у власність земельної ділянки водного фонду не уповноваженим органом та усупереч діючого законодавства. Відповідно до п. в ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. Відповідно до п. б ч. 1 ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Відповідно до листа Кирилівської селищної ради від 09 серпня 2022 року встановлено, що Кирилівська селищна рада не планує звертатись до суду із позовною заявою до Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження в частині, визнання недійсними договору дарування земельної ділянки та договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,4751 га з кадастровим номером 2320355400:11:003:0075. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14 жовтня 2014 року, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Велика Палата Верхового Суду у своїй постанові у справі №903/129/18 віл 15 жовтня 2019 року звернула увагу на те, що сам факт не звернення до суду сільської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади с. Городище та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Нездійснення Кирилівською селищною радою, як уповноваженим органом захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, шляхом звернення до суду з позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження в частині визнання недійсними договору дарування земельної ділянки та договору купівлі-продажу земельної ділянки є підставою для здійснення представництва законних інтересів держави прокурором. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню й належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції. Відповідно до п. ґ ч. 4 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЗК України, громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Відповідно до статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водоймів уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів. Прибережна захисна смуга частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій установлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони. Відповідно до абзацу сьомого пункту 10.17 Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень`у трикілометровій зоні узбережжя Азовського і Чорного морів забороняється будівництво: будинків, споруд і комунікацій у приморських прибережних смугах завширшки менше 100 м від урізу води, а у приморських курортних зонах за наявності пляжу - менше 100 м від його суходільної межі. Згідно з п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року №434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.96 № 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них", з урахуванням конкретної ситуації. Відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом та не змінює правовий режим захисної смуги. Відповідно до ст. 88 ВК України, у межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води, що включає території, розташовані між лінією максимального відпливу та лінією максимального напливу хвиль, зареєстрованих під час найсильніших штормів, а також територію берега, яка періодично затоплюється хвилями; прибережні території - складені піском, гравієм, камінням, ракушняком, осадовими породами, що сформувалися в результаті діяльності моря, інших природних чи антропогенних факторів; скелі, інші гірські утворення. Пляжна зона не встановлюється у межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів на земельних ділянках, віднесених до земель морського транспорту, а також на земельних ділянках, на яких розташовані військові та інші оборонні об`єкти, рибогосподарські підприємства. Користування пляжною зоною у межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів здійснюється з дотриманням вимог щодо охорони морського середовища, прибережної захисної смуги від забруднення та засмічення і вимог санітарного законодавства. Громадянам забезпечується безперешкодний та безоплатний доступ до узбережжя морів, морських заток, лиманів та островів у внутрішніх морських водах у межах пляжної зони, до берегів річок, водойм та островів для загального водокористування, крім земель охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон та зон особливого режиму використання земель, а також земельних ділянок, на яких розташовані: гідротехнічні, гідрометричні та лінійні споруди; об`єкти підвищеної небезпеки; пансіонати, об`єкти реабілітації, спорту, санаторії та інші лікувально-оздоровчі заклади, дитячі оздоровчі табори, що мають відповідні передбачені законом документи на споруди та на провадження відповідної діяльності; об`єкти природно-заповідного фонду, об`єкти культурної спадщини. Згідно із повідомленням Кирилівської селищної ради № 1159 від 04 липня 2018 року проект землеустрою із встановлення меж прибережної захисної смуги Азовського моря та лиманів на території смт. Кирилівка виготовлений та знаходиться в Міністерстві екології та природних ресурсів України, для його погодження згідно чинного законодавства (т. 1 а. с. 57). Таким чином, на час видачі головою Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області розпорядження від 26 червня 2009 року № 572 «Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] » проект не був погоджений. Крім того, відповідно до інформації відділу в Якимівському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 22 червня 2018 року № 0-8-0.36-1671/115-18 встановлено, що проект землеустрою щодо встановлення меж прибережної захисної смуги Азовського моря, Молочного, Утлютського лиманів на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області не розроблявся, прибережна захисна смуга навколо Азовського моря та лиманів не встановлювалась (т. 1 а. с. 56). Зі схеми прив`язки земельної ділянки до берегової лінії Азовського моря виконаної КП «Градпроект» Мелітопольської міської ради Запорізької області вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 2320355400:11:002:0075 знаходиться на відстані 18 м. від урізу води Азовського моря, тобто знаходиться в пляжній зоні (т. 1 а. с. 52-53). Спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2320355400:11:002:0075 перебуває в межах прибережної захисної смуги та пляжної зони Азовського моря, тому відноситься до земель водного фонду. При передачі у власність [PERSON] спірної земельної ділянки площею 0,4751 га, з кадастровим номером 2320355400:11:002:0075, головою Якимівської РДА не враховано розміри та межі прибережної захисної смуги та пляжної зони Азовського моря, внаслідок чого порушено вимоги ст. ст. 59, 60 ЗК України та ст. ст. 85, 88 ВК України. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ЦК України види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту) або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), а також види об`єктів цивільних прав, що можуть належати лише певним учасникам обороту, встановлюються законом. За загальним правилом землі водного фонду, у тому числі і прибережні захисні смуги, перебувають у державній та комунальній власності. Виключні випадки законного набуття у приватну власність землі водного фонду визначено у ч. 2 ст. 59 Земельного кодексу України замкнені природні водойми (загально площею до 3 га). Вказане виключення щодо спірної ділянки не застосовується, тому виходячи із її розташування у межах прибережної захисної смуги Азовського моря та Утлюцького лиману, вона у законний спосіб може перебувати виключно у державній чи комунальній власності. Таким чином, враховуючи місце розташування ділянки у прибережній захисній смузі та пляжній зоні, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 59 та ч. 2 ст. 56 Земельного кодексу України, земельна ділянка з кадастровим номером 2320355400:11:003:0075 за визначенням ст. 178 ЦК України належить до речей, що обмежені у цивільному обороті. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2022 року в справі № 707/2357/17 (провадження №61-5391св21) з посиланням на пункти 51, 52, 109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №469/1044/17 (провадження №14-317цс19) зроблено висновок, що: «заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим; розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у ст. 59 цього Кодексу (висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 22 травня 2018 року у справі №469/1203/15-ц (провадження №14-95 с18); від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц (провадження №14-452цс18, пункт 70); від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (провадження №14-473цс18, пункт 80); від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (провадження №14-364цс19, пункт 96); від 15 вересня 2020 року у справі №372/1684/14-ц (провадження №14-740цс19, пункт 45); від 22 червня 2022 у справі №676/1795/20 (провадження №61-21233св21). Тому протиправне зайняття такої земельної ділянки або державну реєстрацію права власності на неї за приватною особою слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а таке право захищається не віндикаційним, а негаторним позовом. Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду виходячи з того, що в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що ділянки належать до водного фонду, набуття приватної власності на них є неможливим. Як відомо, якщо в принципі, за жодних умов не може виникнути право власності, то і володіння є неможливим. Тому ані наявність державної реєстрації права власності за порушником, ані фізичне зайняття ним земельної ділянки водного фонду не приводять до заволодіння порушником такою ділянкою. Отже, як зайняття земельної ділянки водного фонду, так і наявність державної реєстрації права власності на таку ділянку за порушником з порушенням ЗК України та Водного кодексу України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а належним способом захисту прав власника є негаторний позов (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452 цс 18, пункт 71), від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473 цс 18, пункт 81), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 97), від 15.09.2020 у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19, пункт 46), від 22.06.2022 у справі № 676/1795/20 (провадження № 61-21233св21) та інші). До позову долучено схему розташування земельної ділянки з кадастровим номером 2320355400:11:003:0075, відповідно до якої відстань спірної земельної ділянки від урізу води Азовського моря становить 18 м. Таким чином, підтверджено, що земельна ділянка є землями водного фонду. У вказаних вище судових рішеннях Верховний Суд прийшов до висновку, що встановивши, що земельна ділянка передана у власність, розташована в межах прибережної смуги, то ефективним способом захисту порушеного права держави є саме вимога про повернення земельної ділянки. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Також Верховний Суд у вказаних постановах прийшов до висновку, що власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку. З урахуванням викладеного, оскільки розпорядження голови Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області від 26.06.2009 №572 щодо передачі у власність земельної ділянки [PERSON] підлягає визнанню незаконним та скасуванню, то в свою чергу, на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України договір дарування земельної ділянки, укладений між [PERSON] та ОК «Прайм» підлягає визнанню недійсним, оскільки суперечить ст.ст. 58, 59, 60, 62 Земельного кодексу України та ст.ст. 85, 88, 90 Водного фонду України. Також, підлягає визнанню недійсним послідуючий договір щодо відчуження земельної ділянки, а саме: договір купівлі-продажу земельної ділянки від 23.06.2011, укладений між ОК «ТЕМП-2010» та [PERSON] . У даному випадку позовна вимога про визнання незаконним та скасування розпорядження є основною вимогою, а всі інші є похідними. Аналогічну правову позицію щодо визнання за негаторним позовом недійсними всіх правочинів відповідно яких відбувся незаконний перехід права на земельну ділянку підтримано Верховним Судом протягом тривалого часу (постанови Верховного Суду від 27.09.2023 у справі №621/394/20; від 25.05.2023 у справі №707/1593/18, від 22.06.2022 у справі №317/1168/20). Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відсутність в Державному реєстрі речових прав запису про державну реєстрацію речового права на спірну земельну ділянку за [PERSON] пояснюється тим, що вказане право набуто ним на підставі договору від 23.06.2011, а державну реєстрацію речових прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 №1878-VI розпочато з 01.01.2013. Разом з цим, відсутність такого запису не є перешкодою для внесення до ДРРП відповідних відомостей про припинення прав, що підтверджується також фактом внесення відомостей до спеціального розділу ДРРП щодо реєстрації обтяження на спірну земельну ділянку, де чітко вказано, що власником обтяженої ділянки є [PERSON] (інформаційна довідка з ДРРП від 15.08.2022 № 307415589). Тому при визнанні недійсними оскаржуваних договорів, підлягає одночасному припиненню судом право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, яка у силу положень ст.83 Земельного кодексу України має бути повернута її власнику територіальній громаді в особі Кирилівської селищної ради, що буде наслідком фактичного поновлення порушених державних інтересів щодо повернення громаді земельної ділянки водного фонду. Правонаступником [PERSON] є його дружина [PERSON] , через що саме останньою має бути повернуто спірну земельну ділянку на користь територіальної громади смт. Кирилівка в особі Кирилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області. Судом також враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду, яка неодноразово звертала увагу на те, що у спорах стосовно прибережних захисних смуг, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 117), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 124)). Усунення перешкод територіальній громаді Кирилівської селищної ради у здійсненні нею права користування та розпоряджання земельною ділянкою переслідує легітимну мету контролю за використанням відповідного майна згідно із загальними інтересами, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим режимом земельної ділянки (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (пункт 108), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 115)). З огляду на недобросовісність дій як з передання, так і з набуття у приватну власність земельної ділянки на відстані 18м від урізу води Азовського моря (пляжна зона), загальний інтерес у контролі за використанням зайнятої прибережною захисною смугою земельної ділянки за її цільовим призначенням для гарантування безпечності довкілля та не погіршення екологічної ситуації у цій справі переважає над приватним інтересом у заволодінні такою ділянкою у власність. Аналогічна позиція суду викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у заявлений спосіб. Також, згідно вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved