Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути заборгованість за укладеним відповідачем з ПАТ «Ідея Банк» кредитним договором № Z20.187.74539 від 15.02.2016, що виникла станом на 23.02.2022 у сумі 67\~313,86 грн., з яких заборгованість за основним боргом у сумі 17\~571,66 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у сумі 11\~041,17 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями у сумі 28\~474,74 грн., а також 3% річних за користування кредитом у сумі 2\~101,70 грн., інфляційні втрати у сумі 8\~124,59 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором. В обґрунтування вимог позивачем зазначено про надання відповідачці,я к позичальнику, згідно умов кредитного договору грошових коштів на поточні потреби у сумі 23\~800,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 1,49% річних від залишкової суми кредиту та плати за кредитне обслуговування щомісячно у розмірі 3,65% від початкової суми кредиту, строком до 15.02.2021. На підставі укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020, позивачем набуто право грошової вимоги за договором № Z20.187.74539 від 15.02.2016. Оскільки умови кредитного договору відповідачем виконувались неналежним чином, кредит та відсотки у встановлені договором строки не сплачені, з метою захисту прав кредитора позивач просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року прийнято до провадження позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання учасники процесу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України. Згідно прохальної частини тексту позовної заяви, представник позивача [PERSON] просить розгляд справи проводити за його відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за її відсутності, до суду не подала. Повістки направлені відповідачу повернуті у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, направлялися повістки рекомендованою кореспонденцією за місцем реєстрації відповідача. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, відповідач, враховуючи положення статей 128, 130 ЦПК України, вважаєся такою, що повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання. В порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 15 лютого 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», як банком, та [PERSON] , як позичальником, було укладено кредитний договір № Z20.187.74539, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 23\~800,00 грн. включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності) а позичальник зобов`язувався одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями, згідно умов договору (п.п. 1.1. договору). Пунктом 1.2. договору сторони погодили, що банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяців. Згідно пунктів 1.3 та 1.4 договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1,4900% річних від залишкової суми кредиту. За обслуговування кредиту баком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 3,6500% від початкової суми кредиту. Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 03 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», як фактором, було укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до умов якого за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно пункту 5.1 права вимоги, строк платежу за якими настав, а також ті, що виникнуть в майбутньому вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1 цього договору. Пунктами 3.1 та 4.1. договору факторингу сторони погодили суму сплати фактором клієнту фінансування у розмірі 2\~300\~000,00 грн. за виключенням вже сплаченої суми в розмірі 200\~000,00 грн. на підставі договору про участь в торгах від 15.10.2020. На виконання умов договору факторингу, стороною позивача надано до суд копії платіжного документа від 19.10.2020 про оплату АТ «Ідея Банк» гарантійного внеску згідно договору про участь в торгах від 15.10.2020 та платіжного документа від 03.12.2020 про сплату на рахунки АТ «Ідея Банк» суми 2\~100\~000,00 грн. як фінансування загальної вартості згідно договору факторингу № 12/19 від 03.12.2020, а також підписаного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» реєстру боржників, відповідно до якого позивачем набуто право грошової вимоги за кредитним договором № Z20.187.74539 від 15.02.2021, про що повідомлено боржника (відповідача у справі). Відомостей про визнання указаного договору недійсним, суду не надано. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за укладеним договором, станом на 23.02.2022, відповідач має заборгованість у сумі 67\~313,86 грн., з яких: -заборгованість за основним боргом у сумі 17\~571,66 грн., -заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у сумі 11\~041,17 грн., -заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями у сумі 28\~474,74 грн., -3% річних за користування кредитом у сумі 2\~101,70 грн. (за період з 03.12.2020 по 23.02.2022), -інфляційні втрати у сумі 8\~124,59 грн. (за період з 03.12.2020 по 23.02.2022). Розміри кредитної заборгованості та її складові відповідач не спростувала, контррозрахунку боргу не надала. Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором, не заявлялось. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Оскільки відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Ураховуючи задоволення вимог позивача у повному обсязі, суд вважає необхідним відшкодувати ТОВ «ФК «Профіт Капітал» понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2\~684,00 грн.

Outcome: approved