Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що з 20.11.1999 вона перебувала в шлюбі з відповідачем, в якому народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськвиконкому від 19.06.2008 № 398-1 на сім`ю з трьох чоловік їм була надана квартира [ADDRESS] , де вони проживають з червня 2008 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.07.2023 шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] , не приймає участі в утриманні майна, не сплачує комунальних послуг. Зазначає, що факт реєстрації у вказаній квартирі відповідача порушує її право на вільне розпорядження та користування майном і позбавляє можливості оформити субсидію. По факту непроживання відповідача в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, складено відповідний акт. Посилаючись на викладене, позивач просить суд, визначити [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 07.12.2023 відкрито спрощене провадження у справі. До початку розгляду справи від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримує та просить задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся особисто під підпис, що підтверджується розпискою про явку в судове засідання (а.с.27). В судовому засіданні від 24.01.2024 відповідач [PERSON] не заперечував щодо зняття його з реєстрації в квартирі [ADDRESS] , суду пояснив, що протягом останніх двох років він не проживає у зазначеній квартирі. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира відноситься до комунальної власності Луцької міської територіальної громади та не приватизована, що підтверджується відповіддю Департаменту ЖКГ Луцької міської ради № 19.1-8/141/2024 від 29.01.2024. Відповідно до ордера на житлове приміщення № 13 від 20.06.2008, його було видано на ім`я [PERSON] та його сім`ї в складі 4 осіб на право зайняття житлового приміщення, яке складається з 2 кімнат по [ADDRESS] (а.с. 08). До складу сім ї [PERSON] входили [PERSON] дружина (позивач у справі) та діти: [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради № 592-1 від 23.11.2022 квартира [ADDRESS] була виключена з числа службового житла (а.с. 09). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.07.2023 шлюб між сторонами розірвано та вирішено питання щодо стягнення аліментів на утримання синів (а.с, 11-12). Судом встановлено та підтверджено відповідачем у судовому засіданні, що [PERSON] з липня 2022 не проживає у квартирі [ADDRESS] . Також, наведене підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 26.10.2023. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Частинами 1, 2 ст. 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В ході розгляду справи, судом не встановлено жодних обставин того, що між відповідачем і квартиронаймачем спірного житла існували домовленості про збереження права користування таким або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом. Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідач не проживає за адресою свого місця реєстрації понад 2 роки, його реєстрація у спірному житловому приміщенні впливає на вартість комунальних послуг, у зв`язку з чим позивач змушена нести додаткові витрати, що істотно впливає та обмежує реалізацію її права на квартиру. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні всі передбачені законом підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову. Частиною першою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст.142 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Враховуючи визнання позову відповідачем, з нього на користь позивача слід стягнути 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 536,80 грн. Інші 50%, тобто 536,80 грн., слід повернути позивачу безпосередньо із бюджету.

Outcome: approved