Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення про зменшення розміру стягуваних з неї аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] з 1/4 частки заробітку(доходу) щомісячно до 1/2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує зміною сімейного становища та погіршенням стану її здоров`я. За судовим рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 26.09.2022 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). Так як згідно контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 25.05.2020 [PERSON] ) є солдатом та приймає участь у бойових діях, а тому отримує досить велику заробітну плату і в середньому за місяць сплачена сума аліментів становить 14814 грн., що значно перевищує прожитковий мінімум. Крім цього, у позивачки значно погіршився стан здоров`я, що потребує значних матеріальних затрат. Тому вважає, що заявлений зменшений розмір аліментів буде достатнім для належного матеріального та гармонійного забезпечення дитини зі сторони позивача, як матері. \~ \~ \~ \~Відповідач подав відзив на позовну заяву. У ньому проти заявлених позовних вимог заперечив в повному обсязі. Вказав, що зміна сімейного становища позивача не повинна впливати на забезпечення дитини, так як не долучено доказів, що позивачка утримує своє подружжя, у зв`язку з чим погіршилося її матеріальне становище. Стосовно погіршення стану здоров`я [PERSON] , зазначив, що із долучених медичних обстежень, виписки неможливо встановити чи існували у позивачки паталогії/хвороби на момент постановлення рішення суду від 26.09.22 р. Крім цього, позивачка не додала до позову довідки про фактичний розмір своєї заробітної плати та розрахунку державного виконавця щодо розміру фактично стягуваних щомісячно з позивачки аліментів. Позивач є працездатною, має у приватній власності квартиру, транспортний засіб. До того ж оскільки діти проживають разом з батьком, то тягар основного утримання лежить на відповідачі. Позивач у відповіді на відзив заперечила позицію відповідача, зазначивши, що квартира належала їй ще з 28.07.2021 року, тобто ще до ухвалення відповідних судових рішень про стягнення аліментів, а відповідний транспортний засіб був подарований [PERSON] , а не придбаний за власні кошти, що підтверджується договором дарування. Просила позов задовольнити повністю. Позивач в судове засідання не з`явилась, свої права та інтереси доручила представляти адвокату Лисюку В.В., який в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив повністю. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Любомльським районним судом Волинської області 29.09.2022 року винесено судове рішення, яким стягнуто з позивача в користь відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 05.травня 2022 року і до закінчення навчання в Луцькому інституті розвитку людини університету Україна 30 червня 2025 року, але не довше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України). Згідно із ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Відповідно до 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Значне покращення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для заявлення одержувачем аліментів позову про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як на підставу застосування положень ст.192 СК України щодо зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що 02.06.2022 зареєструвала шлюб з [PERSON] , а відтак її матеріальне становище погіршилось. Також, з 25.02.2022 по теперішній час позивач приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. За час війні стан здоров`я [PERSON] значно погіршився. Через це немає можливості сплачувати аліменти у присудженому судом розмірі. На підтвердження заявлених вимог позивач подав копії МРТ досліджень, копію контракту, копії квитанцій по сплаті аліментів. Зміна сімейного становища одруження в друге, не означає погіршення матеріального стану. Факт укладення шлюбу не повинен\~впливати на\~права дітей\~на належний\~рівень їх\~життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~та на\~інші права,\~як передбачені\~національним та\~міжнародним законодавством. Також, у справі встановлено, що на момент ухвалення судом рішення від 26.09.2022 року, позивач [PERSON] проходила військову службу за контрактом в Збройних силах України. Досліджені у справі докази, а саме квитанції про перерахунок на користь [PERSON] аліментів, свідчить що матеріальний стан позивача від дня присудження з неї аліментів суттєво покращився і це пов`язано із отриманням нею грошової допомоги у зв`язку із несенням військової служби. Загальновідомим фактом є введення з 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, який триває по цей час. Пунктом 1\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 28\~лютого 2022\~року №\~168\~«Питання деяких\~виплат військовослужбовцям,\~особам рядового\~і начальницького\~складу,\~поліцейським та\~їх сім`ям\~під час\~дії воєнного\~стану» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, …, Державної прикордонної служби, … виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 затверджено перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. У пункті 8 указаного переліку зі змінами згідно постанови КМ України від 11.11.2022 року № 1263 визначено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, … утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. Отже, на законодавчому рівні визначено, що передбачена постановою КМ України від 28.02.2022 № 168 додаткова винагорода включається до переліку доходів, з яких утримуються аліменти. При цьому, жодних обмежень щодо розміру додаткової винагороди (відсоткового співвідношення), з якого допускається вираховування аліментів, законодавець не встановив. Крім цього, позивач не надала доказів на підтвердження понесення нею витрат на лікування, не довела безкоштовності такого лікування або суттєвого погіршення стану здоров`я, що вплинуло на її працездатність та продовження несення служби. Фактичні обставини справи в сукупності із законодавчими нормами свідчать не про погіршення матеріального становища позивача, а про його покращення. У зв`язку із цим, в розумінні ст.192 СК України такі обставини самі по собі не можуть слугувати підставою для зменшення розміру стягуваних з позивача на утримання відповідача аліментів. Водночас слід зазначити, що покращення матеріального становища позивача вочевидь свідчить про її більші фінансові спроможності забезпечувати дитину, яка продовжує навчання. За змістом ч.ч.1, 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із чю1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. На підставі досліджених у справі доказів суд дійшов висновку про недоведеність позивачем існування обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення стягуваних аліментів на утримання повнолітньої дитини. Таким чином, з огляду на не доведеність існування обставин, які підтверджують зміну матеріального становища позивача в сторону погіршення, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в повному обсязі. У зв`язку з таким рішенням понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed