Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що 21 січня 2017 року між нею та відповідачем, був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис за № 2. За час перебування в шлюбі, сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На сьогодні позивачка з відповідачем не проживають разом, їхня сім`я фактично розпалася і її збереження неможливо, тому що між ними склалися вкрай неприязні стосунки, що призвело до втрати почуття любові та взаємоповаги один до одного. Кожний із сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Між ними часто відбуваються безпідставні сварки і непорозуміння, постійні розбіжності у всьому, через які склалися неприязні відносини. Нічого спільного між сторонами, як членами подружжя не залишилось. У зв`язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені та при цьому продовження сімейних відносин є неможливим. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та інтересам нашої дитини. Між позивачкою та відповідачем визначено, що їхня спільна неповнолітня дитина залишається жити з позивачкою, спір з приводу визначення місця проживання дитини, між позивачкою та відповідачем - відсутній. Як зазначалося вище, у шлюбі з відповідачем у позивачки народилася дитина [PERSON] , [INFO] , на даний час дитина проживає разом із позивачкою. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Належний рівень життя у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивачка одна не зможе забезпечити, тому батько дитини (відповідач), який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні частки з усіх видів заробітку (доходу). Відповідач працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати. Він працевлаштований, та має постійний дохід (назва місця роботи та сума доходу позивачці не відома). Відповідач інших утриманців не має. Позивачка просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з дати звернення з даним позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати /а.с.2-4/. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилась, телефонограмою повідомила суд про неможливість явки в судове засідання, просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, телефонограмою повідомив суд про неможливість явки в судове засідання, просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Виходячи із положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, яка регламентує, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав в повному обсязі на думку суду наявні всі правові підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено, 21 січня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис №2 /а.с.7/. Від сумісного спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.6/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивачки у справі) та чоловіка (відповідач у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права та права малолітньої дитини, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. Щодо позовної вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина суд зважає на наступне. У відповідності до ст. 180 СК України\~ батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як наголошувалося вище відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] /а.с.6/. Відповідно до\~приписів ст.\~183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються\~аліменти на\~двох і\~більше дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд у відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України\~суд враховує обставини, а саме стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; інші обставини, що мають істотне значення. І приходить до наступного висновку, що відповідач на сьогоднішній день має можливість працювати, отримувати доход та виплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідач в добровільному порядку уникає, від свого обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Дитина на даний час проживає біля позивачки, що підтверджується відповідною довідкою /а.с.5/. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved