Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.08.2020 року позивачка продала відповідачу житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] , у якому на прохання третьої особи матері відповідача для створення враження обжитої оселі тимчасово були залишені речі, належні позивачці. 28.08.2020 року позивачка з участю свідків [PERSON] та [PERSON] передала третій особі ключ від будинку і склала акт, в якому зазначено, що в будинку залишились газова плита, витяжка, холодильник, три паласи, трельяж, дві платтяні шафи, комплект меблів - стіна (три шафи з антресолями), полірований розкладний стіл, тумба під телевізор. Після продажу будинку позивачка час від часу телефонувала третій особі з метою дізнатись про час повернення залишеного майна отримувала запевнення, що з речами все в порядку і вона їх отримає після повернення третьої особи до м. Лебедина. Проте, в кінці серпня 2021 року позивачка дізналась від мешканців м. Лебедина, що відповідач і третя особа почали ремонт у купленому будинку. На її вимоги про повернення речей останні повідомили, що винесли їх на смітник, а компенсувати їх вартість відмовились. Тому представник позивачки звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на відшкодування витрат - матеріальної шкоди в сумі 11 800 грн., моральної шкоди в сумі 5 000 грн. та судових витрати у справі. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, визнав, що договором купівлі-продажу домогосподарства передбачено обов`язок позивачки вивезти речі з проданого будинку, проте зазначив, що вони були залишені на прохання третьої особи і знищені відповідачем без дозволу [PERSON] . Позивачка пояснила суду, що спірне майно вона успадкувала після смерті його перших власників, яка мала місце за кілька років до 2020 року. Для забезпечення можливості забрати меблі у неї протягом двох тижнів після продажу будинку перебували ключі від нього. Проте вона речі не забрала, так як її просила третя особа залишити їх для створення враження обжитої оселі. Отримавши ключі від будинку третя особа на деякий час виїхала з міста, позбавивши позивачку можливості розпорядитись своїми речами. Зазначені речі\~були гарної\~якості,\~що стверджується\~актом від\~28.08.2020\~року,\~складеним в\~будинку з\~участю свідків\~ [PERSON] \~та [PERSON] . Відповідач до суду не з`явився, надав письмовий відзив, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що 13.08.2020 року сторони уклали договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] продала відповідачу житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу, зареєстровано у реєстрі за № 1700. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано 13.08.2020 року у Державному реєстрі речових праві на нерухоме майно, індексний номер 220197804. Відповідно до п. 10 договору [PERSON] зобов`язувалася звільнити житловий будинок . що продається від належних їй речей до 22 серпня 2020 року. \~ \~ \~ \~| Але позивачка в зазначений термін свої зобов`язання не виконала, і не виконувала їх до лютого 2021 року. На момент придбання в будинку були дуже старі в непридатному для використання та в неробочому стані - газова плита, витяжка, холодильник. Також знаходилися непридатна для використання стара шафа, трельяж зі зламаними ніжками, стіл та тумба. Всі меблі були покриті пліснявою, оскільки будинок не опалювався кілька років. На підлозі в одній кімнаті знаходився старий палац, в іншій кімнаті було ще два маленьких половика, які також були старі та непридатні для використання. Іншого майна в будинку не було. В період з 22 серпня 2021 року по лютий 2021 року мати позивача, [PERSON] до неодноразово зверталася до позивачки з проханням вивезти належні їй речі, але остання проігнорувала звернення. У лютому 2021 року він робив у будинку капітальний ремонт, оскільки стан у якому придбав будинок, не дозволяв його використовувати за призначенням. Для проведення ремонтних робіт було найнято бригаду будівельників, які для забезпечення можливості проводити ремонтно-будівельні роботи звільнили будинок від всіх речей, а в подальшому вивезли їх на сміттєзвалище. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог теж заперечила, мотивуючи це тим, що будинок був придбаний відповідачем відповідно до договору купівлі-продажу, який передбачав, обов`язок продавця вивезти свої речі. При цьому відповідач власник придбаного будинку нікого не просив залишати своє майно в його будинку, не давав обіцянок його зберігати і не був зобов`язаний цього робити. Також представник\~мотивувала свої\~заперечення тим,\~що акт\~від 28.08.2020\~року,\~наданий суду\~позивачкою,\~складено після\~передачі ключів\~від будинку\~третій особі;\~без участі\~останньої та\~власника будинку;\~місце його\~складення не\~підтверджено належним\~чином,\~а свідок [PERSON] ухилилася\~від явки\~до суду\~для надання показів і таким чином не підтвердила обставини, покладені позивачкою в обгрунтування позовних вимог. Крім того представник мотивувала свої заперечення тим, що в судовому засіданні не було підтверджено складу, кількості і вартості речей, які належали позивачці; не було визначено їх індивідуальних ознак. Речі не було оглянуто експертом, спеціалістом чи іншою особою, яка володіє спеціальним знаннями і може визначити їх вартість. Третя особа у судовому засіданні проти задоволення позову теж заперечила, а допитана як свідок повідомила, що внести до договору дату вивезення майна позивачки з будинку і відповідно термін перебування у неї ключів від будинку запропонував нотаріус. Ключі були передані третій особі згідно терміну, визначеного в договорі купівлі-продажу, в парку м. Лебедина на свято Дня незалежності - 24.08.2020 року за відсутності при розмові інших осіб. При цьому, третя особа мала бажання залишити в будинку лише штору на вікні до жовтня 2020 року і вони домовились, що після цього місяця всі речі позивачки будуть забрані з будинку. Проте, позивачка своїх речей не забрала, її телефон на дзвінки третьої особи не відповідав, сама вона щодо речей до відповідача та третьої особи не зверталась до серпня 2021 року, в той час як у січні 2021 року відповідач найняв будівельників для капітального ремонту будинку і останні в березні 2021 року спочатку винесли речі з будинку, а в подальшому вивезли з домогосподарства на смітник. Речі були старими, на думку третьої особи ніякої вартості не становили, для використання не годились що стверджується фотографіями, зробленими відповідачем. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що є знайомою позивачки, в минулому відвідувала будинок по [ADDRESS] і бачила там меблі та побутові речі, які на думку свідка становили певну цінність, ними можна було користуватись в повсякденному житлі. На прохання [PERSON] свідок була присутньою при складенні акту переліку цих речей разом із своєю знайомою [PERSON] та в сквері ім. Шевченка при передачі ключів від будинку [PERSON] . В подальшому вона чула від [PERSON] , що [PERSON] просила залишить в будинку речі для створення вигляду жилого приміщення, а в подальшому викинула їх на смітник. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що теж є знайомою позивачки, в минулому допомагала їй обробляти город по [ADDRESS] і в 2020 році до продажу домогосподарства заходила в будинок та бачила там меблі та побутові речі, які на думку свідка були в гарному стані. В подальшому вона чула від [PERSON] , що остання намагалася через знайомих з`ясувати долю цих речей у [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що проживає неподалік господарства по [ADDRESS] , знала його померлих власників відвідувала будинок та бачила там меблі та побутові речі, частина яких були придбані незадовго перед смертю власників, а деякі віком по 40 та 20 років. Після успадкування домогосподарства свідок бачила, як [PERSON] вивозила з господарства якесь майно мікроавтобусом. За конфлікт, що виник між сторонами з приводу залишених речей свідок чула від позивачки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що є сестрою третьої особи, чула від неї, що під час купівлі будинку не було передано ключів і [PERSON] отримала їх від [PERSON] в подальшому. З паспорта, картки (а.с. 5), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачкою є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . З договору (а.с. 6-7), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 13.08.2020 року сторонами укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, розташованих по [ADDRESS] . Згідно п. 10 договору продавець зобов`язується звільнити житловий будинок від належних їй речей до 22.08.2020 року. З акту (а.с. 8), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 28.08.2020 року після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] , в ньому залишилося належне позивачці рухоме майно, а саме: газова плита, витяжка, холодильник, комплект меблів-стінка, платяна шафа, трельяж, платяна шафа (лакована), стіл лакований, тумба під телевізор, палац. З довідки та свідоцтв (а.с. 9-11), досліджених в судовому засіданні вбачається, що загальна вартість нових газової плити, витяжки, холодильника та бувших у користуванні комплекту меблів-стінка, 2-х платяних шаф, трельяжу, столу лакованого, тумби під телевізор, палацу на думку фізичних осіб-підприємців [PERSON] та [PERSON] складає 11\~800 грн. 00 коп. З довідки, пенсійного посвідчення (а.с. 12, 150), досліджених в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] є особою з інвалідністю 3 групи, та отримує пенсію у разі втрати годувальника 2 гр., трудове каліцтво. З листа (а.с. 103), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що листом від 15.08.2021 року № 11565 Т.в.о. начальника ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області повідомив [PERSON] , що за фактом її звернення від 16.08.2021 року про те, що [PERSON] влаштувала з нею сварку, під час якої ображала та погрожувала [PERSON] , було проведено перевірку, в ході якої не було встановлено достатніх даних, які вказували б на ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення. З паспорта (а.с. 104), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що третьою особою є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] . На фотографіях (а.с. 105), досліджених в судовому засіданні зображено штору, дві шафи, тумбу, паласи. З листа (а.с. 128), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що листом від 08.03.2023 року № 3095 Т.в.о. начальника ВП №3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області повідомив Лебединський райсуд про неможливість надати матеріали перевірки, зареєстровані до журналу єдиного обліку ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 16.08.2021 року за № 3949 за заявою [PERSON] щодо порушення її прав з боку [PERSON] , у зв`язку з їх знищенням (акт № 8822 від 02.08.2022). З листа, довідки (а.с. 144-145), досліджених в судовому засіданні вбачається, що листом від 10.05.2023 року № 6397 начальник ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області повідомив [PERSON] , що за фактом її заяви від 06.05.2023 року про факт самоправства [PERSON] , було проведено перевірку, в ході якої не було встановлено достатніх даних, які вказували б на ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення. Вислухавши позивачку, представників сторін, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані зі спорами, що виникають із відшкодування матеріальної та моральної шкоди і не підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що 13.08.2020 року позивачка продала відповідачу житловий будинок з надвірними спорудами, розташовані по [ADDRESS] , у якому всупереч п. 10 договору купівлі- продажу будинку залишились належні позивачці речі. У січні - березні 2021 року відповідач робив у будинку капітальний ремонт і з метою здійснення цього ремонту, забезпечення доступу будівельників до приміщень будинку, речі позивачки спочатку були винесені з будинку, а в подальшому вивезені на сміттєзвалище. Вказані обставини стверджуються поясненнями сторін та їх представників, показами свідків і матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні. Згідно ст.\~22\~ЦК України\~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. Збитками,\~зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно із ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно п.п. 3, 5 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~31.03.1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих; споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського |життя. порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні; чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або і втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, і в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші-обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому\~засіданні сторонами\~було доведено,\~що13.08.2020 року позивачка продала відповідачу житловий будинок з надвірними спорудами, розташовані по [ADDRESS] , у якому всупереч п. 10 договору купівлі-продажу будинку після 22.08.2020 року залишились належні позивачці речі. У лютому 2021 року відповідач робив у будинку капітальний ремонт і з метою здійснення цього ремонту, забезпечення доступу будівельників до приміщень будинку, речі позивачки спочатку були винесені з будинку, а в подальшому вивезені на сміттєзвалище. Вказані обставини стверджуються не тільки поясненнями сторін та їх представників, показами свідків, а й матеріалами справи (а.с. 6-8, 105). При цьому суд не може взяти до уваги доводи позивачки та її представника в тій частині, що після передачі ключів у будинку залишилися речі [PERSON] загальною вартістю 11 800 грн., так як на думку суду вказані обставини не були доведеними в судовому засіданні, оскільки під час розгляду справи не було наведено індивідуальних ознак знищених речей, з пояснень учасників справи, їх представників та показів свідків вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не є експертами, спеціалістами чи що вони володіють спеціальними знаннями, які дають можливість визначити вартість майна. Разом з\~тим,в довідці приватних підприємців, наданий на підтвердження розміру позовних вимог (а.с.9) вказано вартість нових газової плити, витяжки, холодильника, проте також не зазначено індивідуальних ознак, ступені зносу, часу використання інших речей, ціну яких вказали підприємці на прохання [PERSON] . Також, суд вважає, що в судовому засіданні не було доведено, що після продажу будинку позивачка отримувала запевнення від третьої особи, що з речами все в порядку і вона їх зможе забрати після повернення третьої особи до м. Лебедина, так як третя особа оспорили покази позивачки в тій частині, що надавала дозвіл на перебування її майна в спірному будинку після жовтня 2020 року і її заперечення не були спростовані доказами, дослідженим під час розгляду справи. Також суд не може взяти до уваги і доводи представника позивачки в тій частині, що відповідач, хоч і не був зобов`язаним зберігати речі [PERSON] , проте не мав права і не повинен був їх утилізувати, так як в судовому засіданні було встановлено, що спірні речі є майном, яке потребує певних умов використання та зберігання, зокрема не могли без шкоди для себе тривалий час перебувати на відкритому повітрі під атмосферними опадами, проте в судове засідання не було надано доказів того, що власнику домогосподарства надходили під позивачки пропозиції про відшкодування витрат на їх зберігання в умовах, які виключають можливість втрати ними споживчих якостей. Разом з тим, суд враховує, що під час розгляду справи не були спростовані ті обставини, що відповідач власник придбаного будинку не був запрошений до складення акту від 28.08.2020 року, наданого суду позивачкою, нікого не просив залишати своє майно в його будинку, не давав обіцянок його зберігати, не був зобов`язаний цього робити, так як вказані обставини не були оспореними та спростованими в судовому засіданні. Тому суд враховує доводи представника відповідача в тій частині, що після продажу будинку [PERSON] з приводу залишеного майна спілкувалася з третьою особою, а не з відповідачем і вважає, що в судовому засіданні не було доведено, що саме відповідач є особою яка заподіяла матеріальну шкоду, що саме його дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім того, суд не може взяти до уваги доводи позивачки та її представника щодо відшкодування моральної шкоди, так як хоч в судовому засіданні і було встановлено, що внаслідок втрати свого майна позивачка понесла душевні переживання і вчиняла дії для поновлення своїх прав, проте не було надано доказів протиправності дій відповідача, вини останнього в заподіянні моральної шкоди, наявності причинного зв`язку між протиправними діянням [PERSON] та шкодою, не доведено чому позивачка оцінила моральну шкоду на таку суму та з чого вона при цьому виходила. Тому суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити. В частині стягнення судового збору суд вважає необхідним керуватись вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed