Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 25.05.2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що під час подальшого життя відносини між ними зіпсувались, вони втратили почуття любові та поваги один до одного та в січні 2023 року припинили шлюбні відносини, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.01.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В позовній заяві позивач просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачки в наданій заяві також просила проводити розгляд справи за її відсутності, зазначивши про визнання позову. Враховуючи подані сторонами клопотання та відповідно до положень ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 травня 2019 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №405. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як зазначив в своєму позові позивач та згідно поданої заяви визнано відповідачкою, на теперішні час сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та намірів відновлювати стосунки не мають. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позивач в пред`явленому позові просив покласти судові витрати на нього та в подальшому не заявляв вимог про їх стягнення з відповідачки. В зв`язку з цим, понесе ні позивачем витрати у вигляді сплаченого судового збору покладаються на останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved