Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Представник АТ «Комерційний Банк «Глобус» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 03.10.2016 року між АТ «КБ Глобус» та [PERSON] було укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки в АТ «КБ Глобус» шляхом подачі заяви-анкети № 2/VIP на приєднання до вказаного договору. У заяві-анкеті позичальником зазначені власні персональні дані, погоджено умови кредитування та графік платежів. Відповідно до графіка платежів, позичальник зобов`язаний у період з моменту отримання кредиту до першого числа кожного місяця, вказаного у графіку платежів, сплачувати визначену суму платежу. Однак, в подальшому взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконував, здійснював погашення (повернення) грошових коштів частково, систематично порушував умови договору. У зв`язку з чим станом на 01.11.2023 року виникла заборгованості по кредитному договору в сумі 385 854,90 грн., з яких: 283 981,34 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 101 873, 56 грн. - прострочена заборгованість по процентам. На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ Глобус» у розмірі 385 854,90 грн., понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 5 787,82 грн. та 30 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 17.01.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (штрих-код Укрпошти 0600084938936), проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду з причини «відсутність адресата за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов надано до суду не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] укладено на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки в АТ «КБ Глобус» шляхом подачі заяви-анкети № 2/VIP на приєднання до вказаного договору. Відповідно до умов договору та Заяви-анкети №2/VIP на приєднання до вказаного Договору, Банком відкрито Позичальнику картковий рахунок № [NUMBER] та встановлено, овердрафт за тарифним планом «ЕЛІТНИЙ». Позичальник, у вищевказаній Заяві-анкеті, просив Банк надати кредит в національній валюті України, шляхом встановлення Ліміту овердрафту на поточному (картковому) рахунку на наступних умовах: программа кредитування овердрафт "Елітний"; строк дії ліміту дозволеного овердрафту 12 міс. з 10.10.2016 по 09.10.2017 року, сума ліміту овердарфту 250 000,00грн.; фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 36,00% річних; процентна ставка в пільговий період кредитування 0,0001% річних. 28.09.2017 року позичальником додатково подано Заяву-анкету №176/VIP про приєднання до Договору, відповідно до якої збільшено строк дії ліміту овердрафту, а саме: сума ліміту овердрафту 250 000,00грн.; строї дії ліміту 12 міс. з 28.09.2017 по 27.09.2018 року; фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 36,00% річних; процентна ставка в пільговий період кредитування 0,000001% річних. 05.09.2022 року між АТ «КБ «ГЛОБУС та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Заяви анкети №2625/26768/UAN від 22.09.2016 року якою сторонами досягнуто домовленості, щодо збільшення суми Ліміту Овердрафту, зміни тарифного плану, продовження строку ліміту Овердрафту та встановлення фіксованої процентної ставки у разі непогашення заборгованості у пільговий період кредитування. Пунктом 3.4.14. Договору визначено, що Позичальник (Клієнт) зобов`язується сплатити проценти за користування Дозволеним овердрафтом в строк до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем їх нарахування або в день розірвання Договору у разі досягнення сторона домовленості про розірвання цього Договору на підставі заяви на розірвання Договору або у разі дострокового розірвання Договору відповідно до п. 3.1.6. Пункт 3.1.6. Договору встановлює, що у випадку невиконання або неповного виконання Клієнтом умов Договору (в т. ч. одноразового прострочення сплати процентів за користування Овердрафтом, суми комісії за надані Банком послуги), Банк має право заблокувати ПК, а також у разі виникнення обставин вказаних в п.3.1.14 даного Договору, заблокувати ліміт Дозволеного овердрафту та достроково розірвати даний Договір та стягнути повну суму заборгованості за Договором на момент його розірвання. Положення пункту 3.1.14. цього Договору регламентує, що Банк має право вимагати дострокового повного повернення заборгованості за Дозволеним овердрафтом, у випадку невиконання або неповного виконання Клієнтом зобов`язань за Договором. Пунктом 3.4.15. Договору вказано, що Відповідач зобов`язаний повернути заборгованість за Дозволеним овердрафтом в межах строку дії Ліміту дозволеного овердрафту, зазначеного в п.2.5. Договору, а заборгованість за Недозволеним овердрафтом в день її виникнення. Згідно пункту 3.4.16. ст. 3.4. Договору «Клієнт Зобов`язується», за користування неповернутою в строк сумою Дозволеного овердрафту та/або непогашення в строк процентів за користування ним, сплачувати проценти та штрафи відповідно до умов цього Договору та Тарифів банку. Достроково повністю повернути заборгованість за Дозволеним овердрафтом, сплатити проценти за фактичний термін користування ним, комісії та штрафні санкції (за наявності) у випадках, передбачених п.п. 3.1.6. та 3.1.14. Договору Пунктом 5.4. Договору, вказано, що у разі припинення дії даного Договору (його розірвання) за ініціативою Клієнта або за ініціативою Банку, ПК анулюються а заборгованість Клієнта має бути погашено в день припинення дії цього Договору (його розірвання). Починаючи з 10.10.2022 року у Позичальника виникла прострочена заборгованість за овердрафтом та процентами Позичальником порушено умови Договору, внаслідок чого виникла заборгованість за Договором, яка станом на 01.11.2023 року, становить 385 854,90 грн. (триста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні 90 копійок), в тому числі: 283 981,34 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 101 873,56 грн. - прострочена заборгованість по процентам. Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Із ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост. 1048 ЦК України. Згідност. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятого на себе зобов`язання не виконав, що виявилося у неповерненні коштів, що стало наслідком звернення позивача, до суду за захистом своїх прав та інтересів. У відповідності до ч. 1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідност. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог,а відповідачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, суд прийшов до висновку ,що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Комерційного Банку«Глобус» заборгованість за договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ Глобус» у загальному розмірі 385 854,90 грн. є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження доводів представник позивача до заяви долучив копії акту прийому - передачі послуг № 2/VIP від 25.12.2023 року за договором № 051222 про надання професійної правничої (правової допомоги) від 05.12.2022, підписаний заступником Голови Правління АТ "КБ "Глобус" Діденко В.В. та адвокатом Прохоренко В.П., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3352 від 29.05.2008, з якого вбачається, що вартість послуг, зазначених у акті, а саме: консультація, ознайомлення з документами, складання позовної заяви, формування пакету документів, становить 30 000,00 грн. Згідно платіжної інструкції № 11198 від 25.12.2023 року АТ «КБ «Глобус» перерахувало на користь ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн., призначення платежу «За професійну правову допомогу зг. дог. №051222 від 05.12.2022 та акту № 2/VIP від 25.12.2023 року. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов 'язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність». При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial