Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк»\~25.11.2022 звернувся до суду з позовом, який було уточнено 30.01.2024, до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 793, 79 дол. США. В обґрунтування позову зазначає, що 17.09.2008 року між\~ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є \~Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»\~та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 92606 Ф\~АНА 125183 К1. За умовами п.1.1. Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит в сумі 10\~076 дол. США. на строк з 17 вересня 2008 року по 16 вересня 2015 року, із сплатою процентів\~за користування кредитними коштами виходячи з 13,5% річних. У зв`язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним\~договором, Банк звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом про\~стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором за процентами. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 03.06.2014 у справі №760/5216/14 позов Банку задоволено повністю.\~Суд ухвалив\~стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» суму заборгованості \~за кредитним договором в розмірі 5338,74 доларів США та 597,53 гривні судових витрат. Проте, фактично заборгованість за кредитним договором погашена не була. У зв`язку з невиконанням Позичальником умов кредитного договору та рішення суду, ПАТ АБ «Укргазбанк» вимагає від боржника сплатити три проценти річних від простроченої суми, а саме: заборгованість за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам за рішенням суду (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, що становить 793,79 дол. США, Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.01.2023 справу передано на розгляд до Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.05.2023 справу передано для розгляду Монастирищенським районним судом Черкаської області. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. Представник позивача Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк\~в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представник позивача подав заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] \~в судове засідання\~не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. Відповідно до положень ч.4 ст.223\~ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача та постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 17.09.2008 року між ВАТ АБ "Укргазбанк" (правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк") та [PERSON] укладено кредитний договір № 92606 Ф АНА 125183 К1, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 10076 дол. США на строк з\~17.09.2008. по 16.09.2015р., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами виходячи з 13,5% річних. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03.06.2014 у справі № 760/5216/14 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту в розмірі 5338,74 дол. США, 6406 грн 14 коп та 597,53 грн судових витрат. Проте, фактично заборгованість за кредитним договором не погашена, а рішення суду не виконано. У зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору та рішення суду, що підтверджується виписками за рахунками, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, що становить 793, 79 дол. США. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Між сторонами виникли правовідносини щодо неналежного виконання відповідачем рішення суду про стягнення грошових коштів. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною другою статті 625 ЦК України, визначено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України трьох відсотків річних у сумі 793, 79 доларів США, нарахованих за період з 17.09.2008 по 16.09.2015 за невиконання грошового зобов`язання, підтвердженого заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03.06.2014 у справі № 760/5216/14 Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача ПАТ АБ "Укргазбанк" виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Слід зазначити, що у вказаній постанові, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20.01.2016 у справі №6-2759цс15, яким було визначено, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), також зазначено, що зупинення виконання рішення не впливає на реалізацію особою права за захист майнового інтересу, оскільки за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Як вбачається з виписки з особового рахунку, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03.06.2014 у справі № 760/5216/14 не виконано в повному обсязі, заборгованість відповідачаем не сплачена. Згідно з розрахунком сума 3 % річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 17.09.2008 по 16.0.2015 становить 793, 79 доларів США. Частинами першою, другою, третьою та четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги статті 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, факт наявності зазначеної заборгованості не спростував. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved