Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 8\~686,98 грн. за судовим наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2021 року, яким стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття; звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2021 року у справі №211/5511/21, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 21.07.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.11.2023 закрите підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду. У судове засідання сторони у справі не з`явились. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Представник Довгинцівського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Криворізького\~району Дніпропетровської\~області Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса) про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, пояснень суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що з\~12.03.2010 [PERSON] та\~ [PERSON] перебували\~у зареєстрованому\~шлюбі,\~який рішенням\~Довгинцівського районного\~суду міста\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 05.07.2021\~у справі\~№211/1578/21\~шлюб було\~розірвано (а.с.\~7,\~8).\~Від шлюбу\~мають малолітнього\~сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). 06.10.2021 за заявою [PERSON] Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №211/5511/21 видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто\~аліменти на\~утримання сина\~ [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини, починаючи стягнення з 31.08.2021 (а.с. 9). У подальшому відповідач пред`явила судовий наказ до виконання. Наразі він перебуває на виконанні в Довгинцівському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 11, 12, 16, 17). Згідно із частиною четвертою статті 82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 181 СК України вбачається, що право на пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини належить тому з батьків, з ким проживає дитина. При цьому, відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно зі ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або дитина проживає з батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь відповідача на утримання спільної дитини сторін, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Позивач посилався як на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати аліментів та заборгованості за аліментами, на те, що змінились обставини, а саме їх спільний син проживає з ним, відповідач з 26.05.2023 знята з реєстрації за своїм місцем проживання за адресою: [ADDRESS] ; з 30.04.2023 з ним та сином не проживає (а.с. 10, 22-24, 29). Згідно Акту про фактичне проживання осіб в житловому приміщенні від 03.07.2023, малолітній [PERSON] , [INFO] , з 19.06.2010 по теперішній час постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Судом достовірно встановлено факт проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком за місцем його реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 19.06.2010 та факт того, що син перебуває на утриманні батька. Отже, проживання та перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком позивачем у справі, є підставою для звільнення [PERSON] від сплати аліментів та заборгованості за аліментами. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача про припинення (звільнення) від сплати аліментів, починаючи з дня звернення до суду з позовом, та про звільнення від сплати заборгованості за аліментами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою(ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.\~11\~ЗУ "Про\~охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183\~СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині також задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду. Нормами ч. 1 ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 04.07.2023. Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на встановлені у справі обставини, беручи до уваги досліджені на їх підтвердження докази, враховуючи позицію відповідача, яка визнала позов, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його повному забезпеченні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні\~до суду\~з даним\~позовом позивач\~звільнений від\~сплати судового\~збору в\~сумі 1\~073,60\~грн.\~Оскільки позовні\~вимоги підлягають\~повному задоволенню,\~суд дійшов\~до висновку\~про стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача судових\~витрат.

Outcome: approved