Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Представник позивача виконавчого комітету Стрийської міської ради в інтересах неповнолітньої [PERSON] в особі міського голови [PERSON] , звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягувати аліменти. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що[PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , відносно якої вона має статус одинокої матері, що засвідчується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00025165093 від 09.01.2020р. наданий Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 09.01.2020р. Мати дитини [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, а саме: не приділяє уваги догляду та утриманню дитини, не створила належних умов для її проживання, виховання та загального розвитку, разом із співмешканцем [PERSON] зловживають алкогольними напоями, що негативно впливає на стан фізичного, духовного розвитку дитини. Тому [PERSON] 23.04.2021р. було взято на облік служби у справах дітей Стрийського міськвиконкому як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах, оскільки мати дитини - [PERSON] не виконувала рекомендації сімейного лікаря та лікаря-кардіолога про проведення термінової операції на серці, що призвело до погіршення здоров`я та життя дитини. Питання виконання матір`ю батьківських обов`язків розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та малолітню [PERSON] , [INFO] , за рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради №126 від 28.04.2021 року було влаштовано у комунальний заклад Львівської обласної ради "Будинок дитини №2", де дитині проведено необхідні хірургічні втручання. Наведені факти підтверджуються наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради №23 від 23.04.2021 року "Про взяття на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, малолітньої [PERSON] , [INFO] ", актами обстежень житлово-побутових умов, складеними працівниками служби у справах дітей виконкому Стрийської міської ради та начальником СЮП Стрийського районного управління поліції; інформацією директора "Будинку дитини №2" тощо. З метою повернення дитини із дитячого закладу у сім`ю, працівники служби у справах дітей спільно разом з начальником сектору ювенальної превенції Стрийського районного управління поліції, міським центром соціальних служб здійснювали неодноразові виїзди у сім`ю [PERSON] за місцем її реєстрації, проте жінки не було. Телефону у [PERSON] немає, тому можливість контактувати з нею була тільки через сусідів та родичів. На письмові виклики [PERSON] кілька разів приходила до служби у справах дітей, де з нею проводились профілактичні бесіди щодо повернення дитини у сім`ю, виконання батьківських обов`язків, створення належних умов проживання для дитини. Також [PERSON] попереджали про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків, а також про позбавлення її батьківських прав відносно дочки [PERSON] , якщо вона не змінить своє відношення до дитини. Під час розмови [PERSON] обіцяла систематично відвідувати дочку у будинку дитини, надати необхідні документи та з`являтися на засідання комісії з питань захисту прав дичини для розгляду її заяви про повернення дитини на виховання у сім`ю. Однак, жодних документів не надала, на засідання комісії не з`являлася. Також [PERSON] повідомила, що вона переїхала жити у с.Івашківці Самбірського району. На запит служби у справах дітей Стрийського міськвиконкому Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області №1368/02-25 від 07.09.2023р. надано акт оцінки потреб сім"ї, з якого вбачається, що житловий будинок, у якому проживає [PERSON] зі своїм співмешканцем [PERSON] та малолітнім сином [PERSON] , 2017р.н., у с.Івашківці Самбірського району, є будинком старого типу, складається з двох кімнат і сіней. В сінях немає дерев`яної підлоги (земля), в одній з кімнат пропщла підлога і частина стіни (видно на вулицю), в іншій кімнаті обвалюється стеля. В будинку відсутнє світло з минулого року. Санітарно-гігієнічні норми в помешканні порушені. Відсутні дрова на зиму. Будинок непридатний для проживання сім`ї з дітьми. З інформації, наданої директором Львівського обласного спеціалізованого будинку дитини "Мальви" від 06.09.23р. №368, вбачається, що мати [PERSON] - [PERSON] останній раз відвідувала свою доньку у серпні 2021 року. З цього часу і по сьогоднішній день мати не приходила, не телефонувала та не цікавилася станом здоров`я доньки. Питання про повернення малолітньої [PERSON] у сім`ю матері, про виконання матір`ю [PERSON] батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] та про доцільність позбавлення матері батьківських прав неодноразово розглядалися на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Стрийського міськвиконкому. [PERSON] щоразу належним чином повідомляли про дату, час та місце проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини, але мати на засідання не з`являлась, про причини неявки не повідомляла, що свідчить про її байдуже ставлення до долі та майбутнього своєї доньки, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Зважаючи на те, що [PERSON] було надано достатньо часу для вирішення життєво важливих питань для забезпечення виконання нею умов передачі їй малолітньої доньки [PERSON] для подальшого спільного з нею проживання та виховання, [PERSON] не відвідує дочку у будинку дитини, не цікавиться життям та здоров`ям своєї дитини, не бере участі у її вихованні, матеріально не забезпечує, фінансово не підтримує. [PERSON] не зробила нічого для того, щоб повернути доньку та займатись її вихованням, натомість повністю усунулася від виконання батьківських обов`язків стосовно доньки [PERSON] . Зазначені факти, як окремо кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи вище викладене просив постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Стягувати з [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , на користь малолітньої [PERSON] на особистий рахунок дитини в Державному ощадному банку України в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення повноліття дитиною [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, закінчувати розгляд справи за відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив суду причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 280 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками малолітньої дитини зазначено [PERSON] , та [PERSON] . Згідно наказу служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 23.04.2021 за №23, [PERSON] було взято на облік, як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах. Згідно рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 28.04.2021 за №126, малолітню [PERSON] , [INFO] , було влаштовано у комунальний заклад Львівської обласної ради "Будинок дитини №2". З долучених до матеріалів справи актів обстежень житлово-побутових умов, складеними працівниками служби у справах дітей виконкому Стрийської міської ради та начальником СЮП Стрийського районного управління поліції; інформацією директора "Будинку дитини №2", вбачається, що з метою повернення дитини із дитячого закладу у сім`ю, працівники служби у справах дітей спільно разом з начальником сектору ювенальної превенції Стрийського районного управління поліції, міським центром соціальних служб здійснювали неодноразові виїзди у сім`ю [PERSON] за місцем її реєстрації, проте жінки не було. Телефону у [PERSON] немає, тому можливість контактувати з нею була тільки через сусідів та родичів. На письмові виклики [PERSON] приходила до служби у справах дітей, де з нею проводились профілактичні бесіди щодо повернення дитини у сім`ю, виконання батьківських обов`язків, створення належних умов проживання для дитини. Також відповідача попереджали про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків, а також про позбавлення її батьківських прав відносно дочки [PERSON] , якщо вона не змінить своє відношення до дитини. З акту оцінки сім`ї, складеного на запит служби у справах дітей Стрийського міськвиконкому Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області №1368/02-25 від 07.09.2023р., вбачається, що житловий будинок, у якому проживає [PERSON] зі своїм співмешканцем [PERSON] та малолітнім сином [PERSON] , 2017р.н., у с.Івашківці Самбірського району, є будинком старого типу, складається з двох кімнат і сіней. В сінях немає дерев`яної підлоги (земля), в одній з кімнат пропщла підлога і частина стіни (видно на вулицю), в іншій кімнаті обвалюється стеля. В будинку відсутнє світло з минулого року. Санітарно-гігієнічні норми в помешканні порушені. Відсутні дрова на зиму. Будинок непридатний для проживання сім`ї з дітьми. З інформації, наданої директором Львівського обласного спеціалізованого будинку дитини "Мальви" від 06.09.23р. №368, вбачається, що мати [PERSON] останній раз відвідувала свою доньку у серпні 2021 року. З цього часу і по сьогоднішній день мати не приходила, не телефонувала та не цікавилася станом здоров`я доньки. Згідно рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради від 21.09.2023р., №351, «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» вбачається, що виконавчий комітет Стрийської міської ради дійшов до переконання, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолтіьної доньки [PERSON] , [INFO] , відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини, так як мати ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує медичного догляду, лікування дитини, взагалі не спілкується з дитиною та не цікавиться її життям; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створює умов для отримання нею освіти, а отже свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до вимог ст.. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст..ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст.. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , батьківські обов`язки не виконує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, матеріально не утримує, умов для виховання дитини не створює, характеризується негативно, тому [PERSON] , необхідно позбавити батьківських прав відносно її малолітньої доньки, що і дає підстави для задоволення позову. Згідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття, позбавлення батьківських прав не припиняє такого обов`язку. За вимогами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, при чому ч. 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому, мінімальний розмір аліментів згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком встановлених випадків. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є мамою [PERSON] , [INFO] , матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню в повному об`ємі. Оскільки позивач за подання позову відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнені від сплати судового збору, то з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 6056 (шість тисяч п?ятдесят шість) грн.. 00 коп. Суд роз`яснює відповідачу у справі, що відповідно до ст. 169 СК України «Мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом».

Outcome: approved