Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства Фінансування інфраструктурних проектів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював у Державному підприємстві Фінансування інфраструктурних проектів на посаді юрисконсульта, з 01.02.2013 року по 02.08.2021 року на посаді заступника директора з юридичних питань. У день звільнення 02.08.2021 року позивач працював, виплата всіх сум, що належали йому від відповідача мала відбутись 02.08.2021 року. Відповідач у день звільнення не здійснив повного розрахунку, а саме не виплатив належну йому заробітну плату в частині одноразової винагороди за вислугу років за 2020 рік та 2021 рік у розмірі 605 625,00 грн. та він був вимушений звернутись з позовом до Свалявського районного суду Закарпатської області. 19 вересня 2022 року Свалявським районним судом Закарпатської області його позов задоволено частково, а саме стягнуто з Державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів заробітну плату в частині одноразової винагороди за вислугу років за 2020 рік та 2021 рік у розмірі 605625,00 грн., судовий збір в сумі 2481 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8067,00 грн. В задоволені решти вимог, в т.ч. стягненні компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 33550,03 грн. відмовлено. 26 січня 2023 року Закарпатським апеляційним судом рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2022 року скасовано. У задоволенні позову [PERSON] до ДП «Фінансування інфраструктурних проектів» про стягнення заробітної плати в частині одноразової винагороди за вислугу років відмовлено. 05 липня 2023 року Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 січня 2023 року скасовано, рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2022 року залишено в силі. Відповідачем було здійснено оплату належних йому сум лише 25.07.2023 року. Таким чином, з 03.08.2021 року за затримку виплати належних сум при звільненні звільнений працівник має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше ніж за шість місяців. У період часу з 03.08.2021 року по 19.01.2023 року кількість днів затримки становить 535 календарних днів, з них робочих - 390 днів. Вважає, що відповідач має сплатити позивачеві середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.08.2021 року по 19.01.2023 року у розмірі 2 331 864,60 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2023 визначено головуючого суддю Вінер Е.А. (а.с.111, том 1). Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 06.11.2023 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.112, том.1). Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 05.02.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 238, том 1). Представник Державного підприємства Фінансування інфраструктурних проектів подав відзив, в якому зазначив, що підприємство провело розрахунок заробітної плати з позивачем 02.08.2021,тобто 2 роки 2 місяці,тому перебіг позовної давності розпочався 03.08.2021 року та сплив 03.11.2021 року. Доводи про те, що моментом виникнення порушеного права позивача є дата розрахунку 25.05.2023 року не відповідає нормам законодавства, оскільки в цей день було відновлено права позивача на отримання винагороди за вислугу років, а не порушено його. Просив відмовити у позові в повному обсязі(а.с.136-142, том 1). \~В судовому засіданні позивач та його адвокат позов підтримали, просили задоволити. В судовому засіданні адвокат відповідача просила відмовити в позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст.2\~ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4\~ЦПК України встановлено право кожної особи, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині 1 ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що на підставі наказу ДП «Фінансування інфраструктурних проектів» №307-к від 30 липня 2021 року [PERSON] звільнено з посади заступника директора з юридичних питань ДП «Фінансування інфраструктурних проектів», у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, 02.08.2021\~року,\~про що\~свідчить запис\~ у\~трудовій книжці(а.с.34,\~том 1). Встановлено, що 19 вересня 2022 року Свалявським районним судом Закарпатської області позов [PERSON] задоволено частково, а саме стягнуто з Державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів" заробітну плату в частині одноразової винагороди за вислугу років за 2020 рік та 2021 рік у розмірі 605625,00 грн., судовий збір в сумі 2481 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8067,00 грн. 26 січня 2023 року Закарпатським апеляційним судом рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2022 року скасовано.У задоволенні позову [PERSON] до ДП «Фінансування інфраструктурних проектів» про стягнення заробітної плати в частині одноразової винагороди за вислугу років відмовлено. 05 липня 2023 року Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 січня 2023 року скасовано, рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2022 року залишено в силі. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (ст.117 КзпП України). Частиною 1 ст.\~233\~КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. В даному випадку, строк визначений положеннями ч.1 ст. 233 КЗпП України, обраховується з 02.08.2021. Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.166-169, том 1). У Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу Конституційний Суд України вказав, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) зроблено правовий висновок про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону № 108/95-ВР, тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. Велика Палата Верховного Суду надала висновок про визначення тримісячного строку звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 711/4010/13-ц (провадження № 14-429цс19), а також Верховний Суд України зробив такий висновок у постановах від 26 грудня 2011 року у справі № 6-77цс11, від 24 червня 2015 року у справі № 6-116цс15, від 06 квітня 2016 року у справі № 6-409цс16, від 11 жовтня 2017 року у справі № 311/136/16, від 08 листопада 2017 року у справі № 202/4914/16-ц. \~ \~Оскільки позивачеві\~ здійснено\~оплату належних\~позивачу \~сум,\~відповідно відсутні\~підстави для\~стягнення на\~користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме: за період з 03.08.2021 року по 19.01.2023 року в розмірі 2 331 864, 60 гривень та сплачених судових витрат. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed