Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до Катеринопільського районного суду Черкаської області з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останнього часу сторони змінили своє ставлення один до одного, шлюбні відносини між ними припинені, від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам примирення не бажає. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 29.03.2023 року провадження по зазначеній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 22.11.2023 року клопотання представника відповідача адвоката Василенка Т.В. про надання строку для примирення та зупинення провадження задоволено частково та надано сторонам термін для примирення строком 3 місяців та зупинено провадження до закінчення строку для примирення. 22.02.2024 року позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить суд не надавати більше часу на примирення, також зазначила, що в їхньому шлюбі змін не трапилося, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, примирення не бажає, розгляд справи провести без її участі. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 22.02.2024 року поновлено провадження та призначено справу до судового розгляду на 09 год. 30 хв. 22.02.2024 року. У строк визначений судом сторони не примирилися. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.03.2023 року, який зареєстрований у Звенигородському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про що зроблений актовий запис № 67. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. В наданий судом строк для примирення дії до примирення відповідачем не здійснено, доказів зворотнього суду не надано. Згідно зі ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 СК України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки припинені, а примирення між подружжям неможливе.

Outcome: approved