Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представниці [PERSON] звернулася до суду із позовом до територіальної громади\~старостинського округу\~с.\~Бабин Веренчанської\~об`єднаної\~територіальної громади\~в особі\~Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької, в якій просить визначити їй додатковий двомісячний строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивачка являється спадкоємицею вказаного майна померлої за заповітом.\~ З метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулася до приватного нотаріуса із завою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом,\~ але у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини. У встановлений законом термін вона не звернулася до нотаріуса, оскільки вважала, що має право в будь-який момент оформити своє право на спадщину. З цих причин пропустила строк для подання заяви для прийняття спадщини, а тому змушена звернутись до суду із даним позовом. Позивачка [PERSON] та її представниця [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, в заяві до суду просять справу роглядати у їх відсутності. Позов підтримують повністю. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку,\~встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши 05.06.1992 заповіт, згідно якого усе своє майно, де б вона не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що їй належатиме і на що вона матиме право на день її смерті заповіла внучці [PERSON] . Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07.11.1981 вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] . Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 27.12.2023 вбачається, що 14.05.2000 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоїли прізвище « [PERSON] ». Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 30.05.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області вбачається, що 30.05.2006 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із копії свідоцтва про шлюб серії № [NUMBER] виданого 06.05.2010 виконкомом Киселицької сільської ради Путильського району Чернівецької області вбачається, що 06.05.2010 [PERSON] одружився із [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Встановлено, що спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом після смерті [PERSON] відсутні. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частина 1 ст.1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Разом з тим, особа, яка не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом зазначеної норми, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має ураховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», - вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленомустаттею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Бурдейної Г.П. із заявою про видачу свідоцтва про право власності за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.01.2024. Судом встановлено, що у шестимісячний строк після відкриття спадщини, позивачка не звернулася до нотаріуса, оскільки вважала, що вона, маючи на руках заповіт та правовстановлюючий документ на право власності на майно, що належить померлій, в будь-який момент зможе оформити своє спадкове право на спадщину після смерті [PERSON] . Отже, необізнаність позивачки із вимогами законодавства та її хибні наміри оформити в будь-який час свої права на спадкове майно об`єктивно унеможливлювали своєчасне подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті баби. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Крім того, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32)). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, і має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява № 44912/98, п. 52, ЄСПЛ 2004-ІХ). Ураховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, а також «законне сподівання» на отримання «активу», суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини та наявність підстав для визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю два місяці з дати набрання рішенням законної сили. Згідно ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 14:30 год. 20.02.2024 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 22.02.2024 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України), то датою ухвалення даного судового рішення є 22.02.2024 .

Outcome: approved