Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений 6 жовтня 2018 року, зареєстрований Галицьким районним у м.Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис 555. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 06 жовтня 2018 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис 555. В шлюбі у подружжя [INFO] народилася донька [PERSON] . Позивач зазначає, що вже близько року відповідач проживає окремо від позивача та спільної дитини. Після незначного непорозуміння восени 2022 року, відповідач покинула квартиру, де сім`я проживала та з того часу не підтримує зв`язок із чоловіком, не проявляє інтересу до спільної доньки. Зі слів спільних знайомих, відповідач на даний час проживає з іншим чоловіком та має намір створити з ним сім`ю. Вже зараз позивачу стало цілком зрозуміло, що відповідач триваліший час намагалася знайти причину розірвати з ним стосунки і згадана сварка стала для цього каталізатором. Вже більше року між сторонами припинені будь-які шлюбні стосунки, сторони не мають і не ведуть спільного господарства, не створюють єдину сім`ю. Укладений шлюб носить суто формальний характер. Для позивача цілком очевидним є те, що подальше сімейне життя сторін неможливе, з чим відповідач погоджується, однак не бажає вчиняти жодних дій щодо розірвання шлюбу зі свого боку, згоди на добровільне розірвання шлюбу шляхом подання до суду спільної заяви в порядку окремого провадження, не дає. Причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Просить позов задоволити. Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року за клопотанням представника позивача [PERSON] підготовче судове засідання відкладено на 16 січня 2024 року на 14 год. 00 хв. /а.с.39/ Ухвалою суду від 14 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначити справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 13 лютого 2024 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позові. Просив суд позов задоволити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задоволити. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд встановив, що 06 жовтня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований Галицьким районним у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №555, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . /а.с.5/ У шлюбі в [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як встановлено у судовому засіданні, вже близько року відповідач проживає окремо від позивача та їхньої спільної дитини. Після незначного непорозуміння восени 2022 року, відповідач покинула квартиру, де сім`я проживала та з того часу не підтримує зв`язок із чоловіком, не проявляє інтересу до спільної доньки. Зі слів спільних знайомих, відповідач на даний час проживає з іншим чоловіком та має намір створити з ним сім`ю. Вже зараз позивачу стало цілком зрозуміло, що відповідач триваліший час намагалася знайти причину розірвати з ним стосунки і згадана сварка стала для цього каталізатором. Вже більше року між сторонами припинені будь-які шлюбні стосунки, сторони не мають і не ведуть спільного господарства, не створюють єдину сім`ю. Укладений шлюб носить суто формальний характер. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вже тривалий час, позивач і відповідач не підтримують шлюбно-сімейних відносин не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Примирення між сторонами категорично неможливе, більше того, суперечить інтересам позивача та спільної дитини, яка після розірвання шлюбу проживатиме спільно з батьком [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~ Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у зв`язку з чим доцільно є такий розірвати, а позов задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved