Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Представник позивача за ордером адвокат Джирма А.В., в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Білозірської сільської ради, про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування, у якій просить суд: - встановити факт, що має юридичне значення, про те, що [PERSON] , 1944 року народження належить Свідоцтво про право особистої власності № [NUMBER] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , від 24 липня 1995 року, видане на ім`я [PERSON] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування спадщини, що відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті в Черкаській районній державній нотаріальній конторі за № [NUMBER] та номером у нотаріуса 618/2020 заведено спадкову справу. [INFO] померла її донька [PERSON] , після її смерті в Черкаській районній державній нотаріальній конторі 255/2012 заведено спадкову справу. Єдиним спадкоємцем першої черги спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка подала заяву про прийняття спадщини та фактично прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована за однією адресою з спадкодавцем, була її онука [PERSON] , оскільки донька померлої [PERSON] , померла [INFO] . На час смерті [PERSON] їй належала 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона фактично вступила у спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , так як була зареєстрована за однією адресою з спадкодавцем, але за життя так і не оформила свої спадкові права. Також, представник позивача вказує, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , була його донька [PERSON] так\~як була\~зареєстрована за\~одною адресою\~з спадкодавцем,\~яка фактично\~успадкувала 1/2\~частину житлового\~будинку за\~адресою: [ADDRESS] , але за життя так і не оформила свої спадкові права. Таким чином, представник позивача зазначає, що єдиним спадкоємцем спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] та [PERSON] є позивач [PERSON] . Крім того,\~позивач звернулася\~до Черкаської\~районної державної\~нотаріальної контори\~із заявою\~про видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~житловий будинок\~за адресою:\~ [ADDRESS] , на підтвердження права власності [PERSON] на житловий будинок надано копію свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № [NUMBER] від 24 липня 1995 року, завірену в КІІ «ЧООБТІ», оскільки оригінал вказаною правовстановлюючого документу відсутній. При цьому,\~на вказане\~звернення позивача\~про видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину вона\~отримала роз`яснення\~№ 1026/0116 від 26 вересня 2023 року про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу про право власності на житловий будинок. Оскільки відсутній оригінал свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № [NUMBER] від 24 липня 1995 року та відповідно до копії довідки КП «ЧООБТІ» № 43252 від 23 серпня 2023 року право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , тобто має місце розбіжність в прізвищах «Кіндратенко» - «Кондратенко». В довідці КП «ЧООБТІ» № 43252 о від 22 серпня 2023 року, зазначено, що станом на 01 січня 2013 року право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано у КП «ЧООБТІ» за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, видане Черкаським райвиконкомом 24 липня 1995 року. Представник позивача вказує, що з метою виправлення розбіжностей Сільському голові Білозірської сільської ради направлено адвокатський запит в якому просили виправити наявну описку у Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок № 1026 від 24 липня 1995 року, що полягає у зазначенні в прізвищі власника [PERSON] та зазначити власника домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , відповідно [PERSON] , оскільки позивач вважає, що дана розбіжність виникла в результаті довільного перекладу прізвища з російської мови на українську. 21 листопада 2023 року позивач вищевказане на звернення адвоката отримала відмову в якій вказано, що відсутність юридичної можливості внесення змін до правовстановлюючого документу. За вказаних обставин позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 26 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 31 січня 2024 року. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 20 лютого 2024 року, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача за ордером адвокат Джирма А.В. у адресованій суду заяві заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а справу слухати без її участі та позивача. Представник відповідача Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області сільський голова В. Міцук також скерував на адресу суду письмове клопотання, у якому розгляд справи просив проводити без участі представника відповідача, по суті спору самостійної правової позиції не висловив, поклався на розсуд суду. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк Білозірська сільська рада Черкаського району Черкаської області не скористалася. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги думки учасників справи, викладені ними у поданих до суду письмових заявах, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Білозір`я Черкаського району Черкаської області помер [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 липня 2009 року Білозірською сільською радою Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 102. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. З копії довідки № 113 від 18 січня 2010 року, виданої виконавчим комітетом Білозірської сільської ради, вбачається, що за [PERSON] , який помер [INFO] , рахується житловий будинок по [ADDRESS] . На час відкриття спадщини, крім померлого, у будинку зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] . Земельна ділянка розміром 0,11 га не приватизована (або приватизована згідно рішення № 11 від 22 березня 1994 року, державний акт на право приватної власності на землю не видано (видано). Водночас, відповідно до копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] від 24 липня 1995 року, власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; є « [PERSON] ». Із копії технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що власником будинку є « [PERSON] ». Згідно з копією довідки КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 43252 від 22 серпня 2023 року, право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстроване за « [PERSON] » на підставі Свідоцтва на право власності, виданого Черкаським райвиконкомом 24 липня 1995 року. Відповідно до копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 21 лютого 1969 року, встановлено, що він був укладений 21 лютого 1969 року між [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище « [PERSON] ». Відтак, суд констатує, що прізвище спадкодавця « [PERSON] », зазначене у Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок № 1026 від 24 липня 1995 року та у довідці КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 43252 від 22 серпня 2023 року, не збігається з його прізвищем « [PERSON] », зазначеним у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] від 21 лютого 1969 року, та у Свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 27 липня 2009 року. В подальшому, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 листопада 2011 року Білозірською сільською радою Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 143. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00028936591 від 16 грудня 2020 року встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00028937033 від 16 грудня 2020 року встановлено, що після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 липня 2020 року Виконавчим комітетом Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 89. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 грудня 2011 року та копії рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 12 березня 2012 року вбачається, що позивач у справі [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , відповідно і онукою [PERSON] . З копії\~технічного паспорта\~на будинок\~житловий садибного\~типу,\~виготовленого Комунальним\~підприємством «Черкаське\~обласне об`єднане\~бюро технічної\~інвентаризації» станом\~на 05\~липня 2023\~року,\~вбачається,\~що за\~адресою: [ADDRESS] ; розташовані: - житлова прибудова під літ. «А-1», 1973 року побудови; - прибудова під літ. «а1», 1973 року побудови; - гараж під літ. «Б», 1976 року побудови; - літня кухня під літ. «В», 1976 року побудови; сарай під літ. «в», 1980 року побудови; сарай під літ. «Г», 1982 року побудови; - вбиральня під літ. «Е», 1982 року побудови; - навіс під літ. «Ж», 1997 року побудови; - сарай під літ. «З», 1997 року побудови; - погріб під літ. «Д», 1976 року побудови; - господарська будівля під літ. «К», 1976 року побудови; - господарська будівля під літ. «К», 1976 року, ворота з хвірткою № 1; - огорожа під № 3, 4; - колодязь під № 5; - вимощення під І. Згідно з висновком ФОП [PERSON] від 20 жовтня 2023 року, ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 85,6 м2, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; становить 106 169 гривень 00 копійок. Із копії довідки про реєстрацію місця проживання № 241 від 17 січня 2019 року виданої виконавчим комітетом Білогірської сільської ради Черкаського району Черкаської області встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 27 грудня 2011 року по теперішній час. Згідно з відомостями, які надійшли на запит суду від Черкаської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заведено спадкову справу № 255/2012. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 27 квітня 2012 року звернулася [PERSON] , та 27 квітня 2012 року [PERSON] звернулася із заявою про відмову від прийняття спадщини після померлої на користь [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину видавалось. Видано свідоцтво про право на спадщину за законом на права на грошові вклади. Також, із відомостей які надійшли на запит суду від Черкаської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заведено спадкову справу № 618/2020. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 17 грудня 2020 року звернулася [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Як убачається з копії листа завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. № 1026/01-16 від 26 вересня 2023 року, позивач [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне майно у зв`язку з розбіжністю у документах, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № 1026 від 24 липня 1995 року. За вказаних обставин позивач не може реалізувати свої спадкові права. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно зі статтею 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. До фактів, що мають юридичне значення, пункт 6 частини 1 статті 315 ЦПК України відносить встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки у даній справі наявний спір про право, вона підлягає розгляду у позовному провадженні. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року вказано, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно з пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Оцінивши усі наявні докази у справі, суд дійшов висновку про те, що прізвище власника домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; зазначене у Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок № 1026 від 24 липня 1995 року як « [PERSON] », не збігається з його прізвищем, зазначеним як « [PERSON] », у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] від 21 лютого 1969 року, та у Свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 27 липня 2009 року, і є наслідком відхилення від правил міжмовного перетворення та зумовлено впливом російської орфоепії в ситуації українсько-російського білінгвізму. З аналізу вищевикладеного вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення права позивача на спадкування житлового будинку після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення належності правовстановлюючого документу, суд вважає за необхідне встановити факт належності правовстановлюючого документу в судовому порядку. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved