Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

14.12.2023 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Руссу Н.О. звернулась до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.06.2023 року о 10:00 год. в м.Олександрія, по вул.Діброви, біля будинку №26 відповідач, керуючи автомобілем «Volkswagen Аmarok», державний номерний знак « [NUMBER] », зупинив свій транспортний засіб та різко відкрив двері, чим створив загрозу безпеці дорожнього руху та допустив зіткнення з велосипедистом - позивачем [PERSON] . Внаслідок ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження, а транспортний засіб механічні пошкодження. По даному факту 09.06.2023 року було відкрито кримінальне провадження №12023121060001011. 23.08.2023 року старшим слідчим ВР ЗСТ СУ ГУНП в Кіровоградській області майором поліції Застебою Д.С. було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що [PERSON] було завдано тілесні ушкодження які класифікуються, як тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, а тому в діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченного ч. 1 ст 286 КК України. Матеріали були передані до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.10.2023 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Зазначає, що внаслідок ДТП відповідач завдав позивачу матеріальну шкоду, яка виразилась у придбанні лікарських засобів під час знаходження на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, у розмірі 8 213 грн 63 коп; вартості пошкодженого велосипеда у розмірі 5 950 грн та велосипедної корзини у сумі 260 грн, а всього матеріальна шкода становить14 423,63 грн. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 30 000 грн, яка полягає у тому, що відповідач не вибачився перед позивачем за скоєне, жодного разу не відвідав її в лікарні; у добровільному порядку не відшкодував завдані збитки; довгий час з вини відповідача позивач відчувала нестерпний біль, та до сьогодні погано спить. З вини відповідача позивач боїться передвигатися на велосипеді по місту, бо відчуває страх. Також з вини відповідача був пошкоджений велосипед позивача, який для неї є постійним транспортним засобом для пересування, тому на теперішній час знову вимушена купити аналогічний велосипед. Отже, враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку протягом семи місяців не відшкодував позивачу у добровільному порядку ані матеріальної ані моральної шкоди, тому вона була вимушена звернутись до суду про стягнення з відповідача грошових коштів у примусовому порядку. Ухвалою суду від 04.01.2024 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника відповідача - адвоката Ковальов А.І. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить задовольнити позовні вимоги частково, зазначивши, що факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди, яка складається з витрат на лікування у сумі 8 213 грн 63 коп, вважає доведеним з огляду на надання нею фіскальних чеків на придбання медикаментів. Водночас, позовні вимоги про стягнення на користь позивача вартості пошкодженого велосипеда - 5 950 грн та велосипедної корзини - 360 грн вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що велосипед і корзина велосипедна були приведені у негідність та не можуть в подальшому використовуватися за цільовим призначенням, також, невідомо в якому стані вказаний транспортний засіб і корзина до нього перебували до моменту ДТП. Окрім того з наданої [PERSON] роздруківки інформації про вартість корзини вбачається, що вона коштує 260 грн, а не 360 грн, як позивач зазначає у своєму позові. Також вважає, що позивачем у поданій нею до суду позовній заяві не доведено факту заподіяння їй моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. [PERSON] ніяким чином не обґрунтований розмір заподіяної їй моральної шкоди, та не враховано вимоги розумності та справедливості при визначенні розміру матеріального відшкодування моральної шкоди. З огляду на зазначене вважає, що достатнім відшкодуванням заподіяної їй моральної шкоди буде 3 000 грн. Представник позивача - адвокат Руссу Н.О. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Ковальов А.І. в судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим, що зазначені у відзові на позов. Позов просив задовольнити частково. Вислухавши представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Олександрійським РВП ГУНП в Кіровоградській області 09.06.2023 року зареєстровано кримінальне провадження за №12023121060001011 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України. З короткого викладу обставин вбачається, що 02.06.2023 року о 10 год 00 хв. в м. Олександрія, по вул. Діброви, біля будинку 26, [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Amarok», днз. [NUMBER] , зупинив транспортний засіб, та порушуючи чинні на транспорті правила, що убезпечують рух, відчинив двері власного автомобіля та допустив зіткнення дверима автомобіля з велосипедистом [PERSON] , від чого вона впала на дорогу, та внаслідок падіння отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому носа. З копії постанови старшого слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Кіровоградській області майором поліції Застеби Д.С. від 23.08.2023 року вбачається, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 09.06.2023 року за №12023121060001011, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України було закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину. Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.10.2023 року у справі №398/4507/23 в діях [PERSON] встановлено порушення вимог п.2.3д ПДР та визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. Згідно копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №4125 вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: закритий перелом кісток носа зі зміщенням уламків, забійна рана м`яких тканин носа, ЗЧМТ, струс головного мозку, рвано-рублена рана верхньої губи, забій 5-го пальця лівої кістки, забій, садна обох колінних суглобів. З довідок КП «Центральна міська лікарня м.Олександрії» Олександрійської міської ради №2415 від 21.12.2023 року вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , знаходилась на стаціонарному лікуванні в отоларингологічному відділенні КП "Центральна міська лікарня» ОМР з 02.06.2023 року по 13.06.2023 року з діагнозом: закритий перелом кісток носа зі зміщенням уламків, забійною раною м`яких тканин носа, закритою черепно-мозковою травмою, струс головного мозку, рвано-рубленою раною верхньої губи, забію 5-го пальця лівої кисті, забію, садна обох колінних суглобів. Згідно з копії висновку магнітно-резонансної томографії головного мозку від 06.06.2023 року вбачається, що у [PERSON] об`ємну та вогнищеву патологію головного мозку не виявлено. Відповідно до копії картки амбулаторного хворого №1159 вбачається, що у [PERSON] скарги на болі у ділянці потилиці, виражену загальну слабкість, нездужання, періодичну нудоту. Відповідно до довідки КП «Міська стоматологічна поліклініка» Олександрійської міської лікарні від 22.06.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходилась на лікуванні у лікаря-стоматолога у зв`язку з сколом коронки зуба. З долучених до матеріалів справи оригіналів чеків вбачається, що позивач [PERSON] для придбання ліків понесла матеріальні витрати. Відповідно до фототаблиці вбачається, що на обличчі позивача [PERSON] наявні пошкодження, які вона отримала внаслідок ДТП, яке сталося 02.06.2023 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Положеннями частини 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За змістом частин першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У ст. 1187 ЦК України зазначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 рокушкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Представника відповідача - адвоката Ковальов А.І. позовні вимоги в частині заподіяння позивачу матеріальної шкоди, яка складається з витрат на лікування у сумі 8 213 грн 63 коп, визнав у повному обсязі, і вважав їх доведеним з огляду на надання позивачкою фіскальних чеків на придбання медикаментів. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Отже суд не має сумніву щодо достовірності обставин, що визнаються представником відповідача та у добровільності їх визнання, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на лікування у сумі 8 213 грн 63 коп. Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача вартості пошкодженого велосипеда - 5 950 грн та велосипедної корзини 260 грн, суд зазначає наступне. На підтвердження своїх вимог в цій частині позивач зазначає, що внаслідок ДТП, яке сталося 02.06.2023 року було пошкоджений велосипед «VORTEX», а саме пошкоджений руль, передній багажник, крило переднього колеса, кріплення крила переднього колеса, ліхтар заднього колеса. Надає фототаблиці велосипеда «VORTEX». Згідно з ч. 1ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Представник позивача зазначає, що з вини відповідача транспортний засіб позивача- велосипед «VORTEX» був пошкоджений, та не придатний для використання, а тому просить на відшкодування його вартості стягнути з відповідча вартість аналогічного вживаного велосипеду, яка становить 5 950 грн, та вартість корзини до нього у сумі 260 грн. Проте з матеріалів справи не вбачається, та представником позивача у судовому засіданні не доведено, що велосипед і корзина велосипедна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були приведені у не придатний для подальшого використання за цільовим призначенням стан. Доказів технічного стану транспортного засобу (велосипеду) та його вартості, як до моменту ДТП, так і після ДТП суду не надано, а пояснення представника позивача про те, що після ДТП велосипед не придатний для подальшого використання, а тому потребує повного відшкодування його вартості, не знайшли підтвердження під час судового розгляд. Також, суд позбавлений можливості визначити різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що повинна бути відшкодованою власнику транспортного засобу. Оскільки матеріали справи не містять доказів неможливості відновлення (ремонту) такого велосипеду, та в судовому засіданні не встановлено реальну вартість втраченого/пошкодженого майна, що підлягають відшкодуванню позивачу (потерпілому) на момент розгляду справи, тому суд приходить до висновку, що стягнення матеріальної шкоди, яка виражається у вартості пошкодженого велосипеда у розмірі 5 950,00 грн та корзини у сумі 260 грн не підлягає задоволенню. Також позивачем заявлено до стягнення завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 30 000 грн. В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч. 2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3). У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (абз. 1-2 п. 3). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9). Стосовно обставин спірних правовідносин сторін у даній справі, то в суду не виникає сумнівів дійсність завдання позивачу відповідачем внаслідок вчинення останнім адміністративного правопорушення (дорожньо-транспортної пригоди) моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач внаслідок завдання їй фізичного болю та страждань у зв`язку із ушкодженням її здоров`я, необхідності лікування, зміни позивачем свого звичного укладу життя через необхідність проходження лікування, докладання додаткових зусиль з приводу відновлення своїх порушених прав шляхом звернення до суду із даним позовом, оскільки відповідач не компенсував позивачу її моральних страждань в позасудовому порядку. З урахуванням викладеного суд,

Outcome: partial