Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

09 жовтня 2023 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Макаров В.М., звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, Хмельницької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів суду, досудового розслідування та прокуратури. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 07.12.2016 року відносно нього слідчим слідчого відділу ХВП ГУ НП в Хмельницькій області внесено відомості до ЄРДР №42016241010000067 за ч. 3 ст. 368 КК України і після цього щодо позивача проводились НСРД і тим самим порушувались його конституційні права. 19.12.2016 року позивача було затримано та поміщено в ІТТ, а 20.12.2016 року повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 22.12.2016 року ухвалою слідчого судді відносно позивача обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави. Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, Хмельницької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів суду, досудового розслідування та прокуратури року Ухвалою судді позивача відсторонено від займаної посади. У зв`язку з цим на протязі двох місяців сім`я [PERSON] фактично була позбавлена засобів для існування. Втрачений ним заробіток на час відсторонення від посади становить - 8488 грн. Окрім того, з огляду на важкість підозри та певний тиск з боку правоохоронних органів, побоювання, що за обставин, які складались на той час, позивач міг бути позбавлений волі, виникла необхідність в укладені 31.01.2017 року договору про надання правової допомоги з адвокатом Копанчуком В.О. і на рахунок адвоката було внесено платню у розмірі 140 000 гривен. 27.02.2017 року досудове слідство у даному кримінальному розслідуванні закінчене та справа з обвинувальним актом за ч. 3 ст. 368 КК України спрямована до суду. 7 жовтня 2022 року суддею Хмельницького міськрайонного суду винесений вирок, яким позивача визнано не винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК країни і виправдано у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення. 29 серпня 2023 року Хмельницьким апеляційним судом винесена ухвала, якою вирок Хмельницького міськрайонного суду залишено без змін і він відповідно набрав законної сили. Таким чином, досудове розслідування та судовий розгляд справи, у якій обвинувачувався позивач тривало - 6 років і 8 місяців або 80 місяців. Позивач вказує, що саме такий термін часу він перебував у статусі підозрюваного та обвинуваченого і протягом усього цього терміну відчував дискомфорт, невизначеність та ряд обмежень передбачених ст. 194 КК України. Позивач зазначає, що обставини, які випливають із матеріалів кримінального провадження, свідчать про протиправність і незаконність дій, які вчинялись, що в свою чергу є причино-наслідковим зв`язком із погіршенням здоров`я, надмірним хвилюванням, стресом, приниженням честі та гідності усієї його родини, також, негативно вплинуло на емоційно-психологічне становище потреба перебувати в залі судових засідань, очікувати результату судового провадження, важко було сприйняти, що після вироку, ще прийшлось перебувати в очікувані судових рішень апеляційної інстанції. Був порушений нормальний, соціальний та побутовий ритм життя. Постійні допити, негативно вплинули на здоров`я як фізичне так і психологічне, адже допити, та інші слідчі дії спричиняли постійний стрес та страх, що його обвинувачують в тому чого не робив. В цілому, кримінальне переслідування здійснювалось в період з 19.12.2016р. по 29.08.2023р (6 років 8 місяців 10 днів). Тому, позивач вважає, що такими незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури йому було завдано моральної шкоди, яка становить 536 000 грн., адже у зв`язку з незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури, позивач був позбавлений ряду прав гарантованих Конституцією. Крім того, сам факт тривалого перебування під слідством, а згодом і судом заподіяло значну моральну шкоду. А тому, просить задовольнити заявлені позовні вимоги та стягнути з Державного бюджету України на його користь в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди кошти в розмірі 536000 грн. моральної шкоди та 148\~488 грн. матеріальної шкоди. Ухвалою судді від 13 жовтня 2023 року у справі відкрите провадження та призначено по справі підготовче засідання. 09 листопада 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ НП в Хмельницькій області, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. 15 листопада 2023 року до суду подав відзив представник відповідача Хмельницької обласної прокуратури, в якому просить залишити позовну заяву без задоволення. Ухвалою суду від 21 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ГУ НП в Хмельницькій області Файчук А.С. та представник відповідача Хмельницької обласної прокуратури Ленчик В.М. проти задоволення позовних вимог заперечили та просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом об`єктивно встановлено, що 07.12.2016 року слідчим слідчого відділу ХВП ГУ НП в Хмельницькій області внесено відомості до ЄРДР №42016241010000067 за ч. 3 ст. 368 КК України. Як вбачається із обвинувального акту, затвердженого 27.02.2017 року, позивачу [PERSON] 20 грудня 2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Вироком Хмельницького\~міськрайонного суду\~від 07.10.2022\~року [PERSON] визнано невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3\~ст. 368 КК України і виправдано його у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення (злочину). Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29.08.2023 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, вирок Хмельницького міськрайонного суду від 07.10.2022 року без змін. Отже, [PERSON] перебував під слідством і судом протягом 80 місяців, а саме з 20 грудня 2016 року по 29 серпня 2023 року. Так, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Відповідно до статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (стаття 1 зазначеного Закону). Відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди передбачено тільки у випадках визнання особи невинуватою або якщо справу закрито з реабілітуючих підстав. Отже, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» пов`язує виникнення у конкретного реабілітованого громадянина права на відшкодування шкоди зі складним юридичним складом, яке включає в себе підстави виникнення шкоди, завданої незаконними діями, та умовами виникнення права на його відшкодування. Тобто, право на відшкодування виникає лише в разі повної реабілітації особи, про що зазначається в пункті 3 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41. Така судова практика є незмінною, про що зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 522/2493/18 (провадження № 14-195цс21). Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 1, пунктом 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. У наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Відповідно до частин другої, третьої статті 13 цього Закону розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Частинами п`ятою, шостою статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Отже, законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто, цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Конкретний розмір моральної шкоди, завданої незаконними діями прокуратури та суду у кожному окремому випадку, встановлюється індивідуально з урахуванням обставин справи та на підставі здійсненої судами правової оцінки доказів, наданих учасниками справи на підтвердження своїх вимог та заперечень. Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2022 року у справі № 185/2979/20. Отже, судом встановлено, що позивачеві було заподіяно моральну шкоду і враховуючи викладене, при визначенні розміру відшкодування позивачеві моральної шкоди потрібно враховувати фактичні обставини у справі, оскільки [PERSON] перебував під слідством і судом протягом 80 місяців, а саме з 20 грудня 2016 року (оголошено підозру) по 29 серпня 2023 року (набрання виправдувального вироку законної сили), відповідно мінімальний гарантований розмір морального відшкодування, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 536 000,00 грн. (мінімальний розмір заробітної плати 6 700,00 грн. х 80 місяців), який згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 підлягає стягненню з Державного бюджету України. Посилання відповідачів у відзивах на те, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди, не можуть бути прийняті судом, оскільки Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено безумовне право на відшкодування моральної шкоди у розмірах і порядку, встановленому в ньому, у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Крім того,\~суд приймає\~до уваги,\~що [PERSON] \~були завдані\~негативні наслідки,\~оскільки він\~надмірно хвилювався,\~переносив нервові\~стреси, відчував приниження\~честі та\~гідності усієї\~його родини,\~погіршилось його\~емоційно-психологічне\~становище,\~порушений нормальний\~соціальний та\~побутовий ритм\~життя. Отже, внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та необґрунтованого кримінального переслідування позивачу завдано моральної шкоди. З цих підстав та, враховуючи норми чинного законодавства щодо права позивача на відшкодування моральної шкоди у разі незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та постановлення виправдувального вироку суду незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, суд не приймає до уваги заперечення представників відповідачів. А тому, позовна вимога щодо стягнення з Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди коштів в розмірі 536\~000 грн. підлягає до задоволенню і саме такий розмір моральної шкоди відповідає характеру та обсягу моральних страждань [PERSON] . Щодо витрат\~на правову\~допомогу,\~які були понесені позивачем в кримінальному провадженні в розмірі 140 000 грн., то слід зазначити наступне. Так, судом встановлено, що позивач 31.01.2017 року уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом Копанчуком В.О., а також уклали додаток до договору про надання правової допомоги від 31.01.2017 року щодо оплати таких послуг. Згідно актів виконаних робіт від 05.07.2022 року та від 21.11.2022 року виконавець свідчить про оплату всієї суми наданих послуг, а [PERSON] підтвердив факт оплати наданих послуг та відсутність претензій щодо наданих послуг. Відповідно до копій платіжних інструкцій від 04.07.2022 року та від 18.12.2022 року позивач [PERSON] перерахував [PERSON] платежі на суму 90\~000 грн. та 50\~000 грн. відповідно. На підставі ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів і таким способом захисту в силу положень статей 15, 16 ЦК України може бути, зокрема, звернення до суду з відповідною позовною заявою. А тому, заявлені вимоги про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 140\~000 грн. підлягають до задоволення. Щодо стягнення матеріальної шкоду у вигляді втраченого заробітку, то слід вказати наступне. Як вбачається із довідки про доходи № 6801.9/27 від 21.09.2023 року на виконання ухвали судді Хмельницького міськрайонного суду від 05.01.2017 року позивача відсторонено від займаної посади з 05 січня по 18 лютого 2017 року. За період роботи січень-лютий 2017 року позивач у разі безперервної праці з врахуванням стажу, рангу, премії та надбавок за інтенсивність праці мав би отримати заробітну плату у розмірі 8\~487 грн. 72 коп. Отже, вказана сума підлягає стягненню на користь позивача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved