Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

24.07.2023 року позивач [PERSON] звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 27.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали цивільної справи та з урахуванням того, що від відповідача на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», ухвалою суду від 16 жовтня 2023 року здійснено перехід розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 25 жовтня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у гривнях, що еквівалентно за середнім курсом продажу доллара США кометрційними банками на дату укладення договору позики 3360,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути позивачу таку ж саму суму грошових коштів без нарахування процентів до 25.10.2022 року. Відповідно до п. 2 договору позики сторони домовились, що позика повертається у строки та порядку визначеному у п. 6 договору позики, у гривнях за середнім курсом продажу доллара США комерційними банками на день кожної передачі грошей в рахунок повернення позики. Також, сторони домовидись, що позика повертається частинами, згідно графіку. Позивач виконав свій обов`язок за договором позики щодо передачі грошових коштів відповідачу в розмірі 3 360,00 доларів США, що підтверджується п. 10 договору позики, відповідно до якого підписанням договору позики відповідач підтверджує факт отримання грошових коштів у сумі еквівалентній 3 360,00 доларів США від представника позивача. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача щодо повернення суми позики за договором позики 25 жовтня 2021 року між позивачем та відповідачем бло укладено Договір застави транспортного засобу, що посвідчений 25.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В., за р. №332, відповідно до якого відповідач передав у заставу позивачу належний йому на праві приватної власності транспортний засіб. Відповідач не виконує прийнятті на себе зобов`язання щодо повернення позики, починаючи з 25 грудня 2021 року. Станом на дату звернення до суду з цим позовом заборгованість відповідача перед позивачем з повернення суми позики складає 2 940,00 доларів США. Відповідно до п. 8 договору позики, у разі неповернення частини позики в розмірі та строк, позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 15 000,00 грн. Крім того, п. 9 договору позики передбачено, що при неповерненні чи несвоєчасному поверненні суми позики, позичальник сплачує пеню в розмірі 10 (десять) процентів від суми простроченного платежу за кожень день прострочки сплати боргу. Сума пені, що нарахована відповідачу до 24.02.2022 року становить 1 288,00 доларів США. Також позивач вважає, що відповідач повинен сплатити 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 1,06 доларів США.Отже загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики , станом на день звернення позивача до суду складає 4 229,06 доларів США та 15 000,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. 05 квітня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Тихомировим Р.Л. було укладено договір №05/04/2023 про надання правової допомоги. Відповідно до п. 4.1 договору про надання правової допомоги - за надання правової допомоги адвокатом клієнт оплачує гонорар в розмірі, встановленому додатковим договором. 05 квітня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Тихомировим Р.Л. було укладено додатковий договір до договору №05/04/2023 про надання правової допомоги від 05.04.2023 року, яким врегульовано питання розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги. Згідно додаткового договору гонорар адвоката за надання правової допомоги, складає: аналіз документації, визначення судової перспективи, консультація клієнта - 2 000,00 грн.; підготовка позовної заяви та заяв по суті - 6 000,00/1 заява; формування та направлення позовної заяви до суду - 1 000,00 грн. Отже, загальний розмір витрат на правову допомогу становить 9 000 грн., які позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь та судовий збір в розмірі 1 696,51 грн. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Від сторони позивача на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою реєстрації, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Відповідно до матеріалів справи, 25.10.2021 року між [PERSON] , який діяв на підставі довіреності, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І., від 24.09.2020 р. за р. №792, від імені [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] отримав у борг грошові кошти в розмірі 88 770,00 грн., що еквівалентно за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладення цього договору 3360,00 доларів, з датою повернення до 25.10.2022 року. Відповідно до п. 6 вказаного договору, сторони погодили, що позика повертається частинами відповідно до графіку: -в строк до 25.11.2021 року, поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 280,00 доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 цього договору (у гривнях за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на день кожної передачі грошей); -в строк до 25.12.2021 року, поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 280,00 доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 цього договору; -в строк до 25.01.2022 року, поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 280,00 доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 цього договору; -в строк до 25.02.2022 року, поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 280,00 доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 цього договору; -в строк до 25.03.2022 року, поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 280,00 доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 цього договору; -в строк до 25.04.2022 року, поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 280,00 доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 цього договору; -в строк до 25.05.2022 року, поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 280,00 доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 цього договору; -в строк до 25.06.2022 року, поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 280,00 доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 цього договору; -в строк до 25.07.2022 року, поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 280,00 доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 цього договору; -в строк до 25.08.2022 року, поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 280,00 доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 цього договору; -в строк до 25.09.2022 року, поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 280,00 доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 цього договору; -в строк до 25.10.2022 року, поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 280,00 доларів США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 цього договору. Крім того, п. 8 вказаного договору, сторони погодили, що у разі неповернення частини позики в розмірі та в строк, зазначеного в п. 6 цього договору, позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 15 000,00 грн., а також п. 9 передбачена пеня у розмірі 10 % від суми простроченого платежу за кожен день просрочки сплати боргу. З метою забезпечення договору позики, 25 жовтня 2021 року між [PERSON] , від імені та в інтересах якого на підставі довіреності діяв [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір застави транспортного засобу марки : КІА, модель: CEED, тип легковий -загальний хетчбек-В, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , колір сірий, р.н.: [NUMBER] , зареєстрований 19.02.2021 року ТСЦ 8045, заставна вартість становить 70 000,00 грн., договір посвідчений Кирилюком Д.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за р.№ 331. Відтак грошове зобов`язання відповідача перед позивачем слідує з договору позики та договору застави, які підписані відповідачем, що відповідає вимогам письмової форми. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. У постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №143/280/17, провадження №61-33033св18, додатково звернуто увагу судів на те, що поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 483/1953/16-ц, провадження №61-33891св18). Відтак, у справі встановлено, що відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму неповернутих грошових коштів переданих за договорами позики, тобто 2 940 доларів США та 1 288, доларів США - пеню за несвоєчасне повернення суми позики, що відповідатиме вимогам ст. 1046 ЦК України і ст. 533 ЦК України. Крім того, ст. 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Враховуючи вище проаналізовані положення закону та встановлений строк повернення боргу та суму штрафу який передбачений договором в розмірі 15000 грн. слід дійти висновку про задоволення позову в повному обсязі. Крім того, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц (пункт 45)). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачів 3% річних в розмірі 1,06 доларів США. Відповідачем не надано суду доказів того, що договір позики, який укладено між сторонами є нечинними, його дійсність не спростована. Позову про визнання правочину недійсним (удаваним) відповідач не подавав, відповідних судових рішень щодо встановлення таких обставин суду не надано. З огляду на положення цивільного законодавства данні правочини є укладеними, нікчемними законом не визнані. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Крім того, ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, позивач зазначає, що 05 квітня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Тихомировим Р.Л. було укладено договір №05/04/2023 про надання правової допомоги. Відповідно до п. 4.1 договору про надання правової допомогм, за надання правової допомоги адвокатом, клієнт оплачує гонорар в розмірі встановленому додатковим договором. 05 квітня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Тихомировим Р.Л. було укладено додатковий договір до договору №05/04/2023 про надання правової допомоги від 05.04.2023 року, яким врегульовано питання розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги. Згідно додаткового договору гонорар адвоката за надання правової допомоги, складає: аналіз документації, визначення судової перспективи, консультація клієнта - 2 000,00 грн.; підготовка позовної заяви та заяв по суті - 6 000,00 грн./1 заява; формування та направлення позовної заяви до суду - 1 000,00 грн. 16.11.2023 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Тихомирова Р.Л. надійшла до суду заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій зазначено, що в позовній заяві позивач надав орієнтований розрахунок судових витрат, в на професійну правничу допомогу розмірі: 9 000,00 гривень, в тому числі: аналіз документації та договірних відносин позивача та відповідача - 2 000,00 гривень, підготовка позовної заяви - 6 000,00 грн; формування та направлення позовної заяви до суду - 1 000,00 грн. Станом на дату подання цієї заяви до суду розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу складає 10 500,00 грн. На виконання вищезазначених вимог, надав перелік послуг та суму витрат на професійну правничу допомогу яку, позивач має сплатити за Договором № 05/04/2023 про надання правової допомоги від 05.04.2023 року, укладеного з адвокатом: 1. Аналіз матеріалів договору позики від 25.10.2021 року та договору застави від 25.10.2021 року реєстровий №331, укладених з [PERSON] , обрання способу захисту порушених прав, визначення судової перспективи, консультація Клієнта - 2 000,00 грн; 2. Підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за договором позики від 25.10.2021 року в розмірі 4 229,06 (чотири тисячі двісті двадцять дев`ять доларів США 06 центів США) доларів США та 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень та судових витрат - 6 000,00 грн. 3. Формування та направлення позовної заяви про стягнення заборгованості за договором позики від 25.10.2021 року до суду - 1 000,00 грн. 4. Підготовка та направлення адвокатського запиту від 13.10.2023 на ім`я голови Деснянського районного суду м. Києва щодо відсутності рішення у судовій справі №754/10014/23 - 1500,00 грн. Відповідно до п.2 додаткового договору №1 до договору №05/04/2023 про надання правової допомоги від 05 квітня 2023 року, клієнт зобов`язаний оплатити послуги адвоката, що надані згідно з цим договором, протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання виконавчого листа виданого на примусове виконання судового рішення про стягнення заборгованості з боржника на користь клієнта. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду копію договору №05/04/2023 з додатковим договором №1 до договору від 05 квітня 2023 року про надання правової допомоги адвокатом, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відтак, пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1696,51 грн., що складаються з судового збору.

Outcome: approved