Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що 14 листопада 2019 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № С-508-007830-19-980, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн., ліміт кредитної лінії доступний на момент укладання угоди становить 7000 грн. 07 липня 2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого АТ «ІДЕЯ БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ІДЕЯ БАНК» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. За цим договором до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором, за яким з боку боржника виникла заборгованість в розмірі 17031,98 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6793,78 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 10238,20 грн. З огляду на невиконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором та з метою стягнення вказаної заборгованості позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 23 січня 2024 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Представник позивача Шовкун\~ в судове засідання не з`явилася, але в позовній заяві вказувала, що не заперечує проти розгляду справи без участі представника позивача та не заперечує проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання. В судове засідання відповідач [PERSON] викликався шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я [PERSON] повернуто без вручення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі, відзив на позов ним не поданий. У зв`язку з цим суд розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. В судовому засіданні, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Представник позивача в позовній заяві стверджував, що 14 листопада 2019 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний Договір № С-508-007830-19-980 (далі - Договір кредиту). До позовної заяви додано примірник Угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування № С-508-007830-19-980 від 14 листопада 2019 року. Згідно умов Договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної\~ кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн., ліміт кредитної лінії, доступний на момент укладання угоди, становить 7000 грн. За користування коштами кредитної лінії передбачена процентна ставка в розмірі 48% річних. Як вбачається з тексту угоди, сторони уклали дану угоду разом з Тарифами, які є невід`ємною частиною Договору комплексного банківського обслуговування. Банк відкриває клієнту в рамках банківського продукту Card Blance White Cross Id INS поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня. Разом з тим, позивачем не долучено до позову текст Тарифів, які разом з угодою є невід`ємною частиною Договору комплексного банківського обслуговування який згідно умов Договору, є невід`ємною його частиною. Через це суд позбавлений можливості дослідити текст таких Тарифів та перевірити, що саме з цими Тарифами ознайомлений відповідач, та перевірити чи виконані вони відповідачем. 07 липня 2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» і ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» був укладений Договір факторингу № 07072023, за яким Клієнт (первісний кредитор) передав Фактору (новому кредитору) право грошової вимоги по зобов`язанням, строк виконання яких настав або виникне в майбутньому до Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належало АТ «ІДЕЯ БАНК». На підставі Договору факторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року АТ «ІДЕЯ БАНК» відступило право вимоги до [PERSON] за кредитним договором на користь ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», що підтверджується витягом з Реєстру боржників № 2 від 07 липня 2023 року, який був підписаний сторонами Договору факторингу 07 липня 2023 року. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За загальним правилом зобов`язання виконуються тими самими особами, які були кредитором і боржником під час їх виникнення. Але законодавство передбачає можливість заміни осіб (як кредитора, так і боржника) при збереженні предмета і змісту зобов`язання. Стосовно обсягу прав, що переходять до нового кредитора, Цивільний Кодекс України у ст. 514 закріплює правило, згідно з яким до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» являється новим кредитором у зобов`язанні, позичальником в якому є відповідач [PERSON] . Проте позивачем не надані документи на підтвердження того, що ним було повідомлено відповідача про набуття прав нового кредитора і запропоновано погасити виниклу заборгованість. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заявляючи вимогу про стягнення кредитної заборгованості, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» та його представник натоміть у позовній заяві не наводять жодної обставини на підтвердження того, що [PERSON] скористався коштами Кредитного ліміту і що такі кошти взагалі були надані боржнику. На підтвердження виконання умов Договору кредиту кредитором АТ «ІДЕЯ БАНК» позивач не надав жодного доказу. До позовної заяви доданий документ з назвою Прибутковий позабалансовий ордер від 14 листопада 2019 року. Однак цей документ не являється первинним бухгалтерським документом та не підтверджує, що обумовлені Договором кредиту грошові суми були перераховані на користь відповідача і ним використовувались у власних цілях. На підтвердження наявності заборгованості з боку відповідача представник позивача надав розрахунок заборгованості, проте які данні використовувались при складенні даних розрахунків позивачем невідомо. Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15-ц. Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2018 року в справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від АТ «Ідея банк»\~ первинні документи, які підтверджують розмір заборгованості по кредитному договору. Але процесуального обов`язку щодо подання усіх необхідних доказів разом з позовною заявою позивачем не дотримано. Отже, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання АТ «ІДЕЯ БАНК» умов Договору № С-508-007830-19-980 від 14 листопада 2019 року в частині надання коштів кредитного ліміту позичальникові у розмірі 7000 грн., то відповідно і не доведено виникнення у відповідача обов`язку з повернення кредитних кошівт та сплати процентів. Наданий представником позивача розрахунок не є первинним документом, оскільки не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також залишається невідомим, на підставі яких первинних документів цей розрахунок взагалі було здійснено. До позовної заяви позивач не додав жодного іншого первинного бухгалтерського документа, у тому числі не надано підтверджуючих даних про те, що обумовлені Договором кредиту грошові суми були перераховані на користь відповідача. Ураховуючи вищенаведений аналіз поданих позивачем доказів, приписів чинного законодавства та правових позицій Верховного Суду, які є обов`язковими до застосування, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що правопопередниками позивача на користь відповідача були надані у користування кредитні кошти. З огляду на викладене суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором кредиту, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed