Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою та просить встановити факт належності їй диплому. Свої вимоги мотивує тим, що її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Після укладення шлюбу вона змінила прізвище на « [PERSON] » та надалі перебуваючи в шлюбі вона змінила прізвище на « [PERSON] ». На її звернення було відділом ЗАГСу в м.Омськ повторно видано та надіслано їй свідоцтво про шлюб. Однак в даному повторно виданому свідоцтві прізвище її чоловіка було вказано « [PERSON] » та зазначено, що після реєстрації шлюбу її прізвище змінено на « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Їй відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що не прослідковується послідовність зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », а тому не зараховано до страхового стажу період за дипломом. Отримати свідоцтво про укладення шлюбу на підтвердження зміни її прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » в період воєнного стану неможливо. Заявник подала заяву, в якій вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, заяви про розгляд справи у його відсутності або заперечення проти вимог заявниці не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження, заявниця народжилася [INFO] та її прізвище « [PERSON] ». 02.03.1982р. заявниця отримала диплом серія [NUMBER] про завершення повного курсу Львівського технічного училища №57 за професією «кресляр-конструктор». В дипломі прізвище заявниці вказано « [PERSON] ». З витягу з трудової книжки встановлено, що така була заведена 13.08.1982р. на прізвище « [PERSON] ». Надалі на підставі свідоцтва про шлюб від 27.12.1985р. прізвище заявниці змінено на « [PERSON] », та на підставі свідоцтва про зміну прізвища від 10.06.1992р. прізвище змінено на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва від 10.06.1992р., заявниця змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З свідоцтва про укладення шлюбу від 05.08.1992р., виданого відділом ЗАГС м.Омськ, встановлено, що 27.12.1985р. заявниця уклала шлюб з [PERSON] та її прізвище змінено на « [PERSON] ». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.02.2023р. заявниці відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що нею не підтверджено зміну прізвища « [PERSON] »». Відповідно до ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р., суд вправі розглядати справи про встановлення\~ родинних\~ відносин,\~ коли\~ цей факт\~ безпосередньо\~ породжує юридичні наслідки,\~ наприклад,\~ якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові\~ для\~ одержання\~ в органах,\~ що\~ вчиняють\~ нотаріальні\~ дії,\~ свідоцтва\~ про право на спадщину,\~ для оформлення права на пенсію\~ в\~ зв`язку\~ із\~ втратою годувальника. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Таким чином, законом прямо віднесено встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів до справ окремого провадження. Суд переконується в тому, що диплом про здобуття професійно-технічної освіти належить заявниці, однак в повторно виданому свідоцтві про укладення шлюбу вказано, що вона після реєстрації шлюбу перейшла на прізвище « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Зазначені обставини створюють їй перешкоди в реалізації своїх прав та слугували підставою судового процесу, що безпідставно поклало на останню обтяження щодо усунення недоліків у документах, які допущені не з її вини. Предметом заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявниці для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цих фактів, а саме підтвердження трудового стажу. Зазначені факти є юридичними, оскільки від їх встановлення залежить виникнення особистих прав заявниці, а чинним законодавством прямо передбачений порядок їх встановлення (розділ IV ЦПК України), вони не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення їх іншим шляхом неможливо. З огляду на зазначене, суд переконується в тому, що заява є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved