Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 01.03.2014 року. Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Наразі у Жашківському районному суді Черкаської області відкрита цивільна справа № 202/1854/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Станом на квітень 2022 року син проживав за адресою реєстрації позивача, вона повністю опікувалася інтересами і потребами дитини, піклувалася про нього, займалася вихованням, слідкувала за розвитком та здоров`ям дитини. [PERSON] не перешкоджала і не мала наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною Однак, батько дитини, [PERSON] , в квітні місяці 2022 року взяв сина чергового разу до себе додому з метою спілкування. Після чого самовільно, без згоди позивача виїхав разом з сином у невідомому напрямку. Відповідач категорично повідомив позивача в телефонній розмові, що виїхав в якості ВПО в Черкаську область, син [PERSON] буде мешкати з ним. Точна адреса проживання відповідача з дитиною позивачу повідомлена не була. Виходячи з того, що весь час дитина проживала з позивачем, вона займалася її вихованням та піклуванням, водила її до дитячого садка, син прив`язаний до неї, відповідач ніколи надовго не залишався з сином, не виявляв проявів самостійного виховання сина, навіть в період, коли вони проживали спільно. З огляду на вищезазначене, [PERSON] вимушена звернутися до суду з метою захисту свого порушеного права та просила визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , з нею за місцем її реєстрації : [ADDRESS] . Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 30.01.2023 року постановлено прийняти справу до свого провадження та призначено підготовче засідання; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Жашківської міської ради. 27.02.2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив, в якому він просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказав, що з 01.03.2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . До квітня 2022 року проживали у м. Дніпро. Наразі у провадженні Жашківського районного суду Черкаської області перебувають цивільні справи за його позовами про розірвання шлюбу та про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення з матері аліментів на утримання сина. На підтвердження позовних вимог позивач не надала суду жодного доказу. До реєстрації шлюбу з позивачем вони зустрічалися біля півроку. Невдовзі після народження сина позивач почала зловживати алкоголем і продовжувала це робити пізніше, коли вже син міг сприймати все, що відбувається навколо, при цьому у присутності сина. Постійне вживання спиртного позивачем призводило до частих сварок у сім?ї, перестали спілкуватися з членами його родини та друзями. Після смерті вітчима, а потім і мами, позивач втратила ознаки раціоналізму, почала зловживати спиртним ще більше, не годувала дитину поки відповідач був на роботі; вчиняла неадекватні дії по відношенню до відповідача і дитини, зчиняла бійки, виганяла [PERSON] з квартири. У стані сп`яніння могла бити сина і знову йому не готувати їсти поки відповідача не було вдома. Згідно з постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Ігнатенко В.В. від 16.03.2021 року у справі № 202/1435/21 позивача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і встановлено, що 02 лютого 2021 року приблизно о 14 год. 00 хв. [PERSON] вчинила домашнє насильство психологічного характеру в стані алкогольного сп`яніння по відношенню до малолітнього сина 6-ти років, а саме вчинила конфлікт із відповідачем, внаслідок чого дитина злякалася та плакала. Таку поведінку позивача вже не можна було витримати, тим більше це сформувало у дитини стійке негативне ставлення до власної матері, панічний страх залишитися із нею наодинці, а також, враховуючи проведення воєнних дій недалеко від м. Дніпро, у квітні 2022 року відповідач з сином переїхали у м. Жашків Черкаської області, де у приватному будинку проживає тітка відповідача, а також його мама у власній квартирі. Як правило вони проживають з тіткою, але проводять також час і з матір`ю [PERSON] у неї вдома. Його цивільна дружина працює у Жашківській спеціалізованій школі № 1 вчителем молодших класів і позитивно впливає на сина. Відповідач працює у ТОВ «Нові Продукти Україна», має регулярний дохід, повністю самостійно утримує сина [PERSON] , останній відвідує навчальний заклад і має все необхідне для здобуття сталого гармонійного розвитку. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 28.04.2023 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 08.11.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. У судове засіданні на 15 год. 00 хв. 20.02.2024 року позивач [PERSON] не з`явилася по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. 07.02.2024 року позивач до суду направила заяву про відкладення розгляду справи, яка призначена на 15 год. 00 хв. 07.02.2024 року, на іншу дату у зв`язку із станом здоров`я та вона не може бути присутньою на засіданні та давати показання у повному обсязі. У судове засідання на 15 год. 00 хв. 20 лютого 2024 року представник позивача адвокат Пономаренко О.Ю. не з`явився, при цьому до суду направив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю його у іншому процесі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, у попередніх судових засіданнях суду пояснив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою. Від спільного проживання мають сина [PERSON] . Під час спільного проживання у них відбувалися сварки та бійки. Позивач його вигнала з квартири і він почав проживати окремо. Дитина залишилася проживати з матір`ю. Під час розмов з [PERSON] по телефону останній повідомляв, що мама спить п`яна і він хоче їсти, що він протягом дня з`їв лише одне яблуко. Коли [PERSON] приїхав до квартири, то дружина перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а дитина була не доглянута. Він забрав дитину і приїхав у м. Жашків. Мати життям дитини не цікавиться і не надає допомоги. У судове засідання на 15 год. 00 хв. 20 лютого 2024 року представник відповідача адвокат Забродець С.В. не з`явився, при цьому до суду направив заяву про слухання справи у його відсутності та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У судове засідання представник третьої особи - Служби у справах дітей Жашківської міської ради - Ментей І.М. не з`явилася, при цьому до суду направила заяву про слухання справи у її відсутності. У судове засідання представник третьої особи - органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради - не з`явився, при цьому до суду направив в заяву про слухання справи у його відсутності. У судове засідання представник третьої особи - Управління служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради - не з`явився, при цьому до суду направив заяву про слухання справи у їхній відсутності (а.с.156). Згідно п. 2 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає не необхідне здійснити розгляд справи по суті, оскільки повторна неявка позивача та представника позивача не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Предметом даного позову є вирішення питання про місце проживання малолітньої дитини, батьки якої добровільно не досягли домовленості щодо визначення місця проживання їх спільної дитини. Спірні питання щодо визначення місця проживання дитини урегульовані положеннями Сімейного Кодексу України, Цивільного Кодексу України, також суд керується положеннями міжнародних законодавчих актів щодо врегулювання такого питання, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, у відповідності із положеннями ст.10 ЦПК України, Декларацією про права дитини від 20.11.1959 року. У відповідності до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За принципом статті 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини насамперед необхідно виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц. Судом установлено, що з 01.03.2014 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 12.04.2023 року, яке набрало законної сили 13.05.2023 року, шлюб між сторонами розірвано. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. ст. 7, 15 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. На сьогоднішній день сторони не дійшли згоди щодо встановлення місця проживання дитини. Наразі дитина проживає разом із батьком. Даний факт підтверджується Актом обстеження умов проживання, складеного членами комісії від 08.02.2024, з якого вбачається, що малолітня дитина з батьком [PERSON] проживають по [ADDRESS] у будинку тітки відповідача - [PERSON] . Малолітній [PERSON] має окрему кімнату, мебльовану, ліжко, письмовий стіл, шафу. В достатній кількості є іграшки, одяг по сезону, планшет та книги для навчання. Дитина спокійна, врівноважена, але при згадці про матір стає стривоженим. Зі слів дитини, мати його била, перебуваючи у нетверезому стані. Старався не траплятися їй на очі. [PERSON] просить не віддавати його мамі ( а.с.33). Згідно висновку Служби у справах дітей Жашківської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , малолітнього [PERSON] , [INFO] ,служба вбачає за доцільне залишити проживати з батьком [PERSON] та визначити місце проживання малолітнього [PERSON] за адресою : [ADDRESS] (а.с. 126). Відповідно до рішення виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області від 27.06.2023 року, вирішено затвердити висновок служби у справах дітей Жашківської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою : [ADDRESS] (а.с.125). Згідно довідки № НПЛ2023-025 від 13.02.2023 року, [PERSON] працює в ТОВ «Нові Продукти Україна» з 21.05.2022 року. На даний час займає посаду оператора лінії у виробництві харчової продукції (бродильний цех). Дохід за період з 21.05.2022 р. по 31.01.2023 року склав 186 935,32 грн а.с.43). Відповідно до довідки від 30.04.2022 року № 7108-5001528613, взято на облік внутрішньо переміщену особу [PERSON] , [INFO] . Фактичне місце проживання /перебування [ADDRESS] (а.с.41). Згідно довідки від 30.04.2022 року № 7108-5001528827, взято на облік внутрішньо переміщену особу [PERSON] , [INFO] . Фактичне місце проживання /перебування [ADDRESS] (а.с.42). Відповідно до договору про оренду квартири, [PERSON] знімає в оренду квартиру по [ADDRESS] (.а.с.101). Згідно довідки від 10.03.2023 року, виданої ДЦ «Умнічка» [PERSON] , її син [PERSON] відвідував заняття у ДЦ «Умнічка» протягом двох навчальних років (2019-2020 навчального року та 2020-2021 навчального року). Мати [PERSON] брала активну участь у навчальному процесі свого сина, цікавилася його успіхами, слідкувала за виконанням завдань (а.с104). Відповідно до довідки № 01 від 28.04.2023 року, виданої [PERSON] , вона проходить інформаційне ознайомлення з умовами функціональних обов`язків та інструктаж за посадою адміністратора для подальшого працевлаштування на цю посаду до ТОВ « Європейський медичний центр джей ем сі» (а.с.105). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП 57186410, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 128822,00 грн (а.с.112). Згідно акту обстеження умов проживання за адресою : [ADDRESS] , від 23.02.2023 встановлено, що [PERSON] працює за наймом з 2017 року у «Крау-маркетінг», зареєстрована : [ADDRESS] , проживає по [ADDRESS] по договору оренди житла від 12.04.2024 р. Син [PERSON] , [INFO] , учень СШ № 1 м. Жашків, дитина ніде не зареєстрована, до травня 2022 року проживала з матір`ю за даною адресою ( а.с.162). Відповідно до акту виходу в сім?ю від 06.06.2023 року за адресою по [ADDRESS] , на момент виходу дверей не відчиняли. При спробі зв`язатися із матір`ю ( [NUMBER] ) вона повідомила, що на даний час в лютому 2023 року до неї приходили соц. служби, вона акт надсилала до ССД Жашкова. Мама сказала, що проживає на [PERSON] та буде радитись із адвокатом, а потім узгодить дату візиту спеціалістів. Адреса : [ADDRESS] (а.с.159). У відповідь на лист управління служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 02.06.2023 №17.4-22/1067 директор Дніпровського міського центру соціальних служб Департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради повідомила, що фахівцем із соціальної роботи спільно зі спеціалістом управління здійснено вихід 06.06.2023 у родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою мешкає її брат разом зі своєю сім`єю. Фахівець Центру в телефонному режимі поспілкувався з [PERSON] , яка повідомила, що на теперішній час проживає на проспекті П.Калнишевського, номер кварти та будинку не вказала. Жінці у спілкуванні по телефону неодноразово 08.06.2023 та 12.06.2023 запропоновано здійснити вихід у родину з метою складання акту оцінки потреб сім`ї/особи, але вона постійно посилалася на зайнятість у робочий час та неможливість відпроситися у керівника. З 14.06.2023 [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідає. На теперішній час скласти акт оцінки потреб сім`ї/особи та провести відповідну роботу немає можливості (а.с.158). Відповідно до постанови судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Ігнатенка В.В., [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 170 грн. Встановлено, що 02 лютого 2021 року приблизно о 14 год. 00 хв. [PERSON] вчинила домашнє насильство психологічного характеру в стані алкогольного сп`яніння по відношенню до малолітнього сина 6-ти років, а саме вчинила конфлікт із позивачем, внаслідок чого дитина злякалася та плакала (а.с.47-48). У ході судового розгляду були допитані свідки зі сторони відповідача. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач по справі являється її племінником. Він проживав у зареєстрованому шлюбі з позивачем. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] . В сім?ї були відносини добрі, поки [PERSON] не почала зловживати алкоголем. Півтора року тому дитина з батьком переїхала у м. Жашків. Коли приїхали у м. Жашків, дитина була перелякана, постійно ховалася під одіялом і боялася, щоб мама не приїхала і не забрала його. Під час перебування дитини у м. Жашків мати не проявляла ніякої уваги. Не спілкувалася з дитиною і навіть не привітала з днем народження. Речі матір`ю дитині не купувалися, були наявні на вік трирічної дитини, хоча дитина семирічного віку. [PERSON] пішов у м. Жашків до першого класу. Всім необхідним для навчання та розвитку забезпечений. Син постійно називає маму « [INFO] ». Коли її сестра ходила до [PERSON] у м. Дніпро, то та її побила та покусала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона являється рідною сестрою відповідача. Позивач та відповідач проживали спільно у наймані квартирі. [PERSON] виганяла [PERSON] з квартири. Постійно відбувалися сварки та бійки. Позивачка забороняла бачитися з [PERSON] та приймати участь у житті племінника. Дитина в телефонну режимі писала та просила забрати його від мами. Коли дитину забрали від мами, вона була худа і перелякана, та постійно просила, щоб не віддавали його до мами. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона являється вчителем [PERSON] . З батьком [PERSON] вона знайома. Мами жодного разу не бачила. Дитина під час навчання зарекомендувала себе дружньою та користується авторитетом серед дітей. Про маму нічого не розповідає. Лише казав, що мама заставляла розмовляти російською мовою. Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Судом встановлено той факт, що позивач вихованням дитини не займається, дитина проживає разом із батьком. Відповідно суд прийшов до висновку, що мати дитини не може забезпечити сину належного догляду. При розгляді справ щодо місця проживання дітей суди насамперед мають виходити з інтересів самих дітей, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Відповідно до чч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі стст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 конвенції). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 17.01.2018р. по справі № 402/428/16-ц. Згідно з положеннями ст. 160 ч.1 та ст. 161 ч.1, ч.2 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує практику ЄСПЛ в аналогічних правовідносинах. Так, у рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13. у справі "М.С. проти України" та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 "Мамчур проти України", ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). Таким чином, опираючись в першу чергу на інтереси малолітньої дитини, її вік, та з метою створення нормальних умов для її виховання та розвитку, приймаючи до уваги всі докази та обґрунтування сторін по справі, суд вважає, що з метою максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї, беручи до уваги ту обставину, що відповідач [PERSON] виховує та утримує дитини, забезпечує її гармонійний розвитком, все в сукупності дає суду підстави вважати, що у задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд констатує, що таке рішення не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. У відповідності до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У задоволенні пред`явленого позову відмовлено, тому підстав для відшкодування позивачу понесених витрат на оплату судового збору, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed