Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до ТОВ «Бізнес позика», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко О.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява вмотивована тим, що позивачці з Автоматизованої системи виконавчого провадження стало відомо про те, що 18.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком О.О. ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66552918, про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість в розмірі 51 782,18 грн. на підставі вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. виконавчого напису № 16411 від 07.07.2021. Виконавчий напис вмотивований тим, що позивачка є боржником за кредитним договором №140390-КС-001 від 18.09.2020 укладеним із ТОВ «Бізнес позика». Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.10.2020 по 01.06.2021. На думку позивачки виконавчий напис № 16411 від 07.07.2021, вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема документи що надані для вчинення виконавчого напису не свідчать про безспірність суми заборгованості; не надано доказів видачі кредиту та сплати заборгованості. Крім того, позивачка не отримувала від відповідача вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису. Нотаріусом в свою чергу не було перевірено надіслання такої вимоги стягувачем і отримання її позивачем, що унеможливило подання стягувачем нотаріусу обґрунтованої заяви про вчинення виконавчого напису. За таких обставин позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 17.08.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд справи. Згідно ухвали суду від 20.09.2023 року було витребувано від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича належним чином завірені копії документів, на підставі яких 07.07.2021 року було вчинено виконавчий напис № 16411 про стягнення з [PERSON] заборгованості. Ухвалою суду від 20.09.2023 було закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Відповідно до розпорядження від 07.11.2023 року у зв`язку з прийняттям 31 жовтня 2023 року Вищою радою правосуддя рішення №1016/0/15-23 про звільнення судді Деснянського районного суду міста Києва Лісовської О.В., відповідно до пункту 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 (зі змінами), п.2.3.40 Засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянського районного суду міста Києва (зі змінами) призначити повторний автоматизований розподіл по справі №754/11368/23 (провадження №2/754/4815/23) за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Олексій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 08.11.2023 року вище зазначена цивільна справа передана судді Зотько Т.А. Ухвалою судді від 10.11.2023 року прийнято позовну заяву до провадження та призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд даного провадження повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції. 28.08.2023 представником відповідача на адресу суду направлено клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу, однак правом на подачу відзиву сторона відповідача не скористалась. Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення поштової кореспонденції суду, яка повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Витребувані ухвалою суду документи не надав. Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу м. Клименко Олексій Олександрович про розгляд справи повідомлялася шляхом направлення поштової кореспонденції суду, про що свідчить відмітка про її отримання. Будь - яких пояснень з приводу вимог позовної заяви не надав. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2, ч.6 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Як встановлено судом 07.07.2021 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис зареєстрований під № 16411 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованості у розмірі 52 432,18 грн.. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. 18.08.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66552918. Відповідно до п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно з вимогами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При цьому, слід зазначити, що матеріалами справи підтверджується той факт, що приватним виконавцем Клименком А.М. згідно з заявою про примусове виконання рішення, 18.08.2021 року було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса та винесена постанова. У зв`язку з чим позивачка була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги стягувача або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Нотаріусом, в свою чергу, не було надано суду доказів, що було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останньою нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 07 липня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Що стосується правової допомоги суд зазначає, що станом день на ухвалення судом рішення, доказів надання та оплати послуг на професійну правову допомогу суду не надано, а відтак дане питання судом не вирішувалося. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, той факт, що ухвала суду про витребування доказів на підтвердження правомірності здійсненого стягнення на підставі виконавчого напису виконана не була, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073, 60 грн.. Враховуючи викладене та

Outcome: approved