Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому 04 вересня 2011 року у виконавчому комітеті Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області за актовим записом № 16. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини. Поновлення шлюбних відносин неможливе. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Крім того позивачка зазначила, що неповнолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Оскільки вона не може самостійно забезпечити належний рівень життя дітей а відповідач добровільно не надає допомогу на їх утримання, позивачка просить суд стягнути аліменти на неповнолітніх дітей. При цьому вона посилається на те, що відповідач працездатний, має задовільний стан здоров`я та не має на утриманні інших осіб. Ураховуючи викладене позивачка просить суд розірвати вказаний шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] " та не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Позивачка у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у підготовчому судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги та не заперечував щодо їх задоволення. З врахуванням того, що відповідач повністю визнав позов, суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому судовому засіданні відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив,що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 вересня 2011 року у виконавчому комітеті Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області за актовим записом № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). З копій свідоцтв про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 8,9). Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини. Поновлення шлюбних відносин неможливе. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Неповнолітні діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні (а.с. 10). Відповідач добровільно не надає допомогу на їх утримання. Вказані обставини визнані відповідачем та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Статтею 12 ч. 1, 2, 3, 4 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому суд приходить до висновку, що вказаний шлюб необхідно розірвати. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ст. 182 СК України, при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою молодого віку, позивачка просить стягнути аліменти у мінімальному розмірі визначеному законом, доказів, які спростовували б вказані обставини суду не надав. Ураховуючи вищевикладене, суд задовольняє позов,розриває вказаний шлюб та стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачці за її бажанням після розірвання шлюбу залишити прізвище - " [PERSON] ". Оскільки позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору, то він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Ураховуючи клопотання позивачки суд не стягує з відповідача на її користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: approved