Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 12.02.2024 року надійшла заява [PERSON] встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, у якій вона просила суд: встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в селі Стрітенка (колишня назва - Октябрське) Волноваського району Донецької області Україна, в зв?язку з хронічною серцево-судинною недостатність, атеросклеротичним кардіосклерозом, хронічною ішемічною хворобою серця з гіпертензією. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. 14.02.2024 року учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно. Заявниця подала до суду заяву, у якій просила суд розглядати справу без її особистої участі, заяву просила задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , що виданий Волнованським РВ УМВС України в Донецькій області від 25.04.2002 року. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком заявниці, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №16. [INFO] помер [PERSON] у віці 71 рік на тимчасово окупованій території України - у селі Стрітенка (колишне Октябрьске) Волноваського району Донецької області. Причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз, хронічна ішемічна хвороба серця з гіпертензією. Факт смерті підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №571/68 від 12.12.2023 р., виданим державною бюджетною установою «Волноваський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Донська амбулаторія загальної практики сімейної медицини. Після його смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок за адресою [ADDRESS] , та недоотримана пенсія, що належала померлому на день смерті. Судом встановлено, що заявниця позбавлена можливості звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки у неї відсутнє свідоцтво про смерть її батька. Провести державну реєстрацію смерті батька та отримати свідоцтво про смерть не видається можливим для заявниці, оскільки лікарське свідоцтво про смерть батька видане не тимчасово окупованій території України, що унеможливлює фактичного підтвердження його смерті в органах РАЦС. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Нормою п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім?ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов?язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно Наказу №309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», Волноваський район Донецької області с тимчасово окупованою територією Російською Федерацією, Пунктом 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селиша і сели Донецької та Луганської областей, в яких, відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Тимчасово окупована російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) с невід?ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих рф територій України, водні об?єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих російською федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України. Згідно з вимогами ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров?я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, які затверджені наказом Міністерства юстиції України N? 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров?я України від 08 серпня 2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за №1150/13024. У своїх рішеннях «Кіпр проти Туреччини» (Cyprusv.Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та росії» (Mozerv.The Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016) ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який с винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Судом встановлено, що факт смерті підтверджую лікарським свідоцтвом про смерть батька №571/68 від 12.12.2023 року, яке видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з ч. 2\~ст. 319 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Враховуючи викладені обставини та наявні в справі докази, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в селі Стрітенка (колишня назва - Октябрське) Волноваського району Донецької області Україна. Відповідно до ч. 4 ст. 317\~ЦПК України\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved