Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Короткий зміст первісних позовних вимог В травні 2021 року [PERSON] , яка діє в інтересах дитини [PERSON] , звернулася до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування виконкому Інгулецької районної у місті ради, Орган опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради, повернення дитини та про визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування позовної заяви вказує, що від спільного проживання з відповідачем у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з батьком дитини (далі - Відповідач) не склалося через різні погляди на суспільне життя. Після розірвання відносин у 2018 році, дитина залишилася проживати разом з Позивачем. Відповідач не надавав ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, знаючи що Позивач перебуває у декретній відпустці і не має змоги матеріально себе та сина забезпечити. Позивач звернулась до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу з приводу примусового стягнення аліментів на утримання сина, [PERSON] . Згідно судового наказу від 14.08.2018 з Відповідача було стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів. З 03.10.2018 син відвідує ясла - садок № 207 комбінованого типу. Позивач особисто здійснювала оформлення дитини до садка в той час Відповідач займався особистими справами та не цікавився долею дитини. Після розірвання відносин Позивач не перешкоджала відповідачу спілкуватись із сином, [PERSON] бачився з батьком, коли відповідач виявляв бажання. Останній раз Відповідач попросив Позивача, щоб син на свята та у його вільний від роботи час побув за його місцем проживання. Позивач погодилася і син [PERSON] поїхав до батька. Коли зазначений термін скінчився, Позивач зателефонувала відповідачу щодо повернення дитини додому, оскільки йому необхідно продовжувати навчання в садку, оскільки син потребує спеціалізованої допомоги та відвідує ортопедичну - логопедичну групу. В саду з дитиною займаються кваліфіковані працівники. Відповідач в телефонному режимі повідомив, що син буде проживати разом з ним і що він Позивачу його не поверне. Позивач неодноразово приїздила за місцем проживання відповідача щоб побачити дитину, перевірити її стан психічного і фізичного здоров`я, забрати сина додому. Але відповідач уникав зустрічей, не відчиняв двері та нецензурно висловлювався. Позивач неодноразово викликала поліцію на допомогу забрати сина та повернути його на навчання. В березні 2021 року Позивач звернулася до виконкому Інгулецької районної у місті ради, як органу опіки та піклування, з метою розгляду питання про визначення місця проживання сина разом зі нею. У вирішенні даного питання було відмовлено, оскільки з 23.01.2021 [PERSON] проживає разом із батьком у Металургійному районі. Після отримання відмови Позивач звернулася до виконкому Металургійної районної у місті ради з вказаного вище питання. Звернення було розглянуто та прийнято рішення № 128 від 21.04.2021 «Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] в якому визначено місце проживання сина разом зі Позивачем. Короткий зміст зустрічних позовних вимог Після того, як [PERSON] з [PERSON] перестали проживати разом спір щодо місця проживання дитини між ними був відсутній, тому спільний син залишився проживати разом із своєю матір`ю. З моменту припинення сімейних відносин, [PERSON] постійно забирав сина до себе, піклувався та продовжую піклуватись про стан його здоров`я, регулярно сплачую аліменти на утримання сина, купую продукти та речі, які необхідно для гармонійного та повного розвитку дитини відповідного віку. В той же час незважаючи на припинення стосунків з відповідачкою, [PERSON] ніколи не заперечував та не чинив ніяких перепон у спілкуванні та проживанні сина з матір`ю. Однак [PERSON] почав помічати, що спільний малолітній син завжди виглядає неохайним, постійно переохолоджується у зв`язку з чим регулярно хворіє. Разом з тим вихователі КЗ ДНЗ №207 комбінованого типу почали скаржитись на поведінку [PERSON] зазначаючи, що мати постійно запізнюється і вчасно не забирає дитину із садка. Також був випадок коли мати не повідомивши про причини своєї поведінки взагалі забула забрати сина із дитячого садка. Разом з тим спільний малолітній син [PERSON] почав скаржитись на поведінку чоловіка з яким він проживає разом із [PERSON] . Зазначив, що [PERSON] ображає його, застосовує до [PERSON] , фізичну силу, а також дає йому для вживання алкогольні напої. Дізнавшись, що відповідачка сумлінно не виконує свої батьківські обов`язки [PERSON] , звернувся до неї з проханням пояснити причини своєї поведінки, однак, [PERSON] відмовилась говорити про це. За власним бажанням спільного малолітнього сина у 2021 році [PERSON] декілька місяців проживав разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Син постійно був доглянутим, охайним та здоровим, постійно відвідував дошкільний навчальний заклад, скарг чи претензій від вихователів не надходило, що також, підтверджується психолого-педагогічною характеристикою вихованця молодшої групи №3 «Колосок» (4-го року життя).. Однак наразі між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання спільного малолітнього сина [PERSON] . Вказане зумовлено, зокрема тим, що відповідачка спільною дитиною не цікавиться, інтересу до його розвитку та умов життя не виявляє, добровільно вирішувати питання зміни місця проживання дитини в досудовому порядку не бажає, у зв`язку з чим, змушений звернутися до суду із зустрічною позовною заявою. Рух по справі В травні 2021 року [PERSON] , яка діє в інтересах дитини [PERSON] , звернулася до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування виконкому Інгулецької районної у місті ради, Орган опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини. В липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , треті особи: виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2023 року провадження у справі за позовом [PERSON] , яка діє в інтересах дитини [PERSON] , до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування виконкому Інгулецької районної у місті ради, Орган опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, про визначення місця проживання дитини разом з батьком, закрито. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 04 вересня 2023 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Суд, 05 вересня 2023 року прийняв справу у своє провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідачам встановлено строк для подання відзиву. До суду 15 вересня 2023 року надійшло клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Суд, ухвалою від 22 вересня 2023 року надав можливість відповідачу за первісним позовом - [PERSON] брати участь у судовому засіданні Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №210/2717/21 в режимі відеоконференцзв`язку за межами приміщення суду, через сайт системи відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua, з використанням останнім власних технічних засобів. Відповідач [PERSON] не вийшов на відеоконференц зв`язок та скерував на адресу суду клопотання про неможливість участі в судовому засідання у зв`язку з технічними проблемами у з`єднанні. Клопотання відповідача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції судом були задоволені неодноразово, разом з тим останній має технічні несправності та не може приєднатись до судового засідання через сайт системи відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua, у зв`язку з чим в час призначений для судового розгляду надходять клопотання про відкладення процесу. Неодноразові посилання відповідача [PERSON] на необхідність відкласти підготовче судове засідання, оскільки останній бажає бути на ньому присутнім, суд вважає не обґрунтованим та додатково зазначає, що суд без жодних перешкод отримує електронну кореспонденцію від відповідача [PERSON] , розгляд у даній справі розпочато спочатку, а отже останній не позбавлений права у разі не можливості з`явитись в судове засідання, викласти свою позицію письмово у вигляді відзиву на позовну заяву та скерувати її на офіційну електронну пошту суду, як скеровує клопотання про відкладення. 23 листопада 2023 року на електронну пошту суду надійшов відзив [PERSON] на первісний позов. Суд, 23 листопада 2023 року закрив підготовче провадження у справі та перейшов до судового розгляду. Чергове судове засідання, 27 лютого 2024 року відповідач [PERSON] просив відкласти у зв`язку з тим, що він захворів, та надав фото документа складеного на німецькій мові, зміст якого відповідно встановити не можливо. Процесуальну поведінку відповідача [PERSON] , а саме постійні клопотання про відкладення розгляду справи, технічні несправності понад п`ять місяців, суд розцінює, як зловживання відповідачем процесуальними правами та необґрунтованість дій останнього. Додатково суд зазначає, що клопотання [PERSON] про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, відповідно, відмовляє у ньому, адже процесуальними вимогами ст.223, 240 ЦПК України чітко визначено підстави для відкладення судового розгляду, які з урахуванням змісту клопотання не є застосованими. Крім того, відповідач скерував відзив на позовну заяву, що враховується судом під час розгляду справи. Суд, 27 лютого 2024 року ухвалою залишив частину позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частині вимог щодо зобов`язання [PERSON] , [INFO] повернути [PERSON] дитину - сина [PERSON] , [INFO] - без розгляду за заявою позивача. Аргументи учасників сторін Представник первісного позивача [PERSON] адвокат Максимов Р.І. просив суд задовольнити первісний позов з урахуванням раніше наданих пояснень. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у своєму відзиві зазначає, що їх спільний син [PERSON] понад п`ять місяців проживав разом з ним, оскільки мати про нього погано піклувалась. Наразі Відповідач виїхав за кордон та на прохання колишньої дружини надати можливість спілкуватись із сином, або щоб останній приїхав до нього у Німеччину отримує відмову. Додатково зазначає, що позивачка вживає алкогольні напої, не слідкує за сином і тому сину набагато краще буде мешкати разом з батьком. Також просить суд врахувати що в країні запроваджено військовий стан і сину буде безпечніше із батьком у Німеччині. Третя особа Виконком Інгулецької районної у місті ради, як орган опіки та піклування скерували до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, при ухвалені рішення покладаються на розсуд суду. Фактичні обставини справи встановлені судом Первісний позивач [PERSON] представила для суду свідоцтво про зміну імені, відповідно до якого, остання 27 листопада 2019 року змінила прізвище та ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Свідоцтво видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, серія [NUMBER] (а.с.7, т.1). Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного життя у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Інгулецьким районним у місті Кривий Ріг відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, серія [NUMBER] (а.с.6, т.1). 14 серпня 2018 року Інгулецький районний суд міста Кривого рогу Дніпропетровської області 2018 року видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] 1977 р.н. на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] 2016 року народження, у розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з червня 2018 року і до повноліття дитини. Матеріали справи містять два талони-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію. З вказаних повідомлень встановлено, що зустрічний позивач [PERSON] взяв до себе спільну дитину і в подальшому відмовився повертати. [PERSON] довелось викликати поліцію, оскільки батько дитини поводить себе агресивно. Події відбувались 07 та 09 лютого 2021 року (а.с.9,10 т. 1). Працівниками поліції 29 квітня 2021 року, [PERSON] надана відповідь, що між сторонами склалися цивільно-правові відносини і було запропоновано звернутися до суду (а.с.11). Судом встановлено, що спільна дитина [PERSON] зареєстрований разом зі своєю матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до довідки від 11 лютого 2021 року за № 30 видана за підписом директора ЗДО №207 Єлексєєвої Наталії, дитина [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує КЗ № ДНЗ (ясла-садок) №207 КТ» КМР з 03.10.2018 по теперішній час (а.с.16). Із психолого-педагогічної характеристики вихованця молодшої групи №3 «Колосок» (4-го року життя) комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 207 комбінованого типу» Криворізької міської ради виданої 23 лютого 2021 року встановлено, що [PERSON] відвідує спеціальну групу для дітей з порушеннями опорно-рухового апарату з вересня 2020 року. Дитина народилась і проживає в неповній сім`ї. Батько з дитиною не проживає. НА час відвідування садочку дитина проживала з матір`ю. Та вітчимом [PERSON] . Мати приділяє увагу вихованню дитини. Вчасно приводе дитину та забирає з дитячого закладу. Зовнішній вигляд дитини охайний, одяг чистий, вдягнутий за сезоном. Мати цікавиться життям дитини в садочку, вчасно реагує на зауваження вихователів, але у спілкуванні з вихователем емоційно нестримана. Батько також приділяє увагу вихованню дитині. Часто забирає його з дитячого закладу та проводить з ним час. [PERSON] повертається від батька завжди з подарунками, новим одягом та їжею. Дитина радіє коли його забирає батько. Соціальне середовище та культурно-побутові умови в родинах задовільні. Психологічний клімат між батьками недоброзичливий (а.с.17, т.1). Первісний позивач [PERSON] офіційно працевлаштована на посаді машиніста підіймальної машини та відповідно до Довідки №333 від 04.03.2021р її заробіток з вересня 2020 по лютий 2021 включно складає 45223,48 грн. Згідно виробничої характеристики [PERSON] , розпочала свою трудову діяльність у АТ «Південний гірничозбагачувальний комбінат» з грудня 2014 року машиністом ексгаустера управління залізничного транспорту. З жовтня 2020 і по теперішній час працює машиністом підіймальної машини управління дробильно-транспортного комплексу. За час роботи проявила себе як кваліфікований, ініціативний, працелюбний відповідальний робітник. За час роботи у АТ «ПІВДГЗК» порушень трудової та виробничої дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці не мала (а.с.13). Головними спеціалістами служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради складено Акт обстеження умов проживання від 01 березня 2021 року, де за результатами обстеження та бесіди встановлено, що в квартирі створені умови для проживання дитини [PERSON] 2016 р.н. (а.с.18). Рішенням Металургійної районної у місті рада виконавчого комітету від 21 квітня 2021 року за № 128 визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с.20). Матеріали справи містять Акт від 08 липня 2021 року про встановлення факту проживання [PERSON] [INFO] , дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , 1977 р.н. з 10 січня 2021р по 06 червня 2021р. Рішенням Інгулецької районної у місті ради від 05 січня 2022 визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , а саме встановлення побачення з дитиною з періодичністю щотижня; порядок, системність та тривалість побачень: -1, 3 неділя місяця - з 17.00 год. п`ятниці до 19.00 год неділі; - 2, 4 неділя місяці - четвер з 17.00 год. до 19.00 год.; місце побачення у межах м. Кривого Рогу. Суду представлені відомості з комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської області від 06 грудня 2023 року за № 9084, з яких встановлено що гр. [PERSON] , 1977 р.н., наглядається лікарем-психіатром з 1999 року з приводу шизофренії, параноїчної форми (а.с.57). За відомостями комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської області від 14 грудня 2023 року за № 9262 [PERSON] за медичною допомогою лікаря-нарколога не звертався (а.с.58). На виконання ухвали від 23.11.2023 року суду надано Рішенням Інгулецької районної у місті ради від 20 грудня 2023 року за № 439 про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , відповідно до якого на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , матері дитини, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради виявив наступне. Батьки малолітнього [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у шлюбі не перебу\-вали. Малолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю, [PERSON] та її співмешканцем, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно із актом обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, за місцем проживання матері створено умови для проживання, розвитку та виховання дитини. З інформації адміністрації Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 207 Криворізької міської ради та характеристики [PERSON] , з`ясовано, що у сім`ї малолітнього [PERSON] створені умови для задовільного розвитку дитини. Психо\-логічне середовище в сім`ї спокійне, стосунки між членами сім`ї доброзичливі. В сім`ї приділяють достатню увагу вихованню дитини. Батько, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але на цей час відповідно до його особистої заяви, наданої в електронному вигляді до служби у справах дітей виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, перебуває за межами України. Приймаючи до уваги вищевикладене, виконком вирішив: вважати доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] (а.с.60). Мотиви та висновки суду Відповідно до ст. 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Згідно із ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. 3 ст. 11 цього Закону батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Такі заходи можуть бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Згідно із ст. 19 СК України, при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до постанови Верховного Суду від 3 травня 2022 року у справі №944/4968/20 сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Як вбачається з матеріалів справи та слідує із встановлених судом обставин, батько [PERSON] не надав доказів свого працевлаштування, натомість зазначив, що перебуває у Німеччині і отримує допомогу, як біженець в підтвердження чого надіслав документи (а.с.45 зворот Т. 2). Мати дитини [PERSON] працевлаштована та має підтверджений дохід. Відповідачем за первісним позовом не надано доказів того, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю буде суперечити інтересам дитини, обставини на які останній посилається у відзиві жодним чином не підтвердженні під час судового розгляду. Обставин, які б свідчили, що у разі не зміни місця проживання малолітнього сина сторін загрожує дитині психологічно або фізично чи призведе до негативних для дитини наслідків, створить для неї нестерпні умови, не встановлено. Як зазначено вище, суд при вирішенні спору враховує, що з народження та до часу виникнення конфліктної ситуації між батьками, дитина проживала разом із матір`ю та є емоційно прихильною до обох батьків. Однак, мама є найбільш емоційно привабливим членом сім`ї та забезпечує захист дитині. Відповідно висновку Виконавчого комітету Інгулецької міської ради № 439 від 20.122023, комісією вирішено за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з її матір`ю - [PERSON] за місцем її проживання. Докази на спростування такого висновку не надані. Згідно характеристики із дитячого закладу, ставлення дитини до матері позитивне, негативних висловлювань в бік мами не має, встановлені теплі емоційні зв`язки сина та матері. Батько достатньо приділяє сину уваги, грається з ним, купляє іграшки. Встановлено, що син дійсно мешкав з батьком декілька місяців. Наразі син сторін проживає разом із матір`ю. При визначенні місця проживання дитини потрібно виходити з того, щоб не порушити для дитини відчуття стабільності та спокою, врахувати якнайкращі її інтереси. Аналізуючи характеристики, рішення виконкому, зібрані у справі докази та поведінку сторін, суд приходить до висновку, що проживаючи з матір`ю [PERSON] має змогу повноцінно спілкуватися і з мамою і з татом. Проживаючи з татом, [PERSON] був позбавлений спілкування з матір`ю, перебуває під впливом батька, враховуючи малолітній вік дитини, вказані обставини можуть призвести до негативних психоемоційних наслідків. Належна увага повинна приділятись поглядам та думці дитини у відповідності з її віком і зрілістю. Право бути почутою є правом дитини, а не обов`язком. У кожній конкретній ситуації опитування дитини здійснюється із врахуванням її віку та можливості висловити її думку. Водночас думка дитини не завжди може відповідати її найкращим інтересам. Верховний Суд у постанові від 08.02.2024 у справі № 623/3801/19 зауважив, що суд може оцінювати думку малолітньої дитини в силу її віку не лише безпосередньо в судовому засіданні, але і через професійне посередництво, зокрема шляхом її опитування у присутності спеціаліста психолога, який має відповідну кваліфікацію та може проводити бесіди з дитиною і правильно передати та інтерпретувати її слова, з фіксацією його результатів для суду у вигляді висновків спеціаліста. У цій справі від сторін не надходило клопотань про допит малолітнього [PERSON] , разом з цим вказаний допит може завдати ще більшого емоційного навантаження на дитину, прихильність дитини до батьків з`ясовувалася шляхом дослідження психолого-педагогічної характеристик [PERSON] та побутових характеристик батьків, їх сімейний та соціальний стан, їх моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, які оцінені судом. Суд зауважує, що відповідач за первісним позовом [PERSON] не надав суду доказів, що має належні та постійні засоби для існування розуміючи, що хоче забрати собі для спільного проживання малолітню дитину, яка потребує, окрім батьківської турботи та уваги, очевидні речі, такі як їжа, одяг, відвідування дитячих закладів та інші. З урахуванням встановленого, суд констатує, що в першу чергу враховує найкращі інтереси дитини. Суд звертає увагу, що визначення місця проживання дитини з одним із батьків не є перешкодою для іншого щодо виконання як обов`язків так і здійснення прав, оскільки батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання та розвитку дитини незалежно від того, що проживають окремо один від одного. Кожен із батьків не позбавлений права порушувати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дитини з урахуванням обставин, що матимуть істотне значення. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М. С. проти України» йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. У цій справі судом встановлено , що мати дитини (первісний позивач) має постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , працевлаштована, характеризуються позитивно, створила всі умови для проживання, виховання та розвитку сина. Проживання сина з матір`ю відповідає інтересам дитини, дитина має усталений спосіб життя, який відповідає її віковим, емоційним та фізичним потребам, а тому відсутні підстави для його зміни шляхом визначення місця проживання з батьком. Таким чином, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити та визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з матер"ю [PERSON] , [INFO] за місцем її проживання. Суд враховує, що місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Враховуючи, що місце реєстрації [PERSON] , [INFO] збігається з адресою реєстрації матері [PERSON] - [ADDRESS] , суд не вбачає підстав додатково вказувати конкретну адресу проживання. Задоволення первісного позову повністю виключає задоволення зустрічного позову. Зустрічний позивач не обґрунтував доводи заявленого позову, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Звимогами ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Додатково суд роз"яснює, що первісний відповідач, зустрічний позивач [PERSON] не позбавлений права на участь у вихованні та спілкуванні з сином, та у разі наявності перешкод або недосягнення домовленості щодо способів участі, спір між сторонами може бути вирішений в судовому порядку. Судові витрати Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved