Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 13.08.1994. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 13.08.1994 уклала з відповідачем шлюб, у якому народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу відносини в сім`ї погіршилися через зловживання чоловіком спиртними напоями, внаслідок чого постійно виникають конфлікти та непорозуміння. Вказала, що шлюбні відносини між ними фактично припинено, втрачено почуття любові та поваги, відсутнє нормальне спілкування. Переконана, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а його збереження суперечитиме її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила суд такий задовольнити. Додатково вказала, що з часу подання позовної заяви відносини з відповідачем істотно погіршилися, можливість примирення між ними відсутня, а подальше перебування у такому шлюбі може потягнути негативні наслідки для неї та дітей. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Вказав, що перебуває у шлюбі з позивачем майже 30 років та жодних підстав для його розірвання не вбачає, а така поведінка дружини суперечить її дійсній волі та інтересам дітей і внуків. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на тривалість шлюбних відносин та наявність у сторін трьох дітей, одна з яких є неповнолітньою. Заслухавши думку учасників справи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 13.08.1994, зареєстрований такий у відділі реєстрації актів громадянського стану Галицького району м. Львова, про що зроблено актовий запис № 254. У шлюбі народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, вони не проживають разом та не підтримують подружніх відносин. Незважаючи на надання судом строку для примирення, сторонами такого не досягнуто. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 073, 60 грн.

Outcome: approved