Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 09.11.2023 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів за договором позики та пені. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.11.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.11.2023 позов забезпечено шляхом накладення арешту із забороною відчуження та розпорядження на 1/4 частку квартири за адресою [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.12.2023 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. Позов обґрунтований тим, що 31 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачами було укладеного договір позики, за яким позивач [PERSON] передала у власність відповідачам [PERSON] , [PERSON] грошові кошти в розмірі 15 000,00 доларів США повністю до підписання даного договору. Вищевказані кошти відповідачі зобов`язались повернути позивачу до 01 червня 2020 року кожних чотири місяці. Однак, позичені кошти було повернути частково, а саме: 29 березня 2021 року - 2 000,00 доларів США; 15 квітня 2021 року - 2 000,00 доларів США;\~ 26 квітня 2021 року - 2 000,00 доларів США; 06 грудня 2021 року - 2 000,00 доларів США. Розмір боргу за дговором позики складає 7 000,00 доларів США. Крім цього, в п. 5 договору позики, сторони домовились, що за несвоєчасне виконання свого обов`язку з повернення позичених грошових коштів відповідачі сплачують позивачу пеню в розмірі 0,5 відсотка позичених грошових коштів за кожен день прострочення зобов`язання. В п. 6 договору сторони домовились, що строк позовної давності визначається в цьому договорі позики в 6 років, в тому числі і щодо вимог з стягнення пені. Таким чином, розмір пені складає 93 600,00 доларів США, згідно розрахунку: розмір пені - 75,00 доларів США (0,5 % від позиченої суми - 15 000 (доларів США); кількість прострочених днів - 1 248; 75,00 доларів США X 1 248 днів = 93 600,00 доларів США. На підставі зазначених обставин, просила суд стягнути із відповідачів в рівних частках суму боргу за договором позики в розмірі 7 000,00 доларів США, пеню в розмірі 97 600 доларів США, та понесені судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання 22.02.2024 не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від її представника адвоката Дудурова О.О. до суду надійшла заява в якій він просив розгляд справи проводити без участі позивача та представника, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання 22.02.2024 повторно не з`явилися, про день та час слухання справи були повідомлені відповідно до вимог закону за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі і через оголошення на офіційносу вебсайті Судової влади України. Правом на подання відзиву не скористалися. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідачі не подавали. За таких обставин, з урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до вимог ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від виконання зобов`язання, в силу положень ст. 525 ЦК України, не допускається. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Судом встановлено, що 31 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачами було укладеного договір позики, за яким позивач [PERSON] передала у власність відповідачам [PERSON] , [PERSON] грошові кошти в розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) доларів США повністю до підписання даного договору. Вищевказані кошти відповідачі зобов`язались повернути позивачу до 01 червня 2020 року кожних чотири місяці (а.с.3). Пунктом 5 договору позики, сторони домовились, ще за несвоєчасне виконання свого обов`язку з повернення позичених грошових коштів відповідачі сплачують позивачу пеню в розмірі 0,5 відсотка позичених грошових коштів за кожен день прострочення зобов`язання. В п. 7 договору сторони домовились, що строк позовної давності визначається в цьому договорі позики в 6 років, в тому числі і щодо вимог з стягнення пені. Позичені кошти було повернути частково, а саме: 29 березня 2021 року - 2 000,00 доларів США; 15 квітня 2021 року - 2 000,00 доларів США;\~ 26 квітня 2021 року - 2 000,00 доларів США; 06 грудня 2021 року - 2 000,00 доларів США (а.с.3 на звороті). Таким чином, судом встановлено, що у зв`язку з частковим погашенням боргу чотирма рівними платежами по 2000 доларів США в період з 15 квітня по 06 грудня 2021 року, на загальну суму боргу 8000 доларів США, борг відповідачів перед позивачем становить 7000 доларів США. Водночас, як визначено сторонами в п. 5 договору позики, за несвоєчасне виконання свого обов`язку з повернення позичених грошових коштів відповідачі сплачують позивачу пеню в розмірі 0,5 відсотка позичених грошових коштів за кожен день прострочення зобов`язання. Тобто сторонами визначено, що пеня розраховуються не від суми боргу на дату прострочення, а саме від суми позики, яка становила 15000 доларів США. Оцінюючи такі умови щодо нарахування пені суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, домовленість між сторонами про те, що пеня розраховується від суми позичених грошових коштів, яка становила 15000 доларів США, є такою, що суперечить визначенню пені наданому в ч. 3 ст. 549 ЦК України, яка за цією нормою Закону повинна розраховуватися саме від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, що в даному випадку станом на станом на 06 грудня 2021 року становила 7000 доларів США. Таким чином, суд вважає, що пеню слід розраховувати саме від простроченої суми 7000 доларів США, за період прострочення з 06 грудня 2021 року по 09 листопада 2023 року (день звернення до суду). Відтак, кількість прострочених календарних днів становить 704. Виходячи із визначеного сторонами розміру пені (0,5% за день), пеня за один день прострочення становить - 35 доларів США (7000 х 0,5%= 35). Отже судом встановлено, що за період з 06 грудня 2021 року по 09 листопада 2023 року розмір пені від простроченої суми боргу (7000 доларів США) становить 24 640 доларів США (35*704). Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідачів в користь позивача слід стягнути борг за договором позики від 31 жовтня 2018 року в сумі 31 640 доларів США, з яких: заборгованість за тілом позики - 7000 доларів США; пеня за період прострочення грошового зобов`язання з 06 грудня 2021 року по 09 листопада 2023 року - 24 640 доларів США. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 13 420 грн. Відтак, враховуючи присуджені до стягнення суми боргу за договором позики, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, в сумі\~ 4059,55 грн.. На підставі наведеного,

Outcome: partial