Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

24 листопада 2023 року на адресу Білоцерківського міськрайонного суду з Голосіївського районного суду міста Києва надійшла за підсудністю позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, згідно з якої представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 15822,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 квітня 2018 року між ПрАТ «АХА Страхування» (21.07.2019 року змінено назву на ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» (Страховик) та [PERSON] (Страхувальник) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 116743а8кп, яким було застрахована цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу «Honda CR-V», реєстраційний номер [NUMBER] . 09 грудня 2018 року було вчинено дорожньо-транспортну пригоду за участю забезпеченого транспортного засобу та автомобіля «Mersedes Benz GL 550», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Страхувальник за договором звернувся до позивача та отримав страхове відшкодування в сумі 43530,00 грн. На момент ДТП транспортний засіб відповідача було застраховано ПАТ «НАСК «Оранта» з лімітом страхової відповідальності в сумі 100000,00 грн. ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 27708,00 грн. (сума страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного знос автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер [NUMBER] . Розмір різниці між сумою виплаченою позивачем на виконання договору добровільного страхування наземного транспорту (43530,00 грн.) - фактичним розміром шкоди та сумою випаленою позивачу ПАТ «НАСК «Оранта» (27708,00 грн.) становить 15822,00 грн. Вказана сума має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 24 листопада 2023 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд у справі на 17 січня 2024 року. Через неявку відповідача в судове засідання, призначене на 17 січня 2024 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 22 лютого 20224 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом своєчасно. Представник позивача у клопотанні від 19 лютого 2024 року, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач повідомлявся судом за зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ). За таких обставин, суд вважає відповдіно до ч.1 ст. 280 ЦПК України здійснювати заочний судовий розгляд без участі сторін, за наявними матеріалами справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 25 квітня 2018 року між [PERSON] та АТ «СК «АХА Страхування» укладено договорі добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» щодо забезпечення цивільно-правової відповідальності транспортного засобу (а.с.8-23). Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 20219 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за те, що останній 07 грудня 2018 року, керуючи автомобілем«Mersedes Benz GL 550», реєстраційний номер [NUMBER] здійснив зіткнення з автомобілем «Honda CR-V», реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив п.п.2.3 (б), 13.1 ПДР України. 07 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до страховика з повідомленням про настання страхового випадку (а.с.25027). 23.05.2019 оглянуто транспортний засіб [PERSON] та складено дефектну відомість (а.с.29-31). Страховиком [PERSON] здійснено розрахунок страхового відшкодування та випадено останньому 33570,00 грн 01 березня 2019 року і 9960,00 грн. 10 червня 2019 року (а.с.37-39). 16.05.2019 ПрАТ «АХА Страхування» звернулося до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про стягнення заборгованості в порядку регресу на суму 33570,00 грн. (а.с.40) та отримало від ПАТ «НАСК «Оранта» грошові кошти в сумі 21408,00 грн 19 жовтня 2021 року та 6300,00 грн. 08 листопада 2021 року (а.с.41,43). 20.06.2019 ПрАТ «СК «АХА Страхування» змінило назву на ПрАТ «СК «АРКС» (а.с.44). При вирішенні справи суд виходить з наступного: Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»). Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц). Як зазначено у позовній заяві, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу - автомобіля «Mersedes Benz GL 550», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» з лімітом страхової відповідальності в сумі 100000,00 грн. ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 27708,00 грн. (сума страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного знос автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер [NUMBER] . Тому, розмір різниці між сумою виплаченою позивачем на виконання договору добровільного страхування наземного транспорту (43530,00 грн.) - фактичним розміром шкоди та сумою виплаченою позивачу ПАТ «НАСК «Оранта» (27708,00 грн.) становить 15822,00 грн. і саме ця сума, на думку позивача, має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Суд не погоджується з такою правовою позицією ПрАТ «Страхова компанія АРКС» у зв`язку з тим, що розмір страхового відшкодування, виплачений позивачем потерпілій особі [PERSON] становить 43530,00 грн. і саме з вимогою про відшкодування такої суми позивач правомірно в порядку суброгації звертався до ПАТ «НАСК «Оранта», так як вказана сума не перевищує ліміту страхової відповідальності в сумі 100000,00 грн., як про це і було зазначено представником позивача у позовній заяві, поданій до суду. Доказів перевищення ліміту страхового відшкодування при виплаті потерпілому страхового відшкодування, стороною позивача не надано. Задоволення позовної вимоги на думку суду, порушувало б принцип страхування власників наземних транспортних засобів, за яким цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу в межах суми страхового відшкодування покладена на страховика, а винна особа має відшкодувати шкоду, яка не покривається розміром страхового відшкодування. За таких обставин суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed