Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

30 серпня 2023 року позивач приватного акціонерного\~товариства «Черкаське\~хімволокно» в\~особі Відокремленого\~підрозділу «Черкаська\~ТЕЦ» (м. Черкаси) звернувся з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ». Оскільки в будинку [ADDRESS] встановлений лічильник обліку теплопостачання, нарахування за послугу здійснювалися згідно п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630. Відповідачі своєчасно з січня 2013 року не вносить плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 01 червня 2023 року складає 51\~029,61 грн. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 51\~029,61 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 12912,97 грн., три відсотки річних у розмірі 3771,07 грн., а всього 67713,65 грн. та судові витрати. 19 вересня 2023 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23 жовтня 2023 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси передано справу за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси. \~ \~ \~ \~14 листопада 2023 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] \~в судове засідання не з`явилась, хоча були належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відзиву на позов не подала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, відзиву на позов не подав, просив застосувати при розгляді справи трирічний строк позовної давності. Пояснив, що він є жива людина, не є господарюючим суб`єктом і не має сплачувати за загальне природокористування. Ліцензію на спеціальне природокористування позивач має надавати та на яких підставах підприємство стало приватним. Природні ресурси відповідачу дані від права народження. ТЕЦ був побудований для потреб населення. Тарифи піднімаються і з відповідачів вимагають плату за те, що вони не виробляли - це злочин соціальний геноцид. Стаття 55 Бюджетного кодексу визначає захищені видатки бюджету оплата комунальних послуг. Отже, бюджетом передбачена оплата комунальних послуг для населення. Подача тепла не послуга, а життєзабезпечення. Згідно ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, життя і здоров`я відповідачів первинне, ніж права акціонерів ТЕЦ. В ст.142 Конституції України передбачено, що фінансовою основою місцевого самоврядування є кошти місцевих бюджетів, комунальне майно. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього\~Кодексу. Копією ліцензії, витягами зі статуту, положення та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб позивачем підтверджено, що у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії як теплопостачальна організація. Так, у ліцензії, виданої за рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 804 від 05.06.2014 р. (переоформлено рішенням від 29.12.2016 р. № 2444) вид господарської діяльності позивача вказаний як «виробництво теплової енергії на теплоцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках». Отже, позивач як здобувач ліцензії щодо права на здійснення господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії є теплопостачальною організацією а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Правовідносини між постачальником теплової енергії і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~та\~Постановою КМУ № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Відповідно до ч. 1\~ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтями\~20,\~21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~ст. 24 Закону України «Про теплопостачання»\~визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затверджено\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц, 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц, 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18-ц, 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17, Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8196/20 від 7 липня 2020 року. Велика Палата Верховного Суду у справі № 712/8196/20 погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачку від обов`язку оплати за надані такі послуги. Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону\~№ 1060-IX\~від 03.12.2020 публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відповідно до змісту статей\~13, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», централізоване опалення віднесено до житлово-комунальних послуг. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, в порядку визначеному КМУ. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до\~ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Доданими до позовної заяви рішеннями Черкаської міської ради від 24.05.2000р. № 520, від 31.10.2007р. № 1480 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» підтверджено, що у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії як теплопостачальна організація. Суду не надано доказів від`єднання квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання з додержанням вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом № 4 від 22.11.2005 р. Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України та Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом № 169 від 26.07.2019 р. Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду у справі № 226/1437/16-ц від 19.08.2019 року. Викладене також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15. Судом встановлено, що на ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», покладений обов`язок із забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності. Згідно відповіді органу реєстрації місця проживання особи від 15.12.2021р. № 26873-01-10, за адресою: [ADDRESS] , відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 13.07.1984 року, відповідач [PERSON] , [INFO] з 03.12.1986 р. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.11.1996 р. квартира по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . 25.12.2002 р. [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] (запис акта про переміну прізвища від 25.12.2002 р. № 161 по архіву відділу ДРАЦС по м. Черкаси). Отже, зважаючи на вищенаведене, відповідачі за позовом є співвласниками та споживачами послуг по опаленню та гарячому водопостачанню квартири у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», отже \~несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідачі, фактично споживаючи вищезазначені послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій\~(передбачених п. 37 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 р. та ст.ст. 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»)\~щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі.\~Аналогічні висновки були зроблені у Постановах Верховного Суду у справах № 645/5401/17 від 29.11.2019 р. та № 465/5138/15-ц від 31.10.2019 р. З розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання встановлено, що з 01.01.2013 р. станом на 01 червня 2023 року відповідачі мають заборгованість перед ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» за надані їм послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 51029,61 грн. Вказаний розрахунок є,\~по суті, випискою з особового рахунку, що є належним доказом по нарахуванням по особовому рахунку відповідачів, підписаний бухгалтером теплопостачальної організації, як спеціаліста відповідального за даний напрямок роботи та інші документи, а отже належним і допустимим доказом. Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВГСУ від 06.04.2017 р. у справі № 905/2009/15, в якій касаційний суд зазначив, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних операцій. Враховуючи надані суду докази, суд доходить висновку, що відповідачі отримують комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються відповідачам, проте порушують встановлений законом обов`язок щодо своєчасної оплати вказаних послуг, чим порушені права та законні інтереси позивача. Відповідачем в ході судового розгляду було заявлено про застосування строку позовної давності за період, що передує трьохрічному строку зверненню до суду з даним позовом, тобто з 30.08.2020 р. по 30.08.2023р. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому,Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»(набрав чинності 02.04.2020) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Українидоповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»постановлено установити карантин на усій території України з 12.03.2020, який тривав до 30.06.2023. Отже, строк позовної давності, який в силу приписів пункту 12Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину, на момент звернення до суду з позовом 30.08.2023р. сплинув за період з 01.01.2013. по 29.08.2020р. на суму боргу 27\~962,61 грн. Оскільки остання сплата споживачами згідно розрахунку зафіксована у квітні 2016 року, підстав для висновку про переривання строку позовної давності суд не вбачає. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення боргу за період з 30.08.2020 р. по 30.08.2023 р. в сумі 51029,61 грн. - 27\~962,61 грн. = 23\~067 грн. Стосовно заперечень відповідача проти обов`язку споживача оплачувати житлово-комунальні послуги, суд враховує, що згідно зі ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Положеннями пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає передбачений пунктом 5 частини другої статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону відповідачі як споживачі зобов`язані оплатити спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з теплопостачання та підігріву води, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку за період з 30.08.2020р. по 30.08.2023 р. становить 747,13 грн. (7,83 + 137,80 + 182,04 + 158,04 + 138,03 + 91,57 + 14,68 + 0,37 + 4,13 + 12,64). Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3% річних відповідно до розрахунку за період з 30.08.2020 р. по 30.08.2023 р. становить 249,80 грн. (0,23 + 2,25 + 1,09 + 43,35 +56,17 + 50,20 + 50,61 + 33,84 + 6,18 + 0,10 + 1,28 + 3,36 + 1,14). Всього до стягнення з відповідачів солідарно підлягає заборгованість за житлово-комунальні послуги 23\~067 грн., інфляційні 747,13 грн. та 3% річних 249,80 грн. в порядку ст.625 ЦК України, всього 24 063,93 грн., оскільки відповідачами порушені права позивача на оплату житлово-комунальних послуг та обраний позивачем спосіб судового захисту обґрунтований на законі. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною ціною 67\~713,65 грн. позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2684 грн., тому пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з відповідачів підлягає судовий збір в сумі 2684*(24063,93/67713,65)= 1073,60 грн. в рівних частках, тобто по 536,80 грн. з кожного.

Outcome: partial