Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Мазурова К.Д. звернулася до суду з позовом та позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Ганнівсько- Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 08 грудня 2020 року, згідно з яким вона все своє майно заповідала [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про право власності па житло, виданого 09.06.1999 Управлінням комунального майна та приватизації виконавчого комітету Сумської міської ради, зареєстрованого в Сумському ООБТІ за р. № 94 квартира під номером [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] та померлій [INFO] [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення часток. З метою оформлення права власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , Позивач через свого представника звернувся до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спільній сумісній власності на квартиру Позивачу було відмовлено у зв`язку з не визначенням 1/3 частки у праві спільної сумісної власності за [PERSON] . Оскільки 01 листопада 2023 року приватним нотаріусом СРНО Хоменко О.В. на адресу [PERSON] був надісланий лист - виклик для підписання заяви про визначення розміру часток за померлою особою. Станом на 14 листопада 2023 року [PERSON] до нотаріуса не з`явився, зв`язку з ним немає. На сьогоднішній день у Позивача склалася така ситуація, що відсутність визначених часток у спільній сумісній власності спадкоємців та самого Позивача унеможливлює оформлення права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Тому просить суд визначити частки в спільній сумісній власності на житлове приміщення - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 часток відповідно за кожним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся на офіційному веб-сайті судової влади України. Приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. надала до суду заяву у якій просить розглядати справу без її участі, при вирішенні питання по суті покладаються на думку суду. Суд, заслухавши представника сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 37 (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Ганнівсько- Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 08 грудня 2020 року, згідно з яким вона все своє майно заповідала [PERSON] (а.с. 10). Згідно з свідоцтвом про право власності па житло, виданого 09.06.1999 Управлінням комунального майна та приватизації виконавчого комітету Сумської міської ради, зареєстрованого в Сумському ООБТІ за р. № 94 квартира під номером [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] та померлій [INFO] [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення часток (а.с. 8). З метою оформлення права власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , Позивач через свого представника звернувся до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спільній сумісній власності на квартиру Позивачу було відмовлено у зв`язку з не визначенням 1/3 частки у праві спільної сумісної власності за [PERSON] (а.с. 11). На сьогоднішній день у Позивача склалася така ситуація, що відсутність визначених часток у спільній сумісній власності спадкоємців та самого Позивача унеможливлює оформлення права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до Постанови Великої Палати , Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі №522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зроблено висновок, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, частки кожного власника - 1/3 від частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. про визначення часток у праві спільної сумісної власності на житлове приміщення - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 часток відповідно за кожним. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved