Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просила суд встановити факт її постійного проживання однією сім`єю з 2010 року зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви зазначала, що [INFO] померла її свекруха [PERSON] . Вона заявник, її свекруха та син померлої, її (заявника) чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , проживали з 2010 року однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , мали спільний побут та бюджет. Вказаний будинок на праві власності належить їй (заявнику). Вона із [PERSON] проживала постійно разом, оскільки останній через похилий вік було важко доглядати за собою, тому їй необхідна була стороння допомога. Після смерті [PERSON] вона самостійно організувала поховання свекрухи. На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема, належні спадкодавцю земельні ділянки. За життя 16 липня 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилося, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповідала їй (заявнику). Інші спадкоємці до майна померлої [PERSON] відсутні. Оскільки вона на день смерті [PERSON] проживала разом із спадкодавцем у належному їй, заявнику [PERSON] , житловому будинку за вказаною вище адресою, проте не була зареєстрованою, до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті свекрухи у визначений законом строк вона не подавала, вважаючи, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину за вказаним заповітом. 23 червня 2023 року з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті свекрухи [PERSON] , вона звернулася до Другої броварської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої за заповітом від 16 липня 2013 року, складеним спадкодавцем на її ім`я, проте державний нотаріус повідомив про відсутність правових підстав для видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в установлений законом строк заяву про прийняття спадщини вона не подала, факт постійного проживання із померлою не підтверджений, тому їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення цього юридичного факту, необхідного для прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] . Заявник [PERSON] та представник заявника адвокат Філіпова О.В. у судове засідання не з`явилися, остання подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за їхньої відсутності та задовольнити вимоги заяви на підставі наданих доказів. Заінтересована особа Друга броварська державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за відсутності їхнього представника. Заінтересована особа Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за відсутності їхнього представника, заяву підтримує, проти її задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Суд встановив, що [INFO] у віці 96 років померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 січня 2016 року, після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. Заявник [PERSON] , [INFO] , з 06 листопада 1971 року перебувала у шлюбі із [PERSON] , 1942 року народження, який помер [INFO] та є сином [PERSON] . Згідно із договорами купівлі-продажу від 26 жовтня 1999 року та 25 січня 2000 року [PERSON] продала, а чоловік заявника [PERSON] , перебуваючи у шлюбі із [PERSON] , купив житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,446 га, з яких: 0,250 га для ведення індивідуального житлового будівництва та 0,196 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . За змістом ч. 1 ст. 22 КпШС України, чинного на час укладення цих договорів, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] заявник [PERSON] стала одноосібним власником зазначених житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується виданими 26 січня 2016 року заявнику [PERSON] . Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області свідоцтвами про право власності та свідоцтвами про право на спадщину за законом, зареєстрованими в реєстрі за №№\~1-16, 1-17, 1-18 та 1-19. Із заповіту від 16 липня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Кутовою Т.А., зареєстрованого в реєстрі за №\~1361, вбачається, що [PERSON] , 1920 року народження, яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , усе своє майно, яке буде їй належати на день смерті, заповідала заявнику [PERSON] . На день смерті [INFO] спадкодавець [PERSON] була зареєстрованою та проживала за вказаною адресою: [ADDRESS] , разом із нею на день смерті постійно проживала, але не була зареєстрована у даному будинку заявник [PERSON] , що підтверджується довідкою за №\~187 від 02 серпня 2023 року, виданою виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. Згідно із довідкою Жердівської сільської ради Броварського району Київської області від 26 січня 2016 року за №\~107 заявник [PERSON] провела поховання свекрухи [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті вона постійно проживали разом зі спадкодавцем та вони вели спільне господарство. Листом від 23 червня 2023 року за вих. № 1359/01-16 державним нотаріусом Другої броварської державної нотаріальної контори заявнику Сушко К.М. було роз`яснено, що для відкриття спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] та видачі їй як спадкоємцю за заповітом свідоцтва про право на спадщину за заповітом заявнику необхідно звернутися до суду із заявою щодо встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23 червня 2023 року №\~72936863 видно, що за даними Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація щодо спадкової справи до майна померлої [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 23 постанови №\~7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом ст. ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеним та встановленим факт проживання однією сім`єю спадкоємця за заповітом [PERSON] разом зі спадкодавцем, свекрухою [PERSON] , яка померла [INFO] , у належному їй (заявнику) на праві власності житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. Доказів того, що спадкоємець за заповітом [PERSON] проживала однією сім`єю разом зі спадкодавцем [PERSON] у належному заявнику на праві власності житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 2010 року, заявником суду не надано, тому заява [PERSON] про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю підлягає задоволенню лише частково. Зазначений вище факт судом встановлено для надання заявнику [PERSON] можливості оформити свої спадкові права за заповітом від 16 липня 2015 року після смерті [PERSON] . На підставі викладеного вище,

Outcome: partial