Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання стягнення аліментів. Посилався на те, що є непрацездатним, особою з інвалідністю першої групи безстроково. Зазначив, що у зв`язку з постійними витратами на підтримання стану здоров`я потребує матеріальної допомоги, яку може надавати його син [PERSON] . Повідомив, що відповідач проживає разом з ним, надає йому фізичний постійний догляд, що виражається у допомозі по господарству, обслуговуванні у побутових потребах, оплачує комунальні послуги. Проте, як зазначає позивач, саме матеріальна допомога від сина є нерегулярною, інших осіб, які б могли утримувати батька, він не має. Позивач вказує, що між сторонами спору не досягнуто згоди щодо розміру добровільного утримання. Просить суд стягнути аліменти на його утримання у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач та його представник до суду не з`явилися, проте надали заяву, згідно якої позивач свої вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач до суду не з`явився, проте надав заяву, згідно з якою просить справу розглянути без його участі, проти стягнення аліментів не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали\~справи в\~їх сукупності,\~суд дійшов\~до наступних\~висновків. Як вбачається з пенсійного посвідчення № [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи, [PERSON] є непрацездатною особою пенсіонером за віком. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 204563 [PERSON] встановлена група інвалідності "Перша "Б" з 14.11.2018 безстроково. Як підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , позивач [PERSON] є батьком [PERSON] . За даними акту перевірки паспортного обліку, сторони проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Наявні в матеріалах справи письмові докази суд вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Встановивши фактичні обставини справи, суд керується наступним Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦПК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини, пов`язані з обов`язком повнолітніх дочки, сина утримувати батьків врегульовані Главою 17 Розділу ІІІ СК України (статті 202, 203 СК України) Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Судом встановлено, що [PERSON] є непрацездатною особою, є особою з інвалідністю. Суд приймає до уваги твердження позивача про необхідність щомісячних витрат для підтримання стану здоров`я позивача. Доказів зворотного суду не надано, а тому на переконання суду у позивача дійсно виникає потреба у матеріальній допомозі з огляду на статус особи з інвалідністю. Інших осіб, які зобов`язані утримувати непрацездатного [PERSON] судом не встановлено. Суд зазначає, що заявлений позивачем розмір аліментів є розумним, справедливим, забезпечить потребу позивача у матеріальній допомозі і, водночас, не покладає невиправданого тягара на відповідача. Зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, які підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з метою забезпечення права позивача на належне матеріальне забезпечення. Суд зазначає, що обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались. Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved