Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

У жовтні 2023 року керівник Бердянської окружної прокуратури Запорізької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, документований паспортом громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого 25.04.2009 відділом УФМС Росії по Республіці Саха (Якутія) в Мирненському районі, код підрозділу 140-004, успадкував за законом після смерті матері [PERSON] , земельну ділянку площею 5,2812 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Приморської міської ради Приморського (Бердянського) району Запорізької області, кадастровий номер 2324810100:13:002:0070. Громадянство Російської Федерації [PERSON] на момент успадкування спірної земельної ділянки підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.07.2013 серії ВТЕ № 620240, зареєстрованого в реєстрі за № 72. Позивач із посиланням на ч. 4 ст. 81 ЗК України стверджує, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Так як отримана громадянином Російської Федерації [PERSON] у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення останнім добровільно не відчужена впродовж встановлено законом строку, який сплинув 06.07.2014, право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду. Просить припинити громадянину Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 5,2812 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Приморської міської ради Приморського (Бердянського) району Запорізької області, кадастровий номер 2324810100:13:002:0070 шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Ухвалою суду\~від 24.10.2023 відкрито провадження у вказаній у цивільній справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.01.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні прокурор, представник позивача позов підтримали, на його задоволенні наполягали. Відповідач є громадянином Російської Федерації, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, що відповідає ч. 11 ст. 128, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом об`єктивно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно додаткового свідоцтва про спадщину за законом, виданого 06.07.2013 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , громадянин Російської Федерації, мешканець [ADDRESS] , успадкував після померлої [INFO] [PERSON] земельну ділянку розміром 5,2812 га, розташовану на території Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження голови Приморської районної державної адміністрації від 04.11.2009 № 798, належного спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 601795, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18.02.2010 № 011027800160, кадастровий номер 2324810100:13:002:0070. Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 349022624 від 04.10.2023, [PERSON] , паспорт громадянина Російської Федерації серія та номер: [NUMBER] , код підрозділу 140-004, виданий 25.04.2009 відділом УФМС Росії по Республіці Саха (Якутія) в Мирненському районі, країна громадянства: Російська Федерація, адреса: [ADDRESS] , є власником земельної ділянки площею 5,2812 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, кадастровий номер 2324810100:13:002:007. Із листа Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області [PERSON] , [INFO] , за обліками УДМС у Запорізькій області не значиться. Стаття 13 Конституції України визначає, що земля є об`єктом права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. За приписами\~ст. 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014, напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено\~ЗК України. Землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам (ч. 5 ст. 22 ЗК України). Суб`єктами права приватної власності на землю, відповідно до\~ст. 80 ЗК України, визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм\~ЗК України,\~суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини (ч. 3 ст. 81 ЗК України). Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню (ч. 4 ст. 81 ЗК України). Відповідно до вимог п. п. «д», «е» ч. 1 ст. 140 ЗК України, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: конфіскація за рішенням суду; не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, відповідно до п. п. «в» ч. 1\~ст. 143 ЗК України,\~здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду (ч. ч. 1,2\~ст. 145 ЗК України). Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику (ч. 4 ст. 145 ЗК України). За приписами п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Відповідно до ч. 1 ст. 348 ЦК України, \~встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду. У постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №513/444/15-ц зроблено висновок, що, якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість (ст. 153 ЗК України). Частиною 5\~ст. 41 Конституції України\~визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, той факт, що відповідач є громадянином Російської Федерації, який упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення не відчужив її, суд приходить до беззаперечного висновку, що наявні підставі для її конфіскації у власність держави, а відтак позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Із врахуванням ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Запорізької обласної\~прокуратури в\~особі Бердянської\~окружної прокуратури\~Запорізької області слід стягнути судовий збір у розмірі 17361,42 грн.

Outcome: approved