Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду із позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області (далі - Монастириська міська рада), у якому просить визначити додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок [PERSON] заповіла їй, проте вона не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що зазначений строк пропущено з поважних причин, оскільки про наявність заповіту вона дізналася лише у січні 2024 року. Окрім того, вказує на те, що з моменту закінчення строку для подання заяви про прийняття спадщини пройшов незначний проміжок часу. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Андрусенко І. Я. у судове засідання не з`явилися, представник позивача разом із позовом подав клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач Монастириська міська рада не забезпечили явку представника у судове засідання, у відзиві на позовну заяву просять розглянути справу за їхньої відсутності, з обставинами, викладеними у позові, погоджуються. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Судом установлено такі обставини. Як убачається зі свідоцтва про право власності, посвідченого 22.12.1987 року державним нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори Шумей В. М. та зареєстрованого у реєстрі за № 429, [PERSON] належало право власності на 1/2 частку у спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу, яке складається із незакінченого житлового будинку (готовність 92%) з надвірними будівлями і спорудами, що у [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 600 кв. м, який належав померлому [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Бучацькою держнотконторою 22.02.1973 року за реєстровим № 301. На іншу половину спадкового майна [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину від 22.12.1987 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.02.2023 року. Згідно довідки № 346 від 05.10.2023 року, виданої виконкомом Монастириської міської ради, [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала сама за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту заповіту, посвідченого 07.03.2019 року приватним нотаріусом Монастириського районного нотаріального округу Пивоварчук О. Є., зареєстрованого у реєстрі за № 79, убачається, що [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , [PERSON] . Згідно відповіді державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 38/01-16 від 03.02.2024 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведено спадкової справи. Листом завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 23/01-16 від 25.01.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи із таких підстав. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року (справа № 6-1320цс17). Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17). Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Окрім того, як зазначив Верховний Суд у вищевказаній постанові, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Як з`ясовано судом, позивач пропустив встановлений чинним законодавством строк для прийняття спадщини, проте суд приймає до уваги посилання [PERSON] на поважність причин пропуску шестимісячного строку - її необізнаність як спадкоємця про наявність заповіту, складеного на її користь, оскільки спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] не заведено, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, зважаючи на той факт, що позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом та не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк з поважних причин, позов слід задовольнити і визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved