Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

21.12.2023 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 50800,00 грн. та у відшкодування моральної шкоди 98000,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.08.2023 року у справі №755/11018/23 на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідач 30.06.2023 року о 13 год. 10 хв. будучі припаркованим в транспортному засобі «Сузукі», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Русанівська набережна 10 в м. Києві, був неуважний, не переконався у безпечності своїх дій для інших учасників дорожнього руху, відчинив двері, внаслідок чого скоїв зіткнення з велосипедом «Свапфітс», що призвело до пошкодження транспортних засобів, тілесних ушкоджень позивачки, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п.п. 1.5, 2.3б, 15.13 ПДР України. Зазначена постанова суду першої інстанції залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2023 року. Позивачка вказує, що заподіяна їй матеріальна шкода складається з: витрат на консервативне лікування та медичні дослідження (10600,00 грн.); витрат на оперативне лікування та після операційну реабілітацію (28000,00 грн.); оплати ремонту велосипеда (4000,00 грн.); оплати зі зберігання велосипеду на штрафному майданчику (1200,00 грн.); оплати витрат на правову допомогу у справі про адміністративне правопорушення №755/11018/23 (7000,00 грн.). Зазначені збитки зумовлені шкідливими наслідками неправомірних дій відповідача, які були вчинені ним 30.06.2023 року. Заподіяну позивачці моральну шкоду остання оцінює в сумі 98000,00 грн. Станом на теперішній час заподіяна позивачці шкода не відшкодована у будь-якому розмірі. З моменту ДТП та протягом всього часу лікування від отриманої травми, відповідач не пропонував позивачці будь-якої допомоги та відшкодування, жодного разу не цікавився станом здоров`я позивачки, що завдало й продовжує завдавати останній додаткових моральних страждань. Моральна шкода, завдана позивачці полягає: у фізичному болю та стражданнях в зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях через протиправну поведінку відповідача щодо позивачки; у душевних стражданнях в зв`язку із пошкодженням майна. Внаслідок отриманої з вини відповідача травми, позивачка зазнала та продовжує зазнавати моральних страждань через постійний біль, який не дає нормально спати, ходити, стояти, пересуватись. Моральні страждання викликала також неможливість позивачки працювати протягом 5 місяців, а за медичним протоколом оперативне втручання лікарі можуть провести позивачці лише через 5-6 місяців від моменту повного загоєння некрозу шкіри, що відбудеться лише через декілька місяців. Тобто оперативне втручання можна буде провести не раніше травня-червня 2024 року. Отже, позивачка вимушена ще протягом тривалого часу терпіти біль і всі пов`язані із цим шкідливі наслідки, незручності та складнощі, у тому числі обмеження по відновленню працездатності і повернення до роботи, отримання повноцінної можливості спілкування, чого позивачка значним чином була позбавлена протягом тривалого періоду й станом на теперішній час. Значних моральних страждань позивачці завдає не естетичний вигляд травмованого коліна, що її дуже пригнічує, оскільки це каліцтво є невідворотним на все подальше життя. Протягом тривалого часу позивачка через обмеження у пересуванні не мала можливості відвідувати своїх батьків похилого віку, які проживають поза межами м. Києва. Значних моральних страждань позивачка зазнала через побутові незручності, складності щодо особистої гігієни, прийняття душу, відвідування туалету. В умовах воєнного стану, позивачці завдано й значні безпекові незручності, неможливість самостійно вийти у бомбосховище, коли вона була у гіпсі та пересувалась на милицях, що дуже її лякало. З вини відповідача позивачка вимушено святкувала своє 50-річчя, перебуваючи на милицях і в гіпсі. Позивачка була вимушена відмовитись від власних улюблених хобі (зайняття тенісом та баскетболом) і навіть після майбутньої операції позивачка не зможе займатись спортивними іграми. Значні моральні страждання позивачка зазнала з огляду на загальний тривалий процес лікування і реабілітації, що у сукупності триває близько 14 місяців і це повністю зруйнувало особисті життєві плани більш ніж на рік, у тому числі унеможливило здатність працювати. Моральні страждання призвели до порушення сну, розвитку депресивно-тривожного стану з необхідністю медикаментозного лікування. Позивачка вказує, що глибину та тяжкість завданих моральних страждань важко монетизувати, проте позивачка вважає розумним та справедливим розміром відшкодування моральної шкоди суму у грошовому виразі - 98000,00 грн. Ухвалою суду від 26.12.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, а також залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Як вбачається з матеріалів справи, направлена на адресу місця проживання відповідача копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами, повернулась до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Станом на час ухвалення у справі рішення відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачка не викладала жодних заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Третя особа ТДВ «СК «Альфа-Гарант» своїм процесуальним правом на подання письмових пояснень не скористалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.08.2023 року у справі №755/11018/23 на [PERSON] , [INFO] , накладене адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (а.с. 29-31). У вказаній постанові суду, зокрема, зазначено: - [PERSON] , (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 30.06.2023 о 13-10 год. будучи припаркованим в транспортному засобі «Сузукі», н.з. [NUMBER] , по вулиці Русанівська набережна 10 в місті Києві, був неуважний, не переконався у безпечності своїх дій для інших учасників дорожнього руху, відчинив двері, внаслідок чого скоїв зіткнення з велосипедом «Свапфітс», що призвело до пошкодження транспортних засобів, тілесних ушкоджень [PERSON] , завдання матеріальних збитків та порушення вимог п.п. 1.5, 2.3б, 15.13 ПДР; - разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, що притягається до адміністративної відповідальності будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених Правил не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 того ж Кодексу, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 наведеного Кодексу та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України (1); схемою місця ДТП, що складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючи дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження. При цьому, зазначена інформація підтверджена підписами водіїв транспортних засобів, у зв`язку з чим з неї вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності дійсно порушив зазначені положення ПДР (2); показаннями наданими учасниками ДТП щодо часу, місця, способу, найменувань транспортних засобів в частині обставин ДТП (3). Постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2023 року у справі №755/11018/23, клопотання [PERSON] про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволене та поновлений строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року. Апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року, якою [PERSON] визнано винним в порушенні п. 1.5, 2.3 б, 15.13 ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишено без змін (а.с. 33-40). У вказаній постанові суду апеляційної інстанції, зокрема, зазначено наступне: - [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30 червня 2023 року о 13:10, будучи припаркованим в транспортному засобі Suzuki д.н.з. [NUMBER] по вул. Русанівська набережна, 10 в м. Києві, був неуважним, не переконався в безпечності своїх дій для інших учасників дорожнього руху, відчинив двері, внаслідок чого здійснив зіткнення з велосипедом «Свапфітс», що призвело до пошкодження транспортних засобів, тілесних ушкоджень [PERSON] , завдання матеріальних збитків та порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 б, 15.13 ПДР; - зміст постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, вчинене [PERSON] , вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП, відповідає; - згідно ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; - стаття 124 КУпАП є бланкетною нормою. Адміністративна відповідальність настає в разі порушення суб`єктами адміністративного правопорушення відповідних пунктів ПДР України; - в провину [PERSON] інкримінується порушення п. 1.5, 2.3б, 15.13 Правил дорожнього руху; - так, судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] , будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених ПДР не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України (1); схемою місця ДТП, що складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючи дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження. При цьому, зазначена інформація підтверджена підписами водіїв транспортних засобів, у зв`язку з чим з неї вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності дійсно порушив зазначені положення ПДР (2); показаннями наданими учасниками ДТП щодо часу, місця, способу, найменувань транспортних засобів в частині обставин ДТП (3). Щодо заперечень особи, що притягається до адміністративної відповідальності про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то в судовому засіданні дані заперечення не знайшли свого підтвердження та спростовуються показами іншого учасника ДТП та доказами, які були дослідженні судом в повному обсязі; - отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП; - висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи; - за змістом постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року відповідно до ст. 283 КУпАП: містить найменування органу, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення; - постанова містить опис обставин, установлених під час розгляду справи, згідно з якими порушення [PERSON] вимог ПДР спричинило зіткнення автомобіля Suzuki д.н.з. [NUMBER] з велосипедом «Свапфітс», пошкодження транспортних засобів та завдання матеріальних збитків, що повністю узгоджується з диспозицією ст. 124 КУпАП. У зв`язку з цим не викликає жодних сумнівів у тому, що саме він є винним у вчиненні адміністративного правопорушення, і доводи в апеляційній скарзі, що на підставі вказаної постанови неможливо буде стягнути в подальшому матеріальну та моральну шкоду, надумані; - щодо формулювання резолютивної частини даного судового рішення, то Дніпровським районним судом м. Києва від 09 серпня 2023 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, що відповідає вимогам п. 1 ст. 284 КУпАП; - вищенаведеним вимогам закону, а також вимогам ст. 283 КУпАП стосовно змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, які не передбачають викладення в резолютивній частині постанови висновку про визнання особи винуватою, а в описовій - вимоги до ідентифікації потерпілої особи, яка в даному випадку виконана судом першої інстанції зазначенням прізвища та ініціалів потерпілої [PERSON] , постанова судді відповідає; - апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення №755/11018/23 наявні документи, в яких повністю зазначено прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] та дата її народження (а.с. 4, довідка про результати перевірки по факту ДТП, а.с. 6, рапорт), в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зазначено пошкодження, отримані велосипедом «Свапфітс» (а.с. 8 зворот), в медичній довідці від 30 червня 2023 року зазначено, що [PERSON] була оглянута лікарем і поставлено відповідний діагноз; - апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги, що помилкове зазначення прізвища потерпілої особи [PERSON] у відмінку, який відповідає особі чоловічої статі, є належною підставою для скасування постанови суду, оскільки є очевидною опискою, яка може бути виправлена самим судом першої інстанції. За принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акту з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості; - щодо доводів апеляційної скарги [PERSON] про можливе ухилення [PERSON] від цивільно-правової відповідальності за заподіяну їй майнову, моральну та фізичну шкоду, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою; - доводи апеляційної скарги, що відсутність в оскаржуваній постанові чітко визначених персональних даних потерпілої, а саме повного імені, прізвища та по батькові, числа, місяця і дати народження, РНОКПП та зареєстрованого місця проживання, унеможливлять її ідентифікацію при вирішенні питання щодо відшкодування [PERSON] заподіяної шкоди, є припущеннями і не є самі по собі підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови суду першої інстанції, яка за змістом та формою відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно довідки №3939 КНП «КМКЛ КМР» від 30.06.2023 року в проміжок часу 13:50 - 14:30 у позивачки діагностовано забій м`яких тканин ділянки лівого колінного суглобу. Крововилив в м`які тканини. Забій м`яких тканин правого ліктьового суглобу. Рекомендовано: спостереження травматолога поліклініки за місцем проживання; гіпсова імобілізація; холод місцево; СКТ лівого колінного суглобу; кейвер; німісіл; цикло 3 форт; детралекс (а.с. 54-55). 03.07.2023 року у ТОВ «Олві Мед» позивачці проведено КТ суглоба. Висновок: гостра/підгостра гематома підшкірно-жирової клітковини лівого колінного суглоба, забій м`яких тканин лівого колінного суглоба, травматичних змін кісток не виявлено, незначно виражений дефартроз лівого колінного суглобу. Рекомендовано: консультація травматолога, хірурга (а.с. 76). За результатами огляду позивачки 04.07.2023 року в КНП «Консультативно-діагностичний центр Дніпровського району м. Києва»: причини звернення - біль та обмеження рухів у правому колінному суглобі, контури суглобу деформовані та дефігуровані, відмічається підшкірна гематома області лівого колінного суглоба; анамнез захворювання - зі слів, та представленої медичної документації, наслідки травми отриманої під час ДТП, першу допомогу надано в БСМП, звернулась для продовження лікування та відновлення; об`єктивно - суглоби змінені, деформовані; основний діагноз - травма декількох структур колінного суглоба (стан середньої тяжкості); ускладнення - гемартроз, гомілка (стан середньої тяжкості); призначення лікаря - артоксан 1т 1р/д після їжі 10 днів, фібриназа 10мг 1т 1р/д після їжі 10 днів, тутор лівої н/кінцівки 2-3 тижні, ходьба з допомогою ортопедичних милиць без навантаження на ліву н/кінцівку, МРТ лівого колінного суглобу, повторно травматолог після дообстеження, левоміколь, щоденні перев`язки лівого колінного суглоба. Направлення: магнітно-резонансна томографія кінцівки; накладання пов`язки на рану; план лікування за допомогою фармакотерапії, початковий курс; аспірація суглоба або іншої синовіальної порожнини, не класифікована в інших рубриках; навчання навичок, що стосується догляду за собою/самообслуговування; консультування або навчання щодо заходів для підтримки або відновлення здоров`я; оцінка біохімічних функцій (а.с. 43-44). 10.07.2023 року у ТОВ «Т-Експерт» позивачці проведене МРТ лівого колінного суглоба. Висновок: МР-ознаки дегенеративно-дистрофічних змін колінного суглобу (гонартроз 1 ст); пошкодження 3а ст. заднього рогу медіального меніску; синовіту та супрапателярного бурситу, підшкірного препателярного бурситу, набряку периартикулярних м`яких тканин, хондромаляції надколінника 2 ст. Рекомендовано: консультація ортопеда-травматолога (а.с. 77). В матеріалах справи наявне електронне направлення від 11.07.2023 року згідно якого, позивачку планово направлено на госпіталізацію (стаціонарне лікування загального напрямку) до КНП «Консультативно-діагностичний центр Дніпровського району м. Києва». Джерело фінансування: програма державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення (а.с. 46). 03.08.2023 року у ТОВ «Т-Експерт» позивачці проведене МРТ лівого колінного суглоба. Висновок: МР-ознаки дегенеративно-дистрофічних змін колінного суглобу (гонартроз 1 ст); пошкодження 3а ст. заднього рогу медіального меніску; синовіту та супрапателярного бурситу, підшкірного препателярного бурситу, набряку периартикулярних м`яких тканин, хондромаляції надколінника 2 ст., хондромаляції 1-2 ст. латеральних виростків стегнової та в/гомілкової кісток, інтралігаментозного набряку ПХЗ. У порівнянні із попереднім обстеженням від 10.07.2023 - зменшення набрякових змін периартикулярних м`яких тканин. Рекомендовано: консультація ортопеда-травматолога (а.с. 78). 09.08.2023 року позивачку оглянуто в КНП «ЦПМСД «Русанівка» Дніпровського району м. Києва». Причини звернення: коліно - симптоми/скарги. Діагнози: гостре внутрішнє ушкодження коліна; розрив меніска свіжий (стан середньої тяжкості). Дії: часткове медичне обстеження; нагляд/навчання/консультація/дієта. Направлення: консультація хірурга; консультація лікаря фізичної та реабілітаційної медицини; консультація травматолога; консультація фтизіатра (а.с. 47). 14.08.2023 року позивачку оглянуто в КНП «Консультативно-діагностичний центр Дніпровського району м. Києва». Причини звернення: опорно-рухова система - обмеження рухів, біль в суглобі, біль та обмеження рухів у лівому колінному суглобі п/о рана з ознаками загоєння, пересувається за допомогою ортопедичної милиці. Анамнез захворювання: зі слів, та супроводжуючої медичної документації, наслідки травми отриманої від ДТП 30.06.23; першу допомогу надано в травмпункті; перебуває на амбулаторному лікуванні під наглядом травматолога; відмічається в`яло-текуча динаміка відновлення. Об`єктивно: суглоби змінені, деформовані. Діагнози: травма декількох структур колінного суглоба (стан середньої важкості). Ускладнення: ураження меніска у зв`язку із старим розривом або ушкодженням, множинні локалізації (стан середньої важкості). Дії: консультація травматолога. Призначення лікаря: продовжити відновлення з дотриманням рекомендацій; ортез сер. жорсткості, використовувати при фіз. навантаженнях; ангітон 1к 2р/д після їжі 20 днів; к-ція лікаря фіз та реабілітаційної медицини; к-ція лікаря КНП ІТО НАМН України; спостереження сім. лікаря, к-ція травматолога при необхідності (а.с. 48). За змістом довідки ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» від 28.08.2023 року, позивачка звернулась за консультацією з приводу гнійно-некротичної рани ділянки медіальної поверхні лівого колінного суглоба з ділянкою сухого некрозу. Розрив медіального меніска лівого колінного суглоба. Больовий синдром. Ураження меніска в зв`язку із старим розривом або ушкодженням. Обстеження та виконані маніпуляції: проведено огляд в умовах перев`язочної - виконано перев`язку та знято сухий некроз з рани, накладено антисептичну пов`язку. Рекомендації: нагляд травматолога п-ки за м/проживання; перев`язки з Іруксол гель та гіпертонічним сольовим розчином; консультація в клініці ч/з 2-4 тижні для вирішення подальшої тактики лікування (а.с. 50). За змістом довідки ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» від 28.08.2023 року позивачка звернулась за консультацією з приводу розриву медіального меніска лівого колінного суглоба. Больовий синдром. Ураження меніска в зв`язку із старим розривом або ушкодженням. Обстеження та виконані маніпуляції: клінічний огляд, МРТ. Рекомендації: оперативне втручання - Артроскопія лівого колінного суглоба, парціальна резекція медіального меніска, ваперизація, дебридмент (а.с. 51). 01.09.2023 року позивачку оглянуто в КНП «Консультативно-діагностичний центр Дніпровського району м. Києва». Причини звернення: опорно-рухова система - обмеження рухів, біль в суглобі, біль при ходьбі в області лівого колінного суглоба, відмічається рана в області лівого колінного суглоба, виділення серозні, гоїться первинним натягом. Анамнез захворювання: зі слів, та супроводжуючої медичної документації, наслідки травми отриманої 30.06.23, проходить стаціонарне та амбулаторне лікування. Об`єктивно: суглоби змінені, деформовані. Діагнози: ураження меніска у зв`язку із старим розривом або ушкодженням, множинні локалізації (стан середньої важкості). Ускладнення: відкрита рана коліна (стан середньої важкості). Дії: консультація травматолога. Призначення лікаря: продовжити лікування згідно рекомендацій ДУ ІТО НАМН України; щоденні перев`язки з розчином антисептика; спостереження травматолога; явка контролю при необхідності. Направлення: консультація травматолога (а.с. 49). 07.09.2023 року в ТОВ «Мед Сервіс Консалтинг» у позивачки діагностовано тривожно-депресивний розлад (а.с. 52). 21.11.2023 року позивачка була оглянута у ТОВ «Клініка Оксфорд Медікал». Скарги на біль в ділянці лівого колінного суглобу без ірадіації, обмеження рухів в колінному суглобі, наявність рани. Анамнез захворювання: вважає себе хворою протягом 4 місяців (30.06.2023 травма); початок захворювання пов`язує з травмою; зі слів пацієнтки та супровідної документації - травма 30.06.2023 внаслідок падіння з велосипеда при ДТП; лікування консультація травматолога («ЛШМД»), евакуація гематоми при гемартрозі, консультація на базі Інституту травматології. Об`єктивне обстеження: хода підкульгуюча; болючість по медіальній поверхні лівого колінного суглоба при пальпації; рухи в суглобі обмежені болем. Діагноз: ураження меніска в результаті старого розриву або травми; розрив переднього рогу медіального меніска лівого колінного суглоба внаслідок старої травми. Рекомендовано: загоєння ранового процесу ділянки лівого колінного суглоба медичними препаратами; оперативне втручання в плановому порядку - артроскопія лівого колінного суглоба (резекція меніска за потреби); серрата 10мг по 1т 2р/д протягом 14 днів; омез 40мг по 1 т 1р/д зранку за 20 хв. до їди протягом 14 днів; консультація ортопеда-травматолога (а.с. 53). Згідно наявної в матеріалах справи копії переліку маніпуляцій, операцій та послуг стосовно госпіталізації позивачки в ММЦ «Клініка Оксфорд Медікал» від 22.11.2023 року, на етапі оперативного втручання, вартість відповідних медичних послуг у клініці загалом становить 27973,00 грн. без вартості медикаментів (а.с. 41-42). Як вбачається з матеріалів справи, 03.07.2023 року у ТОВ «Олві Мед» було проведене КТ суглоба, за що сплачено 1096,50 грн. (а.с. 56). 06.07.2023 року сплачено 489,64 грн. за придбання милиці ліктьової, а 10.07.2023 року сплачено 1350,00 грн. за проведення МРТ 2 класу у ТОВ «Т-Експерт» (а.с. 57). 12.07.2023 року придбано бетадин, серветки медичні марлеві стерильні та пелюшки гігієнічні на загальну суму 636,18 грн. (а.с. 58). 30.06.2023 року придбано Цикло - 3 Форт на суму 367,87 грн., а 04.07.2023 року - пелюшки гігієнічні поглинаючі, фібриназа, артоксан, левоміколь мазь, серветки стерильні на загальну суму 421,23 грн. (а.с. 59). 10.08.2023, 15.08.2023, 26.08.2023 року придбано П/п пов`язка Соsm, ангітон, марлеві серветки на загальну суму 609,10 грн. (а.с. 61). 06.08.2023, 30.08.2023 року придбано медичний пластир, П/п пов`язка Соsmоро на загальну суму 353,00 грн. (а.с. 62). 05.08.2023, 26.08.2023, 19.08.2023 року придбано серветки стерильні, П/п пов`язка Соsm, серветки марлеві, пов`язка пластирна, октенісепт на загальну суму 945,10 грн. (а.с. 63-65). 04.08.2023 року придбано пов`язку пластирну та гентасепт на суму 268,50 грн. (а.с. 66). 03.08.2023 року сплачено за проведення МРТ у ТОВ «Т-Експерт» 1350,00 грн. (а.с. 67). 03.09.2023 та 09.09.2023 року придбано серветки марлеві стерильні на суму 269,00 грн. (а.с. 68). Також вбачається, що позивачкою був придбаний Ірукол на суму 680,00 грн. (а.с. 69). 21.09.2023 року придбано пов`язку пластиру вартістю 347,25 грн. (а.с. 69а). 09.09.2023 року придбано дулоксин вартістю 70,50 грн. (а.с. 70). 09.09.2023 року придбано пов`язку пластиру вартістю 277,80 грн. (а.с. 71). 30.06.2023 року придбано датралеко, німесил, каівер на суму 615,06 грн. (а.с. 72). 16.10.2023, 31.10.2023 року придбано пов`язки пластирні на суму 193,30 грн. (а.с. 73-75). До позовної заяви стороною позивач долучені фото знімки отриманих пошкоджень (а.с. 87-92). На аркуші справи 60 містяться докази оплати послуг за збереження велосипеду на спеціальному майданчику в сумі 1226,00 грн. (а.с. 60). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). За змістом ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Необхідною підставою для покладення на особу відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірних дій відповідача, наявності шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, й довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок, як обов`язкова умова відповідальності за заподіяні збитки, полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (пункти 6.15, 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18)). Протиправність дій відповідача по відношенню до позивачки підтверджується вище зазначеними постановами Дніпровського районного суду м. Києва від 09.08.2023 року у справі №755/11018/23 та Київського апеляційного суду від 06.11.2023 року у справі №755/11018/23. Разом з цим, в межах розгляду справи судом встановлено, що станом на час дорожньо-транспортної пригоди (30.06.2023 року) був діючим поліс внутрішнього страхування №211707267 ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо автомобіля «Сузукі», д.н.з. [NUMBER] , у якому перебував відповідач під час ДТП (а.с. 115). У зв`язку з наведеним, відкриваючи провадження у справі суд залучив до участі у ній ТДВ СК «Альфа-Гарант» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ураховуючи, що без відповідного клопотання сторони позивача суд не має право замінювати неналежного відповідача або залучати до участі у справі співвідповідача. За положеннями ст. 979 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством. Згідно ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ст. 999 ЦК України). За змістом ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: 1.4. особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; 1.7. забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; 1.8. страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Мета здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначена у ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно якої, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. За змістом постанови Правління Національного банку України від 30.05.2022 року №109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: 1. Затвердити розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою: 1) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого; 2) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320000 гривень на одного потерпілого. 2. Постанова набирає чинності з 01 липня 2022 року. Згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. За положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц, від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц). У даній справі позовні вимоги частково спрямовані до неналежного відповідача, а саме винуватця дорожньо-транспортної пригоди, що є підставою для відмови у задоволенні таких вимог, адже станом на час події автомобіль «Сузукі», д.н.з. [NUMBER] , був забезпеченим транспортним засобом у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу №211707267. Розмір вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої ушкодженням здоров`я, яка полягає у лікуванні, реабілітації, купівлі медичних препаратів тощо (38600,00 грн.), наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цієї суми, законодавчо визначений принцип відсутності франшизи за відповідним видом страхового відшкодування, розмір ліміту страхової суми за шкоду заподіяну здоров`ю, наведені норми чинного законодавства та правові висновки Верховного Суду, вказують на те, що відшкодування такої шкоди покладається на страховика і ця шкода не може бути стягнута з винуватця ДТП. В цій частині позов пред`явлений до неналежного відповідача і відповідно задоволенню не підлягає. Те саме стосується і ремонту велосипеда на суму 4000,00 грн., що має покладатись на страховика. Крім того, у цьому питанні суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження цього розміру ремонту. Діючи в межах заявлених позовних вимог у відповідності до положень ст. 13 ЦПК України, з огляду на правила ст.ст. 22, 1166, 1187 ЦК України та норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які не передбачають відшкодування страховиком витрат по зберіганню пошкодженого майна потерпілого на спеціальному майданчику, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача збитків пов`язаних зі зберіганням пошкодженого велосипеда на спеціальному майданчику в сумі 1200,00 грн. Стосовно вимог про стягнення з відповідача збитків у вигляді витрат на правову допомогу, що була надана в межах справи про адміністративне правопорушення №755/11018/23 в сумі 7000,00 грн., суд вважає, що такі вимоги не підлягають до задоволення, оскільки апеляційна скарга позивачки та постанову суду першої інстанції про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності була залишена без задоволення та ураховуючи положення ст. 22 ЦК України такі витрати не є збитками завданими відповідачем в результаті порушення прав позивачки, адже відповідач судом першої інстанції був притягнутий до адміністративної відповідальності і відповідної постанови не оскаржував. Натомість саме позивачка оскаржила постанову з підстав, які судом апеляційної інстанції визнані надуманими і такі процесуальні дії позивачки з оскарження постанови не призвели до відновлення будь-яких її прав, що були порушені відповідачем, а також не мали жодного впливу для вирішення цієї справи. Щодо вимог про стягнення завданої моральної шкоди, розмір якої сторона позивача визначила у сумі 98000,00 грн., суд виходить з наступного. Згідно з положеннями статті 55 Конституції України і чинного законодавства фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21 (провадження № 61-3943св22). Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21). Таким чином, розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з роз`ясненнями, наданими у вищезазначеній постанові Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За змістом роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Отже, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц). Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Подібний висновок вкладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19. Практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень. З цього погляду можливість людини реалізувати своє природне право на одержання компенсації за страждання і переживання, спричинені посяганням на належні їй особисті немайнові блага, слід розцінювати як один з виявів верховенства права. Водночас усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин. У переважній більшості випадків ЄСПЛ: наголошує на розумно очікуваних, передбачуваних або звичайних за подібних обставин негативних наслідках, що мали б виникнути у немайновій сфері потерпілої особи; виходить з розумного врахування суті порушеного права, особливостей вчинення конкретного правопорушення та характерного для останнього негативного впливу на стан потерпілого. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості, співрозмірності та справедливості, враховує характер правопорушення, глибину й тривалість завданих позивачеві душевних страждань, час і зусилля, необхідні для відновлення її прав і здоров`я, глибину фізичних і душевних страждань позивачки та їх інтенсивність, перенесений позивачем фізичний біль від завданих тілесних ушкоджень, порушення звичайного укладу життя позивачки, істотність вимушених змін у життєвих стосунках. Обчислюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд ураховує положення ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за якими на страховика також покладається обов`язок відшкодувати потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Ураховуючи викладене та

Outcome: partial