Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного товариства «Приватбанк» про визнання недійсними банківських операцій. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 09 листопада 2022 року на її мобільний телефон зателефонувала невідома особа, яка представилась представником мобільного оператора «Лайфселл» та запропонувала покращити мобільний зв`язок. Після чого, на її телефон прийшло СМС повідомлення з паролем, який вона повідомила невідомій особі. В той же день, на її номер прийшло СМС повідомлення з Банку про підозрілі шахрайські дії, після чого вона пішла до відділення Приватбанк для з`ясування всих обставин. Працівником Банку одразу ж було заблоковано її карти та повідомлено про незняття коштів з рахунку. В процесі отримання нових карток, працівником Банку виявлено, що в системі Банку окрім її номеру, значиться ще і номер іншої особи. Пластикових банківських карток у неї на руках не було. Після відбою повітряної тривоги, вона повернулася до відділення Банку, де виявилось, що з її банківського рахунку було знято всі грошові кошти та створено віртуальні рахунки. Загальна сума, якою заволоділи шахраї становить 87\~468 грн. Зазначила, що жодних коштів від Банку вона не отримувала та кошти з рахунку не перераховувала. 09.11.2022 вона одразу поїхала до поліції та повідомила про вчинення відносно неї шахрайських дій. 18.11.2022 працівниками Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області було відкрито кримінальне провадження за її заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України. Посилаючись на те, що 09.11.2022 року відбулось несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунку, будь-яких дій чи бездіяльності, що сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, вона не вчиняла, Позивач просить визнати недійсними операції щодо переказу 09.11.2022 грошових коштів з її карткового рахунку на суму 30\~368 та на суму 57100 грн. в АТ КБ Приватбанк. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. 12 лютого 2024 року від представника Банку надійшли письмові пояснення по справі, в яких, з посиланням на ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Цивільний кодекс України, зазначив, що відповідачка не проявила належної уваги та обережності, з точки зору добросовісної та особливої поведінки, і не вжила своєчасних, належних і достатніх заходів для забезпечення безпеки доступу до її особистого кабінету у сервісі Приват24, оскільки виявивши підозрілі події (несанкціонована зміна паролю сервісу Приват24; повідомлення про одноразовий пароль для входу; сумнівний вхідний виклик) не вжила заходів для обмеження використання її телефонного номеру у АТ КБ «ПриватБанк» та допустила дії по зміні паролю доступу, чим сприяла несанкціонованому доступу до сервісу керування її особистим кабінетом у сервісі Приват24. Доступ до сервісу керування банківським рахунком відповідача відбувся з використанням її персональних ідентифікаційних даних та з використанням належного їй телефонного номеру мобільного зв`язку внаслідок того, що вона не проявила належної уваги та обережності і не вжила своєчасних, належних і достатніх заходів для обмеження доступу до її особистого кабінету у сервісі Приват24, а відтак вона не звільняється від цивільно-правової відповідальності за зобов`язанням із повернення кредитних коштів банку, що були зняті з її банківського рахунку до здійснення нею повідомлення банку про сумнівні операції. Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від позивача чи відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1073 ЦК України\~визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до пункту 14.12 статті 14\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705\~(далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися. Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З матеріалів справи слідує, що між сторонами виникли правовідносини щодо відкриття, ведення та обслуговування карткового рахунку, його функціонування та кредитування рахунку. Вказані обставини сторонами не заперечуються. Судом встановлено, що 09 листопада 2021 року за рахунками № [NUMBER] ( [NUMBER] ) № [NUMBER] ( [NUMBER] ) АТ КБ Приватбанк, що відкриті на ім`я [PERSON] було здійснено переказ коштів за загальну суму 87468,00 грн. Позивач стверджує, що вказані операції проведені без її відома невідомими особами, у зв`язку з чим вона звернулася із заявою до правоохоронних органів про повідомлення про вчинення кримінального правопорушення - шахрайства відносно неї, а саме заволодіння шляхом обману невідомою особою грошовими коштами в загальній сумі 87\~468 грн. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 12022250310002752 внесені до вказаного реєстру 18.11.2022 року за фабулою: «09.11.2022 невстановлена особа, шахрайським шляхом отримала дані та доступ до банківського рахунку в АТ КБ Приватбанк, здійснила незаконні операції та заволоділа грошовими коштами гр. [PERSON] на суму 35000 грн.»- правова кваліфікація ч.3 ст. 190 КК України. Слід зазначити, що заява до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, не є судовим рішенням, яке набрало законної сили, а обставини, встановлені у ньому, становили би преюдицію. Подання заяви про вчинення кримінального правопорушення і факт внесення відомостей до Реєстру є задокументованими актами фіксації певних обставин, які не мають наперед визначеної оцінки. Обвинувальний вирок, який би набрав законної сили, у якому суд встановив би, що грошові кошти з рахунку позивача були використані не позивачем, а іншою особою, яка протиправним шляхом, без згоди Позивача, заволоділа таким чином коштами і розпорядилася ними, не надано. Крім того, згідно з відповіддю АТ КБ Приватбанк від 10.11.2022, наданого на звернення Позивача, при здійсненні переказу коштів 09.11.2022 за рахунками [PERSON] були коректно введені номер картки Позивача, термін її дії та CVV2 код, введено ПІН код картки. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 цього Кодексу\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами доказування, визначеними статтями\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). В постанові Верховного Суду складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2020 року (справа № 560/898/16-ц) висловлено висновок, що обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. Згідно ст. 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», зазначено, що платник несе перед банком або іншою установою - учасником платіжної системи, що його обслуговують, відповідальність, передбачену умовами укладеного між ними договору. Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації Платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій, з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу. Відповідно до статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Невід`ємною частиною договору банківського обслуговування є Умови і правила надання банківських послуг (далі - Умови), розміщені на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/ у мережі Інтернет. Відповідно до п. 2.1.4.5.1 Умов до обов`язків клієнта належить: не передавати Картки, ПІНИ, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству. Згідно п. 2.1.4.5.2 Умов клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Картки, доступу третіх осіб до Картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї. Пунктом 2.1.4.12.8 Умов встановлено, у разі, якщо Клієнт дає згоду на проведення операцій з Картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Відповідно до п. 2.1.4.12.9 Умов клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в Стоп-лист Платіжною системою. Положеннями п. 2.1.4.12.5 Умов також встановлено, що клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати Картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Так, як зазначає сама Позивач у позові, вона самостійно повідомила невідомій особі пароль, який прийшов на її фінансовий номер, після чого відбувся переказ коштів з її рахунків. Підписавши Договір про надання банківських послуг, позивач засвідчила свою обізнаність та згоду із Умовами та правилами надання банківських послуг. Позивач стверджує, що зняття кредитних коштів з її карткового рахунку відбулось без її згоди, чим завдано їй матеріальних збитків, зазначала, що фізично банківські картки не отримувала, дані для їх використання нікому не надавала. Разом з тим, будь-які належні і допустимі докази на підтвердження того, що транзакції грошових коштів з рахунку позивача були здійснені не нею, матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними оспорюваних операцій. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ\~\~ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Outcome: dismissed