Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся [PERSON] , з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що 26.11.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, було укладено шлюб між [PERSON] , та [PERSON] . Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . 12.10.2020 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, було розірвано шлюб між [PERSON] , та [PERSON] . Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток. Відповідач часто вчиняє конфлікти в присутності дитини, ображає його висловлюється нецензурною лайкою. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2020 року [PERSON] , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.12.2020 року, [PERSON] , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової , або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання, щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. 16 січня 2023 року службою у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради був складений Акт про факт передачі дитини [PERSON] , позивачу на підставі його заяви про визначення місця проживання дитини та бажання сина проживати з батьком. Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , від 15.01.2023 року було встановлено, що дитина потребує негайного відібрання у батьків, інших законних представників, осіб, які фактично здійснюють догляд. В акті зазначається, що «зі слів матері [PERSON] співмешканець вчинив насильство. Дитина повідомила, що не харчувалась добу. Мати не заперечувала проти влаштування дитини до патронатної родини [PERSON] , з подальшим влаштуванням в родину батька [PERSON] . Згідно повідомлення Служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 07.03.2023 року за вих. № 13.2-09/141 малолітній [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] та перебував на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради (підстава: ухилення матері від виконання батьківських обов?язків), вибув на нове місце проживання за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання батька - [PERSON] .. Дитина передана відповідно до акту про факт передачі дитини від 16.01.2023 року. Під час розгляду справи на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 13.02.2023 р. відповідач зазначені обставини не заперечувала, виявила байдужість до долі дитини, в подальшому виконувати батьківські обов`язки бажання не виявила. З урахуванням викладеного, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.08.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено по справі провести підготовче засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.11.2023 року, було закрито підготовче провадження по вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі наполягав на їх задоволенні. Окремо зазначив, що відповідач, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, самоусунулась від батьківських обов`язків. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 14.08.2020 року, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] , та [PERSON] . Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.10.2020 року, було розірвано шлюб між [PERSON] , та [PERSON] . Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2020 року, було притягнуто [PERSON] , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.12.2020 року, [PERSON] , було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП. З акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , за адресою фактичного проживання дитини: [ADDRESS] , вбачається, що мати дитини не заперечує проти влаштування дитини до патронатної родини з подальшим влаштуванням в родину батька. 16.01.2023 року було складено акт про факт передачу дитини [PERSON] , батьку [PERSON] , на підставі заяви батька про визначення місця проживання та бажання дитини проживати у родині батька. З повідомлення служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 07.03.2023 року, вбачається, що малолітній [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] та перебував на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради з 16.04.2011 року, вибув на нове місце проживання за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання батька [PERSON] . Дитина передана відповідно до акту про факт передачі дитини від 16.01.2023 року. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 31.01.2023 року, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , створені всі необхідні умови для проживання дитини, у дитини окреме ліжко, місце для навчання, одяг та речі за віком та сезоном. Основні потреби для дитини задоволенні. Згідно з витягом із рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 16.02.2023 року № 57, було визначено постійне місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , з батьком [PERSON] . Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо малолітньої дитини [PERSON] , від 09.10.2023 року №4034, зазначено що [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я, тому з урахуванням думки дитини, а також з метою захисту прав та інтересів дитини орган опіки та піклування Дарницького району міста Києва вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , щодо малолітньої дитини [PERSON] . Судом було заслухано під час розгляду справи неповнолітнього [PERSON] , який зазначив, що наразі проживає у родині батька, який турбується про нього. З матір`ю спілкується рідко. Раніше проживав разом з матір`ю та її співмешканцем у м. Ніжин, Чернігівської області. У матері та співмешканця часто виникали сварки в наслідок вживання алкоголю. Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Аналізуючи матеріали справи, приймаючи до уваги те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з сином, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання освіти, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Ст. 166 СК України передбачає правові наслідки позбавлення батьківських прав, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Щодо вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно зі ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що малолітня дитина проживає разом з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на її утримання у добровільному порядку не надає, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, та з відповідача на його користь підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 26.06.2023 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача за вимогу про позбавлення батьківських прав підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Відповідно до вимог п.3 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved