Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідачів. [PERSON] в заявленому позові просив суд стягнути з Державного бюджету України на його користь моральну шкоди, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, в 2-кратному розмірі мінімальної заробітної плати в сумі 921 580 грн. Позов мотивував тим, що вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 25.04.2018 року, який ухвалою Львівського апеляційного суду від 22.02.2022 року та постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08.11.2022 року залишений без змін, [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст.364, ч. 2 ст.366 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України. З моменту повідомлення 26.09.2016 року позивачу про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень і до 22.02.2022 року останній незаконно перебував під слідством та судом, змушений був доводити свою невинуватість, з 24.10.2016 року по 24.12.2016 року перебував під домашнім арештом, були зганьблені його честь і гідність, завдано непоправної шкоди його діловій репутації як депутата Воловецької районної ради 5-7 скликань. Це становище завдало йому моральних страждань та душевного болю, які [PERSON] оцінює в 2-кратному розмірі мінімальної заробітної плати в сумі 921 580 грн. та які підлягають стягненню з Державного бюджету України. 01.02.2024 року через підсистему «Електронний суд» відповідачем Державною Казначейською службою Україну подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що казначейство, враховуючи не порушення останнім жодних прав та інтересів позивача, не повинно нести відповідальність за шкоду, завдану внаслідок незаконних дій інших органів. Позивачем не надано суду жодних доказів протиправності дій працівників правоохоронних органів чи органів прокуратури і суду, не наведено обґрунтування завищення розміру моральної шкоди майже у два рази від розрахунку за мінімальною заробітною платою. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити в повному обсязі. 02.02.2024 року через підсистему «Електронний суд» відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди внаслідок діяльності посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, не надано належних доказів. Вказує, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться не менше одного прожиткового розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Матеріали справи не містять доказів наявності причинного зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити в повному обсязі. 07.02.2024 року відповідачем Закарпатською обласною прокуратурою подано до суду відзив на позовну заяву, зміст якого зводиться до того, що судом повинна бути застосована мінімальна компенсація завданої позивачу шкоди; заявлений позивачем розмір відшкодування моральної школи в 2-кратному розмірі від мінімальної заробітної плати є завищеним. В задоволенні позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди просить відмовити повністю. 02.02.2024 року через підсистему «Електронний суд» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ГУ ДКСУ у Закарпатській області подано до суду письмові пояснення щодо позову, в яких вказує, що заявлений розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 921 580,00 грн. не є адекватним завданій шкоді, не випливає з обставин справи та не підтверджується доказами, а вказана сума шкоди є завищена і не відповідає дійсності, що може призвести до безпідставного стягнення коштів з Державного бюджету. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити в повному обсязі. Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2024 року дана справа передана для розгляду судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяні О.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні 22.02.2024 судом ухвалою без виходу до нарадчої кімнати відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про оголошення перерви в судовому засідання для підготовки клопотання про збільшення розмір позовних вимог, так як відповідно до вимог п.2. ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання, а в даному випадку стадія підготовчого судового засідання завершена. Пояснення в судовому засіданні, заяви ( клопотання) учасників справи Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, викладених у такому, просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представники відповідачів та третьої особи просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзивах та письмових поясненнях. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що ГУНП в Закарпатській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016070000000121, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст.364 КК України, та №12016070000000153, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.09.2016 за ч. 2 ст.366 КК України. 26.09.2016 року прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами Національної поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області радником юстиції Ісаком В. винесено постанову, якою постановлено об`єднати кримінальне провадження №12016070000000121 від 03.08.2016 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, з кримінальним провадженням №12016070000000153 від 23.09.2016 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України. Об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно остаточний реєстраційний номер №12016070000000121. 26.09.2016 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 -ч.2 ст. 364 КК України, ч.2 ст. 366 КК України. 24.10.2016 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області /справа№308/10812/16-к/ обрано [PERSON] запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонено йому залишати місце свого постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , без дозволу слідчого, прокурора та суду, в період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. Вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 25.04.2018 року у справі №300/675/16-к, провадження 1-кп/300/3/2018, [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст.364, ч. 2 ст.366 КК України, та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року та постановою Верховного Суду колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 08.11.2022 року зазначений вирок залишено без змін. Відповідно до архівної довідки архівного відділу Мукачівської районної військової адміністрації №118/06-08 від 02.06.2023 року, згідно документів архівного фонду №1 «Воловецька районна рада» [PERSON]. був обраний депутатом Воловецької районної ради VІІ скликання, згідно протоколу №1 засідання І сесії VІІ скликання Воловецької районної ради від 10.11.2015 року. Оцінка суду. Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України). Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої статті 2 Закону). Положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону). Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298 цс 18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Крім того, в абзаці 2 пункту 14 вказаної Постанови судам роз`яснено про те, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Наведене спростовує позицію відповідачів щодо відсутності їх вини, як підстави для відмови в задоволенні позову. З урахуванням наведеного вище розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Позивач, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди зазначив, що про підозру у вчиненні кримінального правопорушення йому було повідомлено 26.09.2016, а виправдувальний вирок набрав законної сили 22.02.2022, отже [PERSON] перебував незаконно під слідством та судом 5 років 4 місяці та 27 днів, у зв`язку із чим, враховуючи вказаний строк, просив визначити розмір моральної шкоди в 2-кратному розмірі мінімальної заробітної плати в сумі 921 580 грн. У 2024 році розмір мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» становить 7100 грн. 00 коп. Одночасно визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 гривень. Взявши за основу розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, в розмірі 1600 гривень, суд дійшов до висновку, що мінімальний розмір для визначення моральної шкоди в даній справі становить 102 400,00 грн. /64 повних місяці незаконного перебування під слідством та судом помножений на 1 600,00 грн./ А тому суд, визначаючи розмір моральної шкоди, враховує мінімальні межі встановлені Законом в даному випадку, виходить із ступеня тяжкості діяння, яким було заподіяно шкоду та шкідливості наслідків спричинених цим діянням, глибини, тривалості страждань, обставини справи, тривалість перебування позивача під нічним домашнім арештом, і виходячи із принципу справедливості та розумності, вважає за можливе визначити розмір морального відшкодування в 2-кратному розмірі, як про це просив позивач, в сумі 204 800,00 грн. що в даних правовідносинах на думку суду є достатнім відшкодуванням для позивача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538 цс 19) вказано, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема, і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави Україна, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною. Отже, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial