Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

24 січня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов\~мотивує тим,\~що 13\~липня 2022\~року позивач\~уклав шлюб\~з відповідачкою\~ [PERSON] .\~Ушлюбі дітей не мають. На даний час сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Зникли взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Фактично сім`я припинила своє існування. Примирення та збереження шлюбу між сторонами не можливе. Подати до органів РАЦСу спільну заяву про розірвання шлюбу сторони не мають можливості, оскільки позивач призваний до Лав Збройних Сил України та наразі проходить військову службу. Зв`язку з відповідачкою він не має. На підставі викладених обставин, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13 липня 2022 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 813. Ухвалою суду від 29.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законодавством порядку. В позовній заяві просив розглядати справу без його участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 липня 2022 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с. 11). В шлюбі малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто, морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сім`ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі подружжя, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 1212,00 грн. (а.с.1). Відповідно до п.п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» починаючи з 01.01.2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн. З огляду на вказане, судовий збір за позовною вимогою про розірвання шлюбу становить 1211,20 грн. (3028 х 0,4). Тому, з відповідача на користь позивача стягується судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved