Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

01.12.2023 [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом, з проханням: зменшити розмір аліментів, що стягуються з мене на підставі судового наказу № 359/5970/23 від 03 липня 2023 року, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області на користь [PERSON] на утримання на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 1/3 частки до 1/4 частки з усіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили по 24.09.2025 року (а.с.1-5). Позов обґрунтовано тим, що 03 липня 2023 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ за заявою [PERSON] про стягнення з позивача на користь відповідача на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Цей наказ позивач отримав 08.08.2023. Зазначає, що мав домовленість з відповідачем про щомісячну сплату аліментів в сумі 12000 гривень. Зазначає, що у червні і липні 2023 сплачував обумовлену суму, та у зв`язку з перебуванням дітей на території Італійської республіки половину суми перераховував безпосередньої його дочці [PERSON] , яка перебуває під опікою тітки [PERSON] , де отримує допомогу щодо безкоштовного проживання, навчання та кошти на харчування. Звертає увагу, що при винесенні судового наказу, не було враховано, що 12.02.2022 він зареєстрував шлюб з [PERSON] , та що вони з дружиною мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим його дружина не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Також просить врахувати погіршення стану його здоров`я і необхідність постійного лікування, перебування його у липні-серпні 2023 року на стаціонарному лікуванні. Зазначає, що особисто сплачує кошти за надання житлово-комунальних послуг за місцем проживання дружини та доньки, а також на його частковому утриманні знаходиться його непрацездатна матір [PERSON] . Він також несе витрати на навчання у Національній академії внутрішніх справ у розмірі 10000 гривень за семестр. Також вказує, що у зв`язку з несвоєчасним повідомленням його про видачу судового наказу виникла заборгованість на суму 31569,30 гривень, у зв`язку з чим фінансова служба робить відрахування у сумі 50% від його грошового забезпечення. Крім виплати аліментів він продовжує піклуватися про спільних з відповідачем дітей: щотижня (за виключенням чергувань по службі) проводить час разом з донькою [PERSON] з відповідним витрачанням коштів; продовжує щотижня спілкування по телефону з донькою [PERSON] , яка перебуває поза межами України, та по змозі надає матеріальну підтримку на її картковий рахунок. З урахуванням викладеного він не має можливості забезпечити нормальні умови снування для своєї дружини та малолітньої доньки, а тому вважає, що є підстави для зменшення розміру аліментів, які відраховуються на користь відповідача. 18.01.2024 від представника відповідача адвоката Людмвик І.В. надійшов відзив (а.с.46-50) з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначає, що під час перебування сторін у шлюбі, на їх сім`ю було виділено та отримано службову квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у якій зареєстровані позивач, відповідач та їх діти та за яку позивач сплачує комунальні послуги у сумі 400 грн. У травні 2023 року позивач звернувся з проханням до відповідачки, щоб вона знялась з реєстраційного обліку, оскільки він має намір приватизувати квартиру, та після того, як відповідачка відмовила позивачу, останній повідомив, що більше жодних аліментів на утримання дітей він сплачувати не буде. У зв`язку з цим відповідачка одразу ж звернулась до суду про стягнення аліментів на утримання їх дітей. Звертаю увагу, що позивач визнає, що між сторонами існувала домовленість про добровільну сплату позивачем аліментів у розмірі 12000грн., які він сплачував з 2020 по 2023 рік, у тому числі після одруження та народження третьої дитини. Відповідачка не заперечує той факт, що їх старша донька перебуває разом із сеcтрою відповідачки на території іншої держави Італії, водночас звертає увагу, що дочка [PERSON] має інвалідність дитинства, оскільки має вроджений вивих стегна, асептичний некроз голівок стегон 5 ст. та S-подібний грудо-поперековий сколіоз 3 ст. Вказує, що посилання позивача на те, що старша дочка перебуває на повному соціальному забезпечення країни Італії, не відповідає дійсності, жодного доказу на підтвердження таких тверджень позивачем на надано. Також зазначає, що надає допомогу своїм батькам, та що жодного доказу, що позивач надає утримання своїй матері, не надано. 01.02.2024 від відповідача надійшла відповідь на відзив (а.с.87-92), відповідно до якої він не погоджується з запереченнями відповідача, у свою чергу звертає увагу, що їх старша донька має статус біженця та що строк виданої довідки продовжений до 31.12.2024, а інформація, яка розміщена на офіційному сайті Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства внутрішніх справ і Міністерства освіти Італії свідчить про надання дозволу на витрати в розмірі 274 мільйонів євро на 2024 рік, матеріальну підтримку тих, хто знайшов самостійне житло, внесок регіонам на охорону здоров`я. Зазначає, що перед розлученням передав відповідачці 8000 доларів на лікування доньки. На підтвердження допомоги матері надає відомості з «Нової пошти» про передачу матері відправлень з продуктами харчування, одягом, речами першої необхідності та гігієни. Ухвалою від 19.12.2023 було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.38). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити із зазначених в позовній заяві підстав. Також вказує, що він просить зменшити розмір аліментів на період до досягнення старшою донькою 18 років, після чого не заперечує, що аліменти стягувалися з урахуванням раніше визначеного розміру. Представник відповідача адвокат Людвик І.В. проти задоволення позову заперечувала з наведених у відзиві підстав. Зазначає, що старша донька виїжджала в Італію з метою спробувати там прооперувати сустави. Проте на даний час старша донька перебуває в України, отримує лікування в «Охмадит». Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані додатково письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визнано сторонами, позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, та мають двох спільних дітей: неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Як визнано сторонами та підтверджується довідкою ДУ «Інститут травматології та ортопедії» від 24.05.2023 у старшої дочки сторін встановлено діагноз: двобічний вроджений вивих стегна; стан після консервативного лікування; асептичний некроз голівок 5 ст. S-подібний грудо-поперековий сколіоз 3 ст. (а.с.52). Та обставина, що з травня 2022 року дочка сторін [PERSON] перебувала в Республіці Італія визнана сторонами та підтверджується даними виданими на її ім`я посвідчення (а.с.14-16). Разом із цим сторонами повністю визнається та долученими до матеріалів цивільної справи платіжними інструкціями АТ «КБ Приватбанк» (а.с.56-52) підтверджується та обставина, що починаючи з червня 2021 року по квітень 2023 року позивач добровільно перераховував на рахунок відповідачки обумовлені сторонами кошти на утримання дітей спочатку в сумі 11500 грн., а в подальшому в сумі 12050 грн. та, починаючи з травня 2023 року лише половину від домовленої сторонами суми. Судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду від 03.07.2023 у справі №359/5970/23 за заявою [PERSON] було стягнуто з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 1/3 частки до 1/4 частки з усіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2023 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Позивач підполковник [PERSON] перебуває на військовій службі та працює у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України з 28.01.2021 року по т.ч., що підтверджується довідкою, виданою начальником кадрової роботи частини від 13.01.2024 №188 (а.с.93) Згідно з Довідкою про доходи за вересень та жовтень 2023 року (а.с.31), а також Довідкою про грошове забезпечення та інші види виплат за період з 1 липня 2023 р. по 19 січня 2023 р. (а.с.94) з грошового забезпечення позивача утримуються аліменти в розмірі частки його заробітку: у вересні- листопаді 2023 по 20027,84 грн. щомісячно, у грудні 2023 31983,58 грн., у січні 6291,58 грн. Як визнано сторонами, стягнення аліментів у вказаній частці (1/2 грошового доходу) здійснюється внаслідок нарахованої заборгованості. З 12.02.2022 позивач перебуває у зареєстрованому шлюб із [PERSON] , [INFO] , у якому в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученими копіями свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини (а.с.10,11). Відповідачем не заперечується та пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с.16) підтверджується, що мати позивача [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за віком. На підтвердження надання допомоги матері позивачем подано: письмову заяву від 22.01.2024, складену від імені [PERSON] (а.с.95-97), яка в силу вимог ст.76,78 ЦПК України не є допустимим доказом, оскільки подана від імені особи, яка не є учасником справи, отже не є заявою по суті справи, а заявою особи, яка стверджує про певні відомі їй обставини у справі, проте клопотання щодо допиту її в якості свідка у порядку, визначеному ст.ст.83, 91 ЦПК України, разом із позовною заявою позивачем подано не було. Факт надання позивачем допомоги матері частково підтверджується інформацію з додатку «Нової пошти» про отримані [PERSON] відправлення від 2 травня, 14 жовтня, 16 листопада 30 грудня та 17 січня, вміст відправлень: побутові речі, продукти харчування, мобільний телефон (а.с.98-102). Крім того, встановлено, що позивач [PERSON] з 17.07.2023 по 0.08.2023 проходив стаціонарне лікування у відділенні неврології госпіталю ДУ «ТМО МВС України по м.Києву» з діагнозом: хронічна вертеброгенна попереково-крижова радікулопатія 1,5-S1 в фазі нестійкої ремісії у вигляді больового та м`язево-тонічного синдрому; дисцикуляторна енцефалопатія Іст. З помірно вираженим цефалгічним синдромом; гіпертонічна хвороба 1ст., 2 ступеня, ризик 2; міопія слабкового ступеня; ангіопатія сітківки обох очей зі змішаним типом; вертеброгенна цервікалгія ускладнена нестабільністю в сегментах С4-С5 з помірно вираженим больовим синдромом, - що підтверджується випискою №2913 із медичної карти амбулаторного(стаціонарного хворого). При виписці позивачу надані лікувальні і трудові рекомендації: терафлекс 1т 2 пазм на день 1 місяць; Аркоксія 60 мг 1 раз на день 2 тижня; при фізичному навантаженні протирадікулітний пояс; уникати фізичних перевантажень; кавітон 1 т 2 рази на день 3 тижні; Метамакс 250 мг 1 т 2 рази на день - 3 тижні; профілактичний курс лікування через 6 місяців (а.с.13). Встановлені в судовому засіданні обставини дають суду підстави дійти висновку, що при видачі судового наказу про стягнення аліментів у визначеному заявником розмірі не було враховано сімейного стану позивача, а саме що на його утриманні також знаходяться малолітня донька від другого шлюбу, а також дружина, яка здійснює догляд за дочкою, що не досягла трьох років, що призвело до того, що з позивача стягуються аліменти, які перевищують раніше обумовлений сторонами розмір (12000 грн. на двох дітей). Разом із з цим суд не погоджується з твердженнями позивача, що матеріальний та сімейний стан позивача змінився настільки, що розмір аліментів має бути зменшений до частки його заробітку (доходу). Той факт, що протягом тривалого часу, незважаючи на те, що позивач вже народилася донька у другому шлюбі, продовжував перераховувати відповідачці обумовлену сторонами суму коштів на утримання їх спільних доньок, свідчить про те, що такий розмір аліментів відповідав його матеріальному стану. Доводи позивача, що старша донька сторін проживає за межами України, не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки доказів нецільового використання відповідачкою отриманих коштів позивачем надано не було, що може бути окремою та самостійною підставою для зменшення їх розміру. Не надано також доказів того, що старша донька сторін [PERSON] знаходиться на повному забезпеченні держави Італії, зокрема на підтвердження факту отримання дочкою допомоги та її розміру, отже не доведено матеріальний стан доньки, зміна якого могла б бути підставою для зміни розміру аліментів. Щодо встановленого у позивача хронічного захворювання, суд звертає увагу, що даних про те, що таке захворювання вплинуло на працездатність та розмір доходів позивача суду надано не було, як і не надано доказів про вартість призначеного йому лікування та здійснених ним фактичних витрат на таке лікування. Отже ця обставина також не може бути врахована судом як підстава для зменшення розміру аліментів. Щодо надання позивачем допомоги його матері [PERSON] , то суд звертає увагу, що така допомога надавається позивачем добровільно, відповідно до своїх матеріальних можливостей, розмір її судом визначений не був, а також позивачем розмір такої допомоги не доведений. Належних і допустимих доказів про детальний зміст здійснених ним відправлень та їх вартість позивачем надано не було. Також суд критично оцінює доводи позивача щодо його додаткових витрат на навчання у Національній академії внутрішніх справ у розмірі 10000 гривень за семестр, на підтвердження чого надано платіжну інструкцію АТ «КБ «Приватбанк» від 24.08.2023 (а.с.30). Так, ані за змістом позовної заяви ані з долучених позивачем доказів неможливо встановити термін, а також вартість навчання. Крім того, як зазначає позивач, про видачу судового наказу йому стало відомо 08.08.2023. Платіж за навчання був ним проведений 24.08.2023. До суду з позовом про зменшення розміру аліментів позивач звернувся у грудні 2023 року. Отже, маючи на утриманні одну неповнолітню та двох малолітніх дітей, непрацюючу дружину, позивач продовжував у добровільному порядку виконувати взяті на себе зобов`язання щодо перерахування коштів на утриманні дітей у розмірі 12000 грн., а також вступив до навчального закладу, плануючи нести додаткові витрати та сплачуючи вартість навчання. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач має можливість сплачувати аліменти у раніше обумовленому розмірі (12000грн.), що з урахуванням розміру його доходів становить 3/10 частки його доходу, що менше від розміру аліментів, що стягуються з позивача на підставі судового наказу Бориспільського міськрайонного суду від 03.07.2023 За змістом ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; В силу вимог ч.7 ст.170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ст.192 Сімейного кодексу України\~ розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 1 та 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову, а саме: оскільки визначений у судовому наказі розмір аліментів (1/3 частка заробітку (доходу)) не відповідає матеріальному та сімейному стану позивача, їх розмір слід зменшити до 3/10 частки заробітку (доходу) позивача щомісячно. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача, слід зменшити з 1/3 до 3/10 частки його заробітку (доходу) при цьому визначивши, щомісячний розмір аліментів не може бути менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як про це зазначено у судовому наказі, що сторонами не оспорюється. Крім того з урахуванням ст.ст.13,267 ЦПК України та положень ч.3 ст.183 СК України, оскільки позивач заявив позов про зменшення розміру аліментів лише на час до досягнення старшою дочкою повноліття, суд вважає необхідним визначити порядок виконання рішення суду, після досягнення старшою дочкою сторін повноліття, а саме: стягувати на користь відповідача аліменти на утримання молодшої доньки [PERSON] у розмірі половини тієї частки, що була визначена судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду, що становить 1/6 частка заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення молодшою донькою повноліття. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України вимоги щодо відшкодування судових витрат позивач не заявляє. На підставі викладеного,

Outcome: partial