Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

10 січня 2024 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача з моменту закінчення виконавчого листа №10788 від 06.11.2008 року до досягнення донькою 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Вимоги обгрунтовані тим, що сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. За рішенням суду з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання доньки до досягнення 18 років. Після досягнення повноліття аліменти відповідач не сплачує, донька навчається та потребує матеріальної допомоги, а тому для захисту прав доньки на належне матеріальне забезпечення, позивач звернулась до суду з цим позовом. Позивач звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач у заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст.ст.223, 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі до 24.09.2009 року. Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON] , [INFO] . Як зазначила в позовній заяві заявниця, на підставі виконавчого листа №10788 від 06.11.2018 року на утримання доньки стягувались аліменти до виповнення 18 річного віку. В той же час, позивач не надала суду копії рішення суду чи виконавчого листа. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] навчається на ІІІ курсі відділення сестринська справа ЗФПО «Київський фаховий медичний коледж №3», денної форми навчання, строк навчання з 01.09.2021 року по 28.06.2025 року. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вказаною нормою надано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Пунктом 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивач у позові зазначила, що після досягнення дитиною повноліття, відповідач не допомагає утримувати доньку, хоча донька потребує матеріальної допомоги, а власних доходів позивача для утримання дитини не вистачає. В той же час відповідач не надав суду доказів, що він надавав матеріальну допомогу доньці після досягнення нею повноліття. Позивач звертаючись до суду із позовом зазначала, що донька навчається та в зв`язку з цим потребує допомоги. Під час слухання справи судом не було здобуто доказів на спростування зазначеного. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач участь в утриманні доньки не приймає, відповідні докази суду надані не були, кошти на її утримання не надає, донька потребує матеріальної допомоги, судом не встановлено, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки до закінчення навчання в примусовому порядку. А тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 28.12.2023 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що донька знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров`я дитини (доказів, що на даний час донька перебуває на обліку чи потребує спеціального лікування немає), відповідач не надав доказів, що він має на утриманні інших дітей, не має можливості надавати матеріальну допомогу, враховуючи засади розумності та справедливості, визначає розмір аліментів в розмірі 1/4 частини доходу [PERSON] , щомісячно починаючи з 28 грудня 2023 року і до закінчення навчання дитиною, але не довше ніж до виповнення 23 років. На підставі статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. В позовних вимогах позивач просила стягнути з відповідача аліменти з моменту досягнення донькою повноліття, тобто з [INFO] . Частина 2 статті 191 СК України визначає, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивач не надала суду доказів що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. А тому суд не вбачає підстав для стягнення аліментів з дня досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] . У відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial