Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») Чечельницька А. О. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача. В обґрунтування позову посилається на те, що 20 травня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - ТОВ «Лінеура Україна») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1933444 (далі - Кредитний договір, Договір). Вказує, що підписанням Кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», які розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови кредитного договору, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись цих правил. Ці правила є публічною пропозицією у розумінні ст. 641, 644 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Зазначає, що 27 червня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27062022, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Посилається на те, що відповідно до Реєстру боржників від 27 червня 2022 року до Договору факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 34240,50 грн, з яких 10500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23740,50 грн сума заборгованості за процентами. Вказує, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27 червня 2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином зазначає, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором № 1933444 в розмірі 34240,50 грн, з яких 10500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23740,50 грн сума заборгованості за процентами. Ураховуючи наведене, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Кредитним договором № 1933444 в розмірі 34240,50 грн та судові витрати по сплаті судового збору. 06 жовтня 2023 року представник відповідача [PERSON] на електронну адресу суду надіслала відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що позивачем на підтвердження заборгованості відповідача [PERSON] надано суду копію Кредитного договору з додатками, копію витягу з Договору факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року та копію Акта приймання передачі Реєстру боржників до Договору факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року. Проте документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір заборгованості є виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Разом з цим, для того, щоб документ мав силу первинного, він повинен містити всі необхідні реквізити та бути належним чином оформленим. Вказує, що Реєстр боржників до Договору факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року та розрахунок заборгованості не є документами первинного бухгалтерського обліку, оскільки станом на 27 червня 2022 року заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 10500 грн вже існувала, а сума заборгованості за відсотками в розмірі 23740,50 грн не зрозуміло за який період нарахована. Крім цього зазначає, про відсутність доказів того, що платіжна картка № [NUMBER] належить відповідачу та на виконання умов договору на вказану картку перераховані кошти [PERSON] позивачем надано не було. Також у номері картки невідомо 10 цифр, що на її думку унеможливлює її ідентифікацію. Разом з цим, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року вказує, що зі спливом строку кредитування або пред`явленням кредитором вимоги про дострокове повернення усієї суми заборгованості право позичальника вимагати відсотки, передбачені ст. 1048 ЦК України припиняється. Натомість невиконання позичальником обов`язку з повернення кредиту у терміни визначені Договором є підставою про притягнення до відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Оскільки згоди відповідача [PERSON] на продовження строку дії Договору (пролонгацію) не було, а тому первинний кредитор не мав права нараховувати відсотки за користування позикою після визначеного в Договорі строку його закінчення - 10 червня 2021 року. 17 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку представником позивача Чечельницькою А. О. було подано до суду відповідь на відзив з додатками в якій зазначає, що 20 травня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 1933444. Вказаний договір був підписаний сторонами електронними цифровими підписами (відповідач - одноразовим ідентифікатором Е659), що підтверджує волю сторін, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, у якому втілюється воля останніх. Вказує, що відповідач має в мережі Інтернет сторінку з розміщеною пропозицією (офертою). У Договорі оферти зазначено, що клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи свої дані, зазначені у заявці як обов`язкові для заповнення. Укладання угоди без заповнення заявки клієнтом є неможливою. Для укладення договорів в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч із застосуванням електронного підпису через особистий кабінет на вебсайті позикодавця. Зазначає, що відповідач подала заявку про отримання позики на умовах, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використала для підтвердження підписання кредитних договорів. Вказує, що відповідно до умов Договору, кошти надавались позичальнику у безготівковій формі на банківську картку, вказану позичальником при укладенні кредитного договору. Наголошує, що сторонами Кредитного договору було узгоджено розмір кредиту (позики) - 10500 грн, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк (29 днів), детальні терміни повернення, сплати відсотків та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого правочину на відповідних умовах шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.п.1.4.1 стандартна процентна ставка складала 1,90% в день. Крім того, зауважує, що у зв`язку з неможливістю в повному обсязі та у встановлений строк виконати зобов`язання відповідачем 19 червня 2021 року, 19 липня 2021 року та 19 серпня 2021 року були укладені Додаткові договори до Договору № 1933444 року від 20 травня 2021 року. Ураховуючи наведене просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 15 лютого 2024 року представник відповідача [PERSON] на електронну адресу суду надіслала письмові пояснення в яких з посиланнях на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року зазначає, що кредитор не мав права нараховувати відповідачу [PERSON] відсотки за користування кредитом після визначеного в договорі строку його закінчення - 10 червня 2021 року. Вказує, що оплата коштів за договором не є автоматичним продовженням Договору як про це зазначає позивач, а є погашенням заборгованості за Договором. Зазначає, що загальний розмір кредиту становить 16285,50 грн, при цьому 19 червня 2021 року [PERSON] погашено заборгованість в розмірі 5785,50 грн, 09 липня 2021 року погашено заборгованість в розмірі 5785,50 грн та 09 серпня 2021 року - в розмірі 5785,50 грн. Таким чином, вказує, що на виконання Договору по загальній вартості кредиту в розмірі 16285,509 грн відповідачем [PERSON] сплачено 17356,50 грн. Ураховуючи наведене вважає, що позов є безпідставним, необгрунтовним та просить відмовити в його задоволенні. Позиція учасників судового провадження в судовому засіданні. Представник позивача Чечельницька А. О. в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у ньому та надала пояснення близькі за змістом до обґрунтувань позову. Наголосила, що відповідачем отримано кредитні кошти в розмірі 10500 грн строком на 29 днів, процентна ставка складала 1,90% в день. Зауважила, що у зв`язку з неможливістю в повному обсязі та у встановлений строк виконати зобов`язання відповідачем відповідно до п. 4.1.2 Кредитного договору сплачувались відсотки за користування кредитними коштами та 19 червня 2021 року, 19 липня 2021 року та 19 серпня 2021 року були укладені додаткові договори до Договору № 1933444 року від 20 травня 2021 року про його пролонгацію. Ураховуючи наведене просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала, зазначила, що відповідач [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором вносила кошти в розмірі 5785,50 грн на загальну суму 17356,50 грн, а відтак позов є безпідставним та просила відмовити в його задоволенні. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 30 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено 27 вересня 2023 року о 10 год 30 хв. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 27 вересня 2023 року за клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 14 год 30 хв 16 жовтня 2023 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2023 року за клопотанням представника відповідача витребувано у ТОВ «ФК «ЄАПБ» докази надходження коштів на платіжну картку № [NUMBER] за Договором № 1933444 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20 травня 2021 року та інформацію про номери поточних рахунків і назви платіжних сервісів шляхом перерахування коштів на які повинно було відбуватися погашення заборгованості за вказаним договором. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 01 листопада 2023 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про її участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 07 листопада 2023 року за клопотанням представника позивача витребувано у АТ КБ «Приват банк» інформацію щодо наявності у [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку відкритого у акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» станом на 20 травня 2021 року; інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] та інформацію щодо надходження 11 серпня 2021 року на картковий рахунок № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 10500 грн за Кредитним договором № 1933444. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 04 грудня 2023 року за клопотанням представника позивача витребувано у АТ КБ «Приват банк» інформацію щодо надходження 20 травня 2021 року на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] грошових коштів у розмірі 10500 гривень за Кредитним договором № 1933444 та за клопотанням представника відповідача повторно витребувано у ТОВ «ФК «ЄАПБ» інформацію про номери поточних рахунків і назви платіжних сервісів шляхом перерахування коштів на які повинно було відбуватися погашення заборгованості за Кредитним договором №1933444 від 20 травня 2021 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 09 січня 2024 року визнано явку представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання обов`язковою для надання особистих пояснень суд та судове засідання відкладено на 14 год 00 хв 25 січня 2024 року. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 15 січня 2024 року задоволено клопотання представника позивача Чечельницької А. О. про її участь в судовому засіданні 25 січня 2024 року о 14 год 00 хв в режимі відеоконференції. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 08 лютого 2024 року задоволено клопотання представника позивача Чечельницької А. О. про її участь в судовому засіданні 15 лютого 2024 року о 14 год 30 хв в режимі відеоконференції. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 20 травня 2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1933444. Відповідно до п. 1.1. Договору його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток . Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту - 10500 грн. (п.1.2 Договору) Строк кредиту - 29 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (п. 1.3 Договору). Відповідно до п.1.4.1. Договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: -у межах строку кредиту, вказаного у п.1.3 цього Договору, якщо не виконані умови застосування зниженої процентної ставки; -у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п.4.1. Договору; -у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 Договору. Згідно п. 2.1 Договору кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих(банківських) днів з моменту укладення цього Договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладення Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п.1.3 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується Товариством в особистому кабінеті (п.2.2 Договору). Розділом 4 укладеного Договору визначено порядок продовження строку користування кредитом, автопролонгація. Відповідно до п. 4.1.1 Договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору. Пропозиція (оферта) клієнта щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом натискання кнопки «Продовжити кредит» в особистому кабінеті або відповідної кнопки в платіжному терміналі та здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (та у разі їх наявності - штрафних санкцій). Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів та штрафних санкцій (у разі наявності останніх), заява клієнта про продовження строку користування кредитом вважається поданою (п. 4.1.2 Договору). Відповідно до п. 4.1.3 Договору товариство має право, але не обов`язок протягом 24 годин з моменту вчинення клієнтом вказаних в п. 4.1.2 Договору дій, акцептувати пропозицію (оферту) клієнта про продовження строку користування кредитом шляхом направлення клієнту засобами зв`язку текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені клієнтом товариству в особистому кабінеті/зазначені в Договорі та одноразовий ідентифікатор у вигляді коду для підписання клієнтом Додаткового договору. Згідно з розділом 4 Паспорту споживчого кредиту стандартна процентна ставка, відсотків річних, яка застосовується в межах строку кредиту та продовженого строку (в період пролонгації та автопролонгації) становить 693,50 % річних (або 1,90% в день). Знижена процентна ставка, відсотків річних, яка застосовується протягом початкового строку кредиту, а у випадку пролонгації, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки, зокрема протягом строку кредиту (+3 дні) здійснено повне погашення заборгованості або пролонгацію строку кредиту - 693,50 % річних (або 1,90% в день). З листа ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів «iPay.ua») № 2643_230202171021 від 02 лютого 2023 року встановлено, що 20 травня 2021 року о 08:51:10 було успішно перераховано кошти в сумі 10500 грн на карту [NUMBER] . З інформації АТ КБ «Приватбанк» від 06 грудня 2023 року встановлено, що 20 травня 2021 року на картковий рахунок № [NUMBER] , який належить [PERSON] було надходження грошових коштів в розмірі 10500 грн. Випискою по рахунку [PERSON] наданою АТ КБ «Приватбанк» підтверджено зарахування 20 травня 2021 року на картку № [NUMBER] коштів в розмірі 10500 грн та використання останньою вказаних коштів. З долученого до заперечень розрахунку заборгованості [PERSON] встановлено, що 19 червня 2021 року, 19 липня 2021 року, 19 серпня 2021 року та 20 серпня 2021 року останньою сплачено відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 17556 грн. 19 червня 2021 року, 19 липня 2021 року, 19 серпня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] були укладені Додаткові договори до Договору № 1933444 про надання коштів на умовах споживчого кредиту відповідно до яких у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати зобов`язання за Договором, відповідно до розділу 4 Договору, відповідач ініціювала продовження строку користування кредитом. Відповідно до п. 3.1 Додаткових договорів строк користування кредитом за Договором продовжується на строк - 29 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, зокрема, згідно Додаткового договору від 19 червня 2021 року - 19 липня 2021 року, згідно Додаткового договору від 19 липня 2021 року - 18 серпня 2021 року, згідно Додаткового договору від 19 серпня 2021 року - 18 вересня 2021 року. Сторони погодили процентну ставку за користування кредитом протягом строку, встановленого в п. 3.1 Додаткового договору - 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 3.2 Додаткових договорів). Додаткові договори підписані ТОВ «Лінеура Україна» аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиском печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, а відповідачем [PERSON] - електронним підписом, що відтворений шляхом використання електронних підписів одноразовими ідентифікаторами А067, Е438, С099. 27 червня 2022 року між ТОВ «ФК« ЄАПБ» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено Договір факторингу № 27062022 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до копії витягу Реєстру боржників до Договору факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі в сумі 34240,50 грн, з яких: 10500 грн заборгованість по основному боргу, 23740,50 грн заборгованість за відсотками. Суд зазначає, що Договір факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року в установленому порядку недійсним не визнаний, тобто в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Що стосується права позивача заявляти вимоги до відповідача, то вони ґрунтуються на нормах права. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 05 травня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1933444 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 10500 грн, який зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування кредитом на визначених у Кредитному договорі умовах (строк кредитування - 29 календарних дні, стандартна процентна ставка - 1,90% в день, знижена процентна ставка - 1,90% в день). Позивачем доведено, що [PERSON] було видано кредитні кошти у розмірі 10500 грн, які були перераховані на її картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до Договору факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] . Надаючи оцінку аргументам представника відповідача про сплату [PERSON] кредитних коштів та сумі заборгованості за відсотками нарахованими за користування кредитними коштами, наведеній позивачем у розрахунку, суд зазначає таке. Умовами Договору, зокрема п. 1.4.1 передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується, зокрема, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п. 4.1 Договору. Відповідно до п. 4.1.1. 4.1.2 Договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором в повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку кредитування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору за умови здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Відповідачем [PERSON] на погашення відсотків сплачено по 5785,50 грн - 19 червня 2021 року, 19 липня 2021 року, 19 серпня 2021 року та 20 серпня 2021 року в розмірі 199,50 грн. 19 червня 2021 року, 19 липня 2021 року, 19 серпня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] були укладені Додаткові угоди відповідно до яких тричі відбувалася пролонгація Договору № 1933444 від 20 травня 2021 року на 29 днів. На переконання суду, ураховуючи приписи п. 4.1.2 Договору, відповідачем сплачувалися відсотки за користування кредитними коштами саме з метою пролонгації дії Кредитного договору та укладення вищевказаних Додаткових угод. Відтак, з огляду на зазначене, строк Кредитного договору становив з 20 травня 2021 року по 18 вересня 2021 року. У Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто, після закінчення строку дії кредитного договору змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування процентів за користування грошовими коштами можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України. Відтак, після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки припиняється. Згідно розрахунку наданого позивачем сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами [PERSON] нараховувалась за період з 20 травня 2021 року по 18 грудня 2021 року. Проте, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії Кредитного договору є безпідставним. Відтак, з огляду на погашення відсотків за користування кредитними коштами [PERSON] 19 червня 2021 року, 19 липня 2021 року, 19 серпня 2021 року та 20 серпня 2021 року, заборгованість за відсотками відповідача за Договором № 1933444 за період з 20 травня 2021 року по 18 вересня 2021 року становить 5586 грн. Ураховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Кредитним договором № 1933444 від 20 травня 2021 року в сумі 16086 грн, з яких: 10500 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 5586 грн - заборгованість за відсотками. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн та заявлено позовні вимоги про стягнення 34240,50 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 16086 грн, що становить 46,98 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1260,94 грн.

Outcome: partial