Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

ТОВ «ФК Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 47134,89 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 01.02.2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" було укладено електронний Договір № 5475019 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Авентус Україна" затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Сума кредиту складає 9900 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (27.01.2023 року) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 9900 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . 29 травня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" було укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого ТОВ "Авентус Україна" відступив ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Всупереч умов договору, відповідач допустив заборгованість по кредитному договору на загальну суму 47134,89 грн., з яких 9900 грн. заборгованість по тілу кредиту, 37234,89 грн. - по нарахованим процентам. З урахуванням зазначеного, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Позивач ТОВ «ФК Фінтраст Україна» в судове засідання не з`явився. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 76). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 75). Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав. З огляду на положення ч. 7, 8 ст.128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що про день, час та місце розгляду справи особа повідомлена належним чином. За таких обставин неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи і винесенню судового рішення. Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від 06.02.2024 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання (а.с. 72). Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що даними договору №5475019 про надання споживчого кредиту від 01.02.2022 року, паспорта споживчого кредиту з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), підтверджується, що 01.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5475019, за умовами якого [PERSON] отримав 9900 грн., на строк 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,99%. Договір містить електронний підпис [PERSON] в якості позичальника (а.с.9-14, 21-23). Повноваження ТОВ «Авентус Україна» щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у Свідоцтві про реєстрацію фінансової установи, виданому Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №870 від 28.02.2017 року та розпорядженні, виданого Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №756 від 28.03.2017 року (а.с.37,38). 29.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №29-05/2023-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ "ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому Права грошової вимоги. Відповідно до п.1.1. договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п.1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємної частиною цього договору (а.с.42-46). Згідно розрахунку заборгованості (Карти обліку Договору) та реєстру боржників (витяг), підписаного директором ТОВ «Авентус Україна» та директором ТОВ "ФК «Фінтраст Україна», станом на 29.05.2023 року, мається заборгованість в розмірі 35314,29 грн., яка складається з наступного: 9900 грн. основний борг; 25414,29 грн. - нараховані проценти (а.с.15, 24-34). Зазначений розрахунок заборгованості містить відомості про порядок, дату та суми нарахування процентів. Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №29.05/23-Ф від 29.05.2023 року та витягу з реєстру боржників ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35314,29 грн., з яких: 9900 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 25414,26 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 15, 46-на звороті). Отже, в Акті прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №29.05/23-Ф від 29.05.2023 року та витязі з реєстру боржників зазначена заборгованість за кредитним договором в сумі 35314,29 грн., з яких: 9900 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 25414,29 грн. - сума заборгованості за відсотками. Саме на вказану суму заборгованості на підставі договору факторингу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням: 01.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] кредитного договору №5475019, та подальшим укладанням 29.05.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» договору факторингу №29-05/23-Ф, у результаті чого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 5475019 від 01.02.2022 року на суму заборгованості 35314,29 грн., з яких: 9900 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 25314,29 грн. - сума заборгованості за відсотками, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором на вказану суму. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунків заборгованості за кредитним договором, який не спростовано відповідачем. Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували наведений вище розрахунок, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано. Що стосується вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих позивачем відсотків за 60 календарних днів у період з 01.11.2022 року по 30.12.2022 року в межах строку кредитного договору за формулою 9900 гривень х 1,99% = 197,01 гривень х 60 календарних днів = 11820,60 грн., суд зазначає наступне. Розмір заборгованості за кредитним договором був визначений на рівні 35314,29 грн., з яких: 9900 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 25414,29 грн. - сума заборгованості за відсотками станом на час укладання договору факторингу та відображений в зазначеному вище Акті прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №29.05/23-Ф від 29.05.2023 року. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підстав нарахування відсотків за 60 календарних днів у період з 01.11.2022 року по 30.12.2022 року, тобто за період, що передував даті укладання договору факторингу, коли позивач ще не набув прав вимоги до відповідача. За таких обставин, позовна заява ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №5475019 від 01.02.2022 року в розмірі 35314,29 грн., з яких: 9900 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 25414,29 грн. - сума заборгованості за відсотками. У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення 11820,60 грн., нарахованих позивачем, як новим кредитором, за 60 календарних днів за період, який передував укладанню договору факторингу та виникненню права вимоги у нового кредитора, належить відмовити. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує часткове задоволення позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1815,06 грн. сплаченого останнім судового збору (а.с. 8). У ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу). Частиною 3 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial