Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

У січні 2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в якій позивач просив суд, солідарно, стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №2007-157 від 08.08.2007 у розмірі 509 965,08 грн. з яких: 254 982,54 грн. - заборгованість за кредитним договором; 227 830,93 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 27 151,61 грн. - 3% річних від простроченої суми, а також вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що 08.08.2007 між ним на [PERSON] було укладено кредитний договір №2007-157 відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 25 200,00 доларів США на умовах визначених вказаним договором та з кінцевим терміном повернення - до 08.08.2012. З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору №2007-157 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено, 08.08.2007, договір поруки №2007/157. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2011 (справа №-417/2-3340/2011) стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №2007-157 від 08.08.2007, у розмірі 80 966,80 грн. Крім того, солідарно, з ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] , [PERSON] стягнуто суму у розмірі 200,00 грн. та з [PERSON] і [PERSON] , солідарно, 1950,00 грн. З огляду на те, що станом на січень 2023 року умови договору щодо повернення отриманих в кредит коштів не виконані, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом про стягнення санкцій передбачених ст.625 ЦК України, розмір яких, за період з 31.10.2011 до 03.01.2023, становить 254 982,54 грн. Обґрунтування позовної вимоги щодо стягнення такої складової заборгованості, як заборгованість за кредитним договором у розмірі 254 982,54 грн., позовна заява не містить. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 27.06.2023 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представником позивача, заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідачів. На їх адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачам подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від [PERSON] , [PERSON] , до суду не надходило. Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідачів про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Так, судом встановлено, що згідно з копією заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2011 (справа №0417/2-3340/2011) ухваленого за результатами розгляду справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] , [PERSON] , стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2007-157 від 08.08.2007 у розмірі 80 966,80. Також, солідарно, з ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] , [PERSON] стягнуто суму у розмірі 200,00 грн. та з [PERSON] і [PERSON] , солідарно, 1 950,00 грн. Рішення набрало законної сили 31.10.2011. Відповідно до розрахунку штрафних санкцій передбачених ст.625 ЦК України їх розмір за період з 31.10.2011 до 03.01.2023, становить 254 982,54 грн. та складається з: 227 830,93 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 27 151,61 грн. - 3% річних від простроченої суми. Також до позову, позивачем, додано: копію виконавчого листа; виписку з рахунку; копію кредитного договору; копію договору поруки; копії паспортів; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб; копію статуту; копію довіреності. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2011 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із положенням статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з того, що позивачем, на підтвердження доводів щодо існування, не виконаного, грошового зобов`язання, не надано жодного належного доказу (як-то: доказів відсутності виконавчого провадження або у разі його наявності - відсутності перерахованих, у його межах, коштів), заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Надана позивачем виписка по рахунку № [NUMBER] не свідчить про відсутність виконавчого провадження та стягнення коштів у його межах, крім того, її не можливо ідентифікувати з борговими зобов`язаннями виниклими на підставі кредитного договору №2007-157, оскільки останній не містить посилання на вказаний розрахунковий рахунок. Крім того не підлягає задоволенню вимога про стягнення такої складової заборгованості, як заборгованість за кредитним договором у розмірі 254 982,54 грн., оскільки позовна заява не містить обґрунтування її розміру, періоду нарахування та походження. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed