Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Трун О.В., звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі - ТОВ «Краснолиманське») про стягнення компенсації втрати частини заробітку. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що у період з 08.07.2019 по 31.01.2021 працював в ТОВ «Краснолиманське», був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. При звільненні підприємство не провело з ним повний остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 9 жовтня 2023 року (справа № 235/1131/23) було стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 40453,67 грн. 14 грудня 2023 року рішення суду виконано в повному обсязі в примусовому порядку. Просив стягнути компенсацію втрати частини заробітку за період з 08.07.2019 по 14.12.2023 в розмірі 21607,50 грн (а.с.1-4, 30-32). Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2024 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.20). У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав з наступних підстав. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09.10.2023 з ТОВ «Краснолиманське» стягнуто на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 40453,67 грн. Рішення суду виконано в повному обсязі 14.12.2023. Відповідач зазначив, що виплата нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу не відбулася, оскільки для проведення розрахунку компенсації втрати частини доходів, зокрема, період невиплати заробітної плати, має бути чітко визначений. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітку за період з 08.07.2019 до моменту фактичного розрахунку - 14.12.2023, але заборгованість з виплати заробітної плати у відповідача перед позивачем виникла лише з листопада 2019 року. Отже, з позицією позивача неможливо погодитися, оскільки згідно зі ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило у грошовому вигляді, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, а позивач був 31.01.2021 звільнений. У 2023 році не проводиться нарахування сум індексації, які визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, роз`яснення норм якого надає Мінсоцполітики. Відповідач наголосив, що остаточна сума компенсації відповідно до діючого законодавства підлягає розрахунку на день виплати боргу та не залежить від дати ухвалення судового рішення. Виходячи з вищевикладеного, розмір компенсації втрати частини заробітку є значно завищеним та алгоритм її розрахунку суперечить нормам чинного законодавства, а тому вимоги щодо стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати підлягають відмові у задоволенні позовних вимог. На думку відповідача, дії позивача направлені на безпідставне збагачення в судовому порядку, а останній є інструментом такого збагачення. Так, на розгляді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області знаходиться справа № 235/554/24 про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Отже, подаючи позов, позивач повинен був усвідомлювати, що його дії повинні бути виправданими і відповідати загальним засадам права, а саме справедливості та розумності. ТОВ «Краснолиманське» протягом багатьох років є флагманом енергетичного комплексу України, а також містоутворюючим та бюджетоутворюючим підприємством і знаходиться у м. Родинське Покровської міської територіальної громади Покровського району Донецької області. Після початку війни російським агресором вугледобувна галузь переживає глибоку кризу, виконуючи свою господарську діяльність, підприємство платить податки до бюджету країни, виплачуючи заробітну плату працівникам, які кожен день, ризикуючи своїм життям, щодня роблять спуски піж землю для того, щоб давати енергетичну стабільність для внутрішнього виробника електроенергії та постачання цієї електроенергії до осель українських сімей. На підставі наведеного відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.24-27). Дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить наступних висновків. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 8 липня 2019 року по 31 січня 2021 року, звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.8-9). Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором. Частина 1 ст.47 КЗпП України зобов`язує роботодавця у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ч.2 ст.116 ЦПК України). Згідно зі ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). У ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення). Відповідно до ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»). Відповідно до п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 9 жовтня 2023 року (справа № 235/1131/23, провадження № 2/235/147/23) стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 40453,67 грн (сума визначена вже з урахуванням проведених утримань податків з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів) (а.с.10-12). Згідно з довідкою ТОВ «Краснолиманське» № 96 від 07.02.2024 заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] за період з листопада 2019 року по січень 2020 року становила 40453,67 грн (сума заборгованості зазначена після утримань всіх обов`язкових податків та зборів), у т.ч.: листопад 2019 року - 12697,74 грн, грудень 2019 року - 6466,30 грн, січень 2020 року - 21289,63 грн (а.с.28). Згідно платіжної інструкції № 2866 від 14.12.2023 [PERSON] сплачено борг, стягнутий з ТОВ «Краснолиманська» згідно з виконавчим листом, виданим Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 09.11.2023 у виконавчому провадженні № 73597522 в сумі 40453,67 грн (а.с.13). Отже, позивач має право на стягнення з відповідача як роботодавця на свою користь як працівника компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків її виплати. Компенсація втрати частини заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням щомісячних індексів споживчих цін Держкомстату становить: за листопад 2019 року - (99,8 х 105,0 х 110,0 х 126,60 х 100,8 х 100,7 х 101,5 х 100,2 х 100,5 х 100,8 х 99,4 х 98,6 х 100,5 х 100,8 х 100,5 : 100) х 12697,74 грн : 100 = 6638,38 грн; за грудень 2019 року - (105,0 х 110,0 х 126,60 х 100,8 х 100,7 х 101,5 х 100,2 х 100,5 х 100,8 х 99,4 х 98,6 х 100,5 х 100,8 х 100,5 : 100) х 6466,30 грн : 100 = 3400,63 грн; за січень 2020 року - (99,7 х 100,8 х 100,8 х 100,3 х 100,2 х 99,4 х 99,8 х 100,5 х 101,0 х 101,3 х 100,9 х 110,0 х 126,6 х 100,8 х 100,7 х 101,5 х 100,2 х 100,5 х 100,8 х 99,4 х 98,6 х 100,5 х 100,8 х 100,5 : 100) х 21289,63 грн : 100 = 11128,09 грн. Всього загальна сума компенсації втрати частини заробітку, на яку має право позивач, становить 21 167,10 грн (6638,38 грн + 3400,63 грн + 11128,09 грн), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову частково підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно суми задоволених позовних вимог в сумі 949,19 грн (21167,10 грн х 100% : 21607,50 грн х 968,96 грн). Згідно зі ст.ст.115, 116 КЗпП України, ст.ст.1, 21, 24, 34 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.2, 4Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159,

Outcome: partial