Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила: - визнати неправомірними дії Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» щодо зняття з обліку встановленого згідно проекту лічильника в належній [PERSON] на праві власності квартирі [ADDRESS] та проведення нарахування оплати за комунальну послугу з централізованого опалення в опалювальні сезони 2019-2023 років без урахування щомісячних показників вузла розподільного обліку теплової енергії SHARKY за № 58323810/0057 - зобов`язати Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» здійснювати нарахування оплати за опалення за вказаною адресою з урахуванням показань вузла розподільного обліку тепла, що встановлений у квартирі. - зобов`язати Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок нарахувань за теплопостачання з 01 жовтня 2019 року, враховуючи показники вузла розподільного обліку теплової енергії SHARKY за №58323810/0057, розташованого у квартирі [ADDRESS] ; - стягнути з Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 30 000, 00 грн. В обґрунтування позову вказано, що дії відповідача щодо зняття з обліку встановленого згідно з проєктом лічильника у квартирі позивача та проведення нарахування позивачеві оплати за комунальну послугу з централізованого опалення в опалювальні сезони з 2019 по 2023 років без урахування щомісячних показників лічильника, є неправомірними. З огляду на неправомірність дій відповідача щодо зняття з обліку встановленого в квартирі позивача приладу обліку теплової енергії та нарахування йому оплати за комунальну послугу з централізованого опалення в опалювальні сезони 2019-2023 років без урахування щомісячних показників лічильника, вважає, що відповідач має здійснювати нарахування оплати за опалення у квартирі позивача з урахуванням показань вузла розподільного обліку тепла, що встановлений у квартирі. Окрім цього, відмовивши у прийнятті на абонентський облік вузла розподільчого обліку теплової енергії та, здійснюючи нарахування їй вартості послуги з централізованого опалення в опалювальні сезони 2019-2023 років без урахування показників лічильника теплової енергії, відповідач обмежив право позивача на раціональне споживання теплової енергії та оплату за фактично отриманні послуги з постачання теплової енергії. Позивач вважає, що її право було порушено й існують підстави для стягнення з відповідача на її користь компенсації моральної шкоди. Так, внаслідок нарахування відповідачем за послуги з централізованого опалення без врахування показань законного вузла обліку теплової енергії в квартирі позивача, остання зазнала моральних переживань, внаслідок необхідності звернень до відповідача і суду за захистом порушених прав, у зв`язку з чим було порушено звичайний порядок організації життя щодо необхідності докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав і відновлення попереднього стану. Представник відповідача у своєму відзиві не визнала позов, зазначила, що у жовтні 2019 року, у зв`язку з виявленням технічних особливостей внутрішньобудинкової системи опалення - змішана схема опалення, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829 «Про затвердження Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії», індивідуальний засіб обліку теплової енергії квартири SHARKY № 58323810 знято з обліку в програмному комплексі підприємства. Відповідачем, самостійно здійснено обстеження будинку [ADDRESS] для визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку та складено акт № 416-05/2021 від 20 травня 2021 року. Згідно з актом внутрішньобудинкова система опалення житлового будинку позивача змішаного типу, що не відповідає критеріям Постанови № 829. Враховуючи вищенаведене, з жовтня 2019 року у всіх будинках, які мають комбіновану систему опалення, вузли розподільного обліку теплової енергії знято з обліку, як такі, що не відповідають в повному обсязі вимогам чинного законодавства. Квартирними засобами розподільного обліку з постачання теплової енергії є лічильник теплової енергії. Позивачем не надано Акт обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії згідно постанови. У відповіді на відзив представник позивача наполягав на тому, що у КП «Київтеплоенерго» були відсутні правові підстави для зняття з обліку індивідуального лічильника позивача, який був погоджений і взятий на облік. Крім того, будь-яких доказів несправності квартирного засобу обліку до суду не надано, відтак відсутні підстави для нарахування плати за нормативами споживання. Посилання на самостійний акт обстеження житлового будинку від 20 травня 2021 року не спростовує факту прийняття 27 грудня 2017 року на комерційний облік теплової енергії для потреб окремого приміщення та не може слугувати підставою для зняття відповідного лічильника з обліку. Доводи відповідача про те, що відповідно до п. 7.31 ДБН В.2.2-15:2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», визначено, що місця облаштування квартирних тепло лічильників повинні знаходитися поза межами квартири для можливості обліку фактичного тепло споживання, є безпідставними, оскільки вони чинні з 2019 року та підлягають застосуванню при новому будівництві, водночас, секція «А» будинку [ADDRESS] , де мешкає позивач, здана в експлуатацію 31 грудня 1999 року. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 20 квітня 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 25 квітня 2023 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному проваджені з викликом сторін /а. с. 15-16/. 23 березня 2023 року засобами поштового зв`язку від представника відповідача надійшов відзив /а. с. 33-43/. 01 липня 2023 року до суду засобами поштового зв`язку від представника позивача надійшла відповідь на відзив /а. с. 48-51/. 08 січня 2024 року представник відповідача подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення (ЦО) / постачання теплової енергії (ТЕ) та централізованого постачання гарячої води (ПГВ) / постачання гарячої води (ГВ). У судовому засіданні представник позивача підтримав позов і просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у заявах по суті. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, вказала також, що окремого розпорядчого документу немає, було надано вказівку, що, відповідно до Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розпорядчого обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829, квартири із змішаною системою подачі не мають права встановлювати лічильники, тому КП було прийнято рішення, що дані лічильники підлягають зняттю. Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] і, проживаючи за цією адресою, вона є споживачем послуги, яку надає КП виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», - централізованого опалення /а. с. 4/. 02 лютого 2018 році за вказаною адресою [PERSON] , за проектом ТОВ «Виробничо-будівельної фірми «РБС» та погодженням Департаменту з технічного забезпечення обліку ПАТ «Київенерго», встановлено вузол розподільного обліку теплової енергії SHARKY за № 58323810/0057, який було взято на облік ПАТ «Київенерго» відповідним актом від 27 грудня 2017 року /а. с. 6/. Наказом Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 04 травня 2018 року за № 224 закріплено за КП ВК КМР (КМДА) «Київтеплоенерго» на праві господарського відання з дня, наступного за днем підписання акта прийняття-передання основних засобів комунальної власності територіальної громади м. Києва, які передаються КМДА з володіння та користування ПАТ «Київенерго», у зв`язку з припиненням угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між КМДА та АЕК «Київенерго». КП ВК КМР (КМДА) «Київтеплоенерго», отримавши в користування на праві господарського віддання основні засоби виробництва та постачання теплової енергії м. Києва, з 01 травня 2018 року набув статусу виконавця послуги з централізованого опалення. В серпні 2019 року [PERSON] отримала повідомлення від Структурного підрозділу Енергозбут КП ВК КМР (КМДА) «Київтеплоенерго», в якому її повідомили про те, що у належній їй квартирі вузол розподільного обліку теплової енергії встановлений та введений в експлуатацію з 02 лютого 2018 року у відповідності до діючого на той час законодавства, в жовтні 2019 року у програмному комплексі КП ВК КМР (КМДА) «Київтеплоенерго» знято з обліку, у зв`язку з тим, що в будинку функціонує система опалення, в якій поєднано властивості вертикальної та горизонтальної схеми підключення. В подальшому при нарахуванні послуг відповідачем не були враховані показання встановленого вузла розподілу обліку теплової енергії у квартирі позивача. В зв`язку з закінченням міжповірочного інтервалу вузла розподільного обліку теплової енергії (теплолічильник SHARKY за №58323810/0057), [PERSON] звернувся до ТОВ УК «Комфортний будинок» за послугою проведення повірки. Лічильник було демонтовано, повірено, змонтовано та видано відповідне Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки про що лічильник відповідає вимогам ДСТУ EN 1434, чинне до 21 лютого 2027 року /а. с. 7, 8/. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Згідно пункту 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги). Відповідно до абз. 2 пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Згідно вимог абз. 5 п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Відповідно до статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Згідно з частиною першою ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку / приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Відповідно до частини сьомої ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються. У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно. Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. Посилання відповідача на ту обставину, що 10 жовтня 2018 року Постановою Кабінету Міністрів України № 829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, не є підставою для неврахування відповідачем показників лічильника теплової енергії, встановленого у квартирі позивача, з огляду на таке. Так, пунктом 6 Порядку № 829 передбачено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: - окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); - принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; - під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; - можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації. Згідно з пунктом 3 Порядку № 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів-розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах. Відповідно до вимог пункту 10 Порядку № 829 оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку / приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року № 205 , за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. За твердженням відповідача, після введення у дію нового Порядку № 829, на відміну від попереднього порядку, встановлення абонентом індивідуального вузла розподільного обліку тепла можливе лише при горизонтальному розведенні інженерних мереж. Однак, з таким висновком суд не може погодитися, оскільки встановлено, що станом на час монтування позивачем вузла розподільчого обліку теплової енергії ПАТ «Київенерго» (попередній виконавець послуг) здійснював розподіл обсягів комунальних послуг, а тому зміна законодавства, що регулює питання порядку встановлення та прийняття на облік вузла розподільчого обліку теплової енергії, не припиняє можливість споживача теплової енергії за наявності встановленого у передбаченому порядку (на момент монтування) індивідуального приладу обліку тепла оплачувати такі послуги за показниками відповідного лічильника. Зміна законодавцем технічних вимог щодо порядку встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії не є підставою для встановлення споживачем нового обладнання для обліку тепла, за умови, що таким споживачем до прийняття нового Порядку № 829 вже встановлено індивідуальний вузол розподільчого обліку теплової енергії. Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, було визначено право споживача на встановлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік, а також проведення оплати за спожиті послуги згідно з показниками індивідуальних приладів обліку. Таким чином показники лічильників, встановлених та прийнятих на облік у встановленому законом порядку до прийняття Порядку № 829, повинні враховуватися виконавцем послуг КП ВК КМР (КМДА) «Київтеплоенерго» . Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 756/2361/20-ц особливо звернув увагу на те, що Порядок № 829 не передбачає необхідність приведення раніше встановленого вузла обліку у відповідність до цього Порядку та не встановлює заборони щодо врахування показників за такими лічильниками, які надаються споживачами. Вказаний порядок не передбачає повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у частині вимог визнання неправомірними дії щодо зняття з обліку лічильника та проведення нарахування оплати за комунальну послугу з централізованого опалення в опалювальні сезони 2019-2023 років без врахування щомісячних показників вузла розподільного обліку теплової енергії Sharky за № 58323810/0057 і зобов`язання відповідача здійснити перерахунок нарахувань за теплопостачання з 01 жовтня 2019 року, враховуючи показники взула розподільного обліку теплової енергії Sharky за № 58323810/0057, розташованого у квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Щодо решти позовних вимог, то використовуючи принципи Європейського суду з прав людини, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд неодноразово вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути: незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine); «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоби його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення від 10 грудня 1996 року у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26 жовтня 2000 року у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) (рішення від 16 серпня 2013 року у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine). У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Тому суд приходить до висновку про неефективність такого способу захисту як задоволення вимог у частині зобов`язання відповідача здійснювати нарахування оплати за опалення у квартирі [ADDRESS] , з врахуванням показань вузла розподільного обліку тепла, що встановлений у квартирі, оскільки такий обов`язок виникає напряму у зв`язку із виконанням своїх професійних обов`язків. Власне вимога про визнання протилежних дій, вчинених КП ВК КМР (КМДА) «Київтеплоенерго», неправомірними задоволена й очікувано, що, як наслідок, останній після прямої вказівки на незаконність його дій, здійснюватиме нарахування оплати за опалення за вказаною адресою з урахуванням показань вузла розподільного обліку тепла, що встановлений у квартирі. Щодо доводів сторони позивача про стягнення з відповідача компенсації завданої позивачеві моральної шкоди порушенням її прав, яка полягає у переживаннях через необхідність звернень до відповідача і суду за захистом порушених прав, що призвело до порушення звичайного порядку організації її життя, потребі докладати додаткові зусилля, для захисту своїх прав і відновлення попереднього стану, то суд зазначає, що будь-яких доказів на підтвердження таких доводів матеріали справи не містять. V. Розподіл судових витрат. Позовна заява [PERSON] містить, як вже зазначалося, три вимоги немайнового характеру, пов`язані із застосуванням положень законодавства про захист прав споживача, та вимога про стягнення компенсації моральної шкоди, що є майновою вимогою, за яку сплачено судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову у частині стягнення компенсації моральної шкоди відмовлено, судовий збір покладається на позивача. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial