Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, [PERSON] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Іванківського районного суду Київської області від 28.11.2017 року у справі №366/3437/17 з відповідача стягувалися аліменти на її користь на утримання їх спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісяця, до досягнення ними повноліття, у розмірі 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку з 27.10.2017 року. Позивача зазначає, що після досягнення дітьми повноліття відповідач припинив сплачувати будь-які аліменти і зараз діти знаходяться на повному її утриманні. У вересні 2022 року їх спільний син [PERSON] , вступив до Відокремленого структурного підрозділу «Київський транспортно-економічний фаховий коледж Національного транспортного університету». Строк закінчення навчання 30.06.2025 р. Позивач вказує, що дитина навчається на денній формі навчання, вона утримує сина лише на свої кошти та на аліменти, які періодично сплачував відповідач за рішенням суду. Однак цих коштів не вистачає, оскільки дитині потрібно купувати студентське приладдя, необхідну літературу, сплачувати за проїзд, відвідування факультативних занять, харчуватися, купувати одяг, тощо. За таких обставин, позивача вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Рух справи 11.12.2023 року позов надійшов до суду. 16.01.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 22 лютого 2024 року о 09 год. 45 хв. Позиції сторін У судове засідання позивач не з`явилася, у позовних вимогах звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Встановлені судом обставини справи та відповідні їм правовідносини Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 847. Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 28.11.2017 року у справі №366/3437/17 з відповідача стягувалися аліменти на користь позивача на утримання спільних дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісяця, до досягнення ними повноліття, у розмірі 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2017 року. [PERSON] є повнолітнім та навчається на з-му курсі денної форми навчання, спеціальності 275 Транспортні технології, освітньо-професійна програма «Організація перевезень і управління на автомобільному транспорті» Відокремленого структурного підрозділу «Київський транспортно-економічний фаховий коледж Національного транспортного університету». Термін закінчення закладу 30 червня 2025 року (довідка №1267 від 23.11.2023). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання не надає. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: потреба у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року (справа №346/103/17-ц). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцятитрирічного віку. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, передбачені статті 182 Сімейного кодексу України. Відповідач [PERSON] , батько дитини, є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Відсутні також докази, що відповідач має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, тому в сукупності оцінених судом доказів, відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Стаття 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Кожна сторона, як передбачає частина перша статті 81 ЦПК України, зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення останньою двадцятитрирічного віку, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 11 грудня 2023 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач у справах про стягнення аліментів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 гривень. Відповідно до статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved