Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2024 позовні вимоги задоволено. 17.01.2024 на адресу суду надійшла заява від представника позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 48 100 грн. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.01.2024 вказану заяву передано на розгляд судді Аббасовій Н.В. Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судове засідання не викликалися, оскільки судом не встановлено необхідності їх обов`язкової явки в судове засідання для ухвалення додаткового рішення. Дослідивши зміст заяви про ухвалення додаткового рішення та долучені до неї документи, суд приходить до наступного висновку. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Дана справа розглядалась судом за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у позові вказав, що позивач очікує понести витрати на професійну правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн. У свою чергу, представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 06.07.2023 висловив свою думку щодо витрат на правову допомогу, вказавши, що вказана справа є справою незначної складності, а тому заявлені представником позивача витрати є надмірними і неспівставними із важкістю справи та обсягом доказів. Так, згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до положень статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Зі змісту рішення від 15.01.2024 вбачається, що питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 4, 5, 12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Стороною позивача заявлено до стягнення 48 100 грн. витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі №761/18571/23. Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. В свою чергу, відповідач скористався правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому зазначено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю роботи адвоката, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1, 3 ст.89 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача представляв адвокат Глухенький Сергій Олександрович, повноваження якого підтверджуються ордером серії АІ № 1341027 від 27.01.2023. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу заявником надано наступні документи: договір про надання правової допомоги від 27.01.2023; акт виконаних робіт від 17.01.2024; детальний опис робіт; рахунок фактуру №63 від 17.01.2024. Так, з поданих документів вбачається, що адвокатом надано наступні послуги на загальну суму 48 100 грн.: надання правової консультації 1 год. у розмірі 3700 грн., підготовка позовної заяви 5 год. у розмірі 18 500 грн., прибуття та ознайомлення з матеріалами справи у приміщенні суду у розмірі 7 400 грн за 2 год.; ознайомлення з матеріалами справи через систем «Електронний суд» 7 400 грн за 2 год; прибуття та участь у судових засіданнях 11 100 грн за 3 год. Проаналізувавши зміст вказаних документів, а також матеріали цивільної справи, суд вбачає, що перелік послуг з правничої допомоги на загальну суму 48 100 грн., не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності в розрізі цивільної справи), а їх розмір є явно завищеним. Суд зауважує, що представник позивача брав участь лише у двох судових засіданнях 17.10.2023 та 15.01.2024, а тому включення до обсягу наданих послуг прибуття та участь у трьох судових засіданнях, є безпідставним, оскільки не підтверджено матеріалами справи. Суд також зауважує, що складання позовної заяви для професійного досвідченого адвоката не становить надмірної складності, не потребує значних витрат часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, а тому витрачений час (5 год) на її підготовку є надмірно завищеним. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням викладеного та враховуючи матеріали справи, її категорії та складності, характер та обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи з предмету заявленого позову, принципу розумності, справедливості та пропорційності, беручи до уваги клопотання представника позивача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку, що до стягнення з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь [PERSON] належить 15 000 грн. понесених витрат, вказаний розмір визначено судом з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, співмірності між обсягом та часом роботи адвоката.

Outcome: partial