Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив розірвати укладений між ними шлюб, який був зареєстрований 26.09.1998 року виконавчим комітетом В-Нагольчицької селищної ради міста Антрацит Луганської області, про що складено відповідний актовий запис № 12. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В. Справа передана судді 22.01.2024 року. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.01.2024 року провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено строк для реалізації учасниками справи процесуальних прав на подачу заяв по суті справи. У судове засідання [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. До судового розгляду від [PERSON] надійшла заява, в якій він підтримав позовні вимоги, просив шлюб, укладений з [PERSON] , розірвати, а розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного судового рішення не заперечував. Крім того, у своїх заяві [PERSON] прохав покласти всі судові витрати на нього. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце його проведення. До судового розгляду від [PERSON] надійшла заява, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила розірвати укладений з позивачем шлюб, а також провести розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, враховуючи подані ним заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.09.1998 року (а.с. 4) судом встановлено, що 26.09.1998 року між [PERSON] , [INFO] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що виконавчим комітетом В-Нагольчицької селищної ради м.Антрацит Луганської області, складений відповідний актовий № 12. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON] , яка вже є повнолітньою, та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). За результатами дослідження матеріалів справи судом встановлено, що спільне життя [PERSON] та [PERSON] не склалося через відсутність порозуміння, різницю поглядів на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що у свою чергу призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами, ведення спільного господарства та спільного бюджету фактично припинилося. Сторони проживають окремо, не підтримують між собою зв`язків. Таким чином, шлюб та сімейні відносини між ними продовжують існувати лише формально, а сім`я розпалася внаслідок непорозумінь та психологічної несумісності. Судом встановлено, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам подружжя, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві [PERSON] просив залишити йому шлюбне прізвище - « [PERSON] ». Зважаючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем було змінено прізвище, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4), враховуючи відповідне клопотання позивача, суд приходить до висновку про необхідність залишення [PERSON] його шлюбного прізвища. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, зважаючи на прохання позивача щодо покладення судових витрат на нього, суд вважає за необхідне залишити всі понесені судові витрати, що складаються зі сплати судового збору, за позивачем.

Outcome: approved