Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

15.11.2024 року представник позивача за довіреністю - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі ПрАТ «СК «Універсальна»), до 07.08.2019 року мало назву Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» (далі ПАТ «СК «Універсальна») - [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 60 522 грн. 65 коп. страхового відшкодування та понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.11.2020 року в м. Чернігів по вул. Незалежності, 46 мало місце дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «Jeep Grand Cherokee», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що є відповідачем по справі та автомобіля марки «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Зазначає, що постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.12.2020 року у справі №751/7872/20 відповідача визнано винним у дорожньо - транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Посилається, що в результаті ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «СК «Універсальна», згідно умовами Договору страхування №3140/232/000874 від 31.08.2020 року, транспортний засіб - автомобіль «Nissan Qashqai», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Стверджує, що власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача з заявою про сплату страхового відшкодування згідно умов договору добровільного страхування наземного транспорту. На виконання якого, на підставі рахунку СТО №2501 від 16.11.2020 року, та інших зібраних по справі документів було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 60 522, 65 грн. на рахунок Страхувальника. Вказує, що оскільки позивач свої зобов`язання перед Страхувальником згідно умов Договору виконав, то згідно з положеннями ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» (№85/96-ВР) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В силу ст.1188 ЦК України при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Стверджує, що Претензією, позивач письмово повідомив відповідача щодо необхідності виплати на його користь грошових коштів. Вважає, що оскільки відповідач є винним у дорожньо-транспортній пригоді, і на вимогу позивача не сплати зазначені кошти, то виплачене позивачем на підставі договору страхове відшкодування підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку, а ткож понесені судові витрати. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.11.2023 року позовну заяву залишено без руху, в зв`язку з відсутністю квитанції про сплату судового збору, надано строк для усунення зазначених недоліків. (а.с.24) 04.12.2023 року на виконання зазначеної ухвали суду, представником позивача подано клопотання/заяву про доручення платіжного доручення про сплату судового збору. (а.с.26, 27) Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.01.2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач, в установлений законом строк відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подав. Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України). Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. У п.86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Судом встановлено, що [PERSON] , 10.11.2020 року в 19 год. 45 хв., в м. Чернігові по вул. Нафтовиків (поблизу будинку №46 вул. Незалежності), керував автомобілем Jeep Grand Cherokee, державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись зі сторони вул. Незалежності не вибрав безпечної швидкості руху, у разі виникнення небезпеки для руху, не вжив всіх засобів аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає. (а.с.10, 11-12, 13) Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, тому відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постановою Новозаводського районного суд м. Чернігова від 07.12.2020 року справа №751/7872/20, провадження №3/751/2782/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. (а.с.14) В результаті ДТП, було пошкоджено автомобіль Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого, застрахована в ПАТ «СК «Універсальна» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №3140/232/000874 від 31.08.2020 року. (а.с.6, 9+на звороті) 10.11.2020 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» з заявою про сплату страхового відшкодування згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту №3140/232/000874 від 31.08.2020 року (а.с.15). Згідно рахунку на оплату №2501 від 16.11.2020 року заявленого ТОВ «МАГР-АВТО ПЛЮС» для оплати ремонту автомобіля, вартість відновлювального ремонту в тому числі матеріалів та складових, автомобіля Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER] , складає 63 238,35 грн. (а.с.17) Страховим актом № 65138/1 від 04.12.2020 року ПрАТ «СК «Універсальна» визнало дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 10.11.2020 року, страховим випадком і вирішено відшкодувати [PERSON] страхове відшкодування у сумі 60 522,65 грн. (а.с.19) 07.12.2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» перерахувало ТОВ «МАГР-АВТО ПЛЮС» страхову виплату в сумі 60 522,65 грн. (а.с.20) Згідно акту виконаних робіт (ТО, Ремонт) №266 від 22.03.2021 року ТОВ «МАГР-АВТО ПЛЮС» виконало відновлювальний ремонт автомобіля Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] на суму 60 522,65 грн., в тому числі 10 087,11 грн. ПДВ. (а.с.18) 09.03.2021 року ПрАТ «СК «Універсальна» направило на адресу [PERSON] . Вимогу про сплату суми боргу Вих.№193/449 про відшкодування шкоди в межах розміру виплаченого страхового відшкодування в сумі 60 522, 65 грн. (а.с.21) Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Пунктом 1 частини 2 вказаної статті передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України. Положеннями ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, - п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). За нормами ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина відповідача [PERSON] , у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 10.11.2020 року, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER] , власнику якого позивачем було здійснено страхове відшкодування, була встановлена постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07.12.2020 року і додатковому доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування», (чинної на час виникнення спірних правовідносин) страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.28 вказаного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, є шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до п.22.1 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених в страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 993 ЦК України визначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Крім того, ст. 27 Закону України «Про страхування», (чинної на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Доказами наявності у позивача, як страховика, права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, є договір страхування і документ, який підтверджує виплату страхового відшкодування. Отже, до позивача, який виплатив [PERSON] страхове відшкодування за договором добровільного страхування, перейшло в порядку ст.993 ЦК України право вимоги до винної особи - [PERSON] . Враховуючи викладене, саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» розмір страхової виплати (страхового відшкодуванням). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Аналізуючи всі доводи учасників справи, суд приймає до уваги висновки, викладені в рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо суми виплаченого страхового відшкодування, як і не надано доказів на виконання вимоги про сплату суми боргу, надісланої позивачем. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи ненадання відповідачем доказів на спростування позовних вимог, суд приходить до висновку, що розмір страхового відшкодування виплачений позивачем, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що становить 60 522,65 грн. підлягає стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна». Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. (а.с.27), які на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved