Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

14.02.2024 року заявник [PERSON] звернулась до Олександрівського районного суду із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Цього ж дня ухвалою судді відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено на 13:00 год. 15 лютого 2024 року. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що [INFO] у смт Лівадія м. Ялта АР Крим Україна (на тимчасово окупованій території) від гіпертонічної хвороби помер її батько [PERSON] , [INFO] , про що 29.09.2023 року Ялтинським МВ ЗАЦС Департаменту ЗАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим видано довідку про смерть № С-02888, а також свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [INFO] померлого було кремовано та прах доставлено до України, де 21.10.2023 року відбулося поховання. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке заявник має намір успадкувати, але реалізувати це право вона не має можливості, оскільки для підтвердження факту смерті в неї відсутній документ встановленого законодавством України зразка, тому вона вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] смт Лівадія м. Ялта АР Крим. Заявник у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги щодо встановлення факту смерті її батька [PERSON] та просить їх задовольнити повністю. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. Заперечень по даній справі не мають (а.с.18). Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно довідки про смерть № С-02888, виданої 29 вересня 2023 року Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Причина смерті: набряк головного мозку, крововилив внутрішньомізковий глибокий, серцева недостатність застійна при гіпертонічній хворобі (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.09.2023 року, виданого Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану, [INFO] у смт Лівадія м. Ялта Республіки Крим помер [PERSON] , [INFO] , про що 29.09.2023 року зроблено відповідний актовий запис № 170239910001401372003 (а.с.9). Згідно довідки про кремацію, видану Крематорієм ТОВ «Кримська національна меморіальна компанія», тіло [PERSON] о 09:45 год. 04.10 2023 року було кремовано, прах видано для поховання на кладовищі м. Києва (а.с.10). Зазначені вище документи видані установами, розташованими на тимчасово окупованій території України. На підтвердження факту смерті, заявник надала до суду фіскальний чек ритуальної служби Краматорської міської ради Донецької області про витрати на поховання від 21.10.2023 року (а.с.11). Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частиною 1 статті 18 указаного Закону передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] (а.с.6). Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суд уз прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України», будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Проте, Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» і «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Відповідно до листа Верховного Суду від 22.04.2021 року № 987/0/208-21 щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, вимога щодо отримання письмової відмови органів РАЦС у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне як виняток взяти до уваги документи про смерть [PERSON] , видані на тимчасово окупованій території України, і оцінити їх разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки можливість збору доказів смерті особи на окупованій території може бути істотно обмеженою, у той час, як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав заявниці, зокрема, права на оформлення спадщини після його смерті. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги заявниці підлягають задоволенню, оскільки на підставі відомостей, що містяться у досліджених матеріалах справи, встановлено, що [INFO] у смт Лівадія м. Ялта АР Крим Україна помер [PERSON] , [INFO] , причина смерті: набряк головного мозку, крововилив внутрішньомізковий глибокий, серцева недостатність застійна при гіпертонічній хворобі. На підставі пункту 8 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved