Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів щодо [PERSON] , який народився [INFO] . Позов мотивує тим, що у відділі «Служба у справах дітей» Личаківського району управління "Служба у справах дітей" департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] . Останній проживає із матір`ю - відповідачем [PERSON] , батько [PERSON] на даний час відбуває покарання у кримінально-виконавчій установі. Бабуся дитини, матір [PERSON] , звернулась до відділу «Служба у справах дітей» Личаківського району з заявою щодо вирішення питання влаштування малолітнього внука в Львівську середню загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №7 Львівської міської ради, бо протягом 2022-2023 років дитина не навчалась в школі. Протягом тривалого часу мати дитини не контактувала з представниками відділу «Служба у справах дітей» Личаківського району. Після ознайомлення із заявою [PERSON] , вказані в ній обставини заперечила. Разом з тим, малолітній [PERSON] в навчальний заклад не був влаштований, а матір малолітнього [PERSON] ігнорувала телефонні дзвінки, а коли виходила на зв`язок кожен раз вигадувала нові історії. 06.09.2023 було здійснено візит за адресою: [ADDRESS] та складено акт обстеження умов проживання, згідно якого умови проживання для дитини незадовільні, опалення відсутнє, газом та водопостачанням помешкання не забезпечене, в будинку брудно, антисанітарія, брудні речі та посуд розкиданні довкола, дитина стурбована, з продуктів харчування наявні тільки сосиски, не створено умов для проживання, виховання та розвитку дитини. Відповідно до ату проведення оцінки рівня безпеки дитини від 06.09.2023, рівень небезпеки - дуже небезпечно. Згідно з розпорядженням Личаківської районної адміністрації як органу опіки та піклування від 06.09.2023 №344 вирішено відібрати малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] , у зв`язку із виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дитини. Малолітнього влаштовано в сім`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Позивачем зібрана інформація, яка дає підстави вважати, що [PERSON] тривалий час ухиляється від належного виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітнього сина [PERSON] , участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечу необхідним харчуванням, медичним доглядом, що в сукупності підтверджу: неналежне виконання нею своїх батьківських обов`язків. Як досудове врегулювання спору проводилась відповідна профілактична робота, здійснювались візити у сім`ю у зв`язку із необхідністю моніторингу ситуації у сім`ї. Проте такі результатів не принесли. У зв`язку із невиконання нею своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина виникла необхідність у позбавлення батьківських прав позивача з метою захисту дитини. Окрім цього, необхідних є стягнення з відповідача аліментів. Розмір аліментів на дитину має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку для дитини, оскільки відповідачка не працює офіційно і може мати мінливий чи нерегулярний дохід, вважає за доцільне стягувати аліменти, які визначені будуть у твердій грошовій сумі, а саме по 2 833,00 гривень щомісячно на дитину, що буде відповідати мінімально встановленому Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік» розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Ухвалою від 19 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи. Ухвалою від 20 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, дав пояснення аналогічні наведеним вище. Підтвердив, що відповідач протягом тривалого часу належної участі в житті, вихованні та утриманні дитини не бере. На профілактичні бесіди не реагувала, належних висновків не зробила. Просить позов задоволити. Відповідач, у судові засідання неодноразово не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила, відзив не подала. Тому суд вважає, що у відповідності до ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Третя особа в судовому засіданні позов підтримала. Додатково пояснила, що на даний час дитина ходить до школи у 2 клас. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони та інші учасники посилаються, позов задовольняє з таких підстав. У відповідності до ч.2,3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Крім цього, статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Статтею 59 Закону України «Про освіту», статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачені обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти та ін. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім цього, як роз`яснив у своїй постанові Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із свідоцтвом про народження від 12.08.2021 серія [NUMBER] батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки №1151 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 07.09.2023, малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Малолітній [PERSON] , [INFO] , виховувався матір`ю [PERSON] та проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Батько малолітнього - [PERSON] відповідно до вироку суду російської федерації Луховиці від 15.01.2020 у справі №1-26/2050RS0024-01-2019-002258-66, визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 УК РФ, засуджено до позбавлення волі строком на 13 років, на теперішній час він відбуває покарання. З матеріалів позову вбачається, що 06.09.2023 працівниками відділу «Служба у справах дітей» спільно із фахівцем із соціальної роботи Личаківсько-Галицького району ЛМЦСС, інспектором СЮП ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області, було здійснено візит за адресою: [ADDRESS] , та складено акт обстеження умов проживання згідно якого умови проживання для дитини незадовільні, опалення відсутнє, газом та водопостачанням помешкання не забезпечене, в будинку брудно, антисанітарія, брудні речі та посуд розкиданні довкола, дитина стурбована, з продуктів харчування наявні тільки сосиски, не створено умов для проживання, виховання та розвитку дитини. Відповідно до ату проведення оцінки рівня безпеки дитини від 06.09.2023, рівень небезпеки становить - дуже небезпечно, що свідчить про негайне відібрання дитини у батьків. П.8 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 із змінами, якщо виникла безпосередня загроза життю та здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з розпорядженням Личаківської районної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 06.09.2023 №344 «Про негайне відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] », вирішено відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , у зв`язку із виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дитини. Малолітнього [PERSON] влаштовано в сім`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , на підставі наказу управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 06.09.2023 №421. Відповідно до листа КЗ ЗСО І-ІІ ст. №12 с. Бориничі Ходорівської міської ради Львівської області від 11.09.2023 №3 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , навчався в КЗ ЗСО I-ІІ ст. №12 с. Бориничі, Стрийського району, Львівської області у 1 класі в 2021-2022н.р. У 2 класі учень до навчання не приступив з невідомих причин. [PERSON] на зв`язок не виходила, а рідний батько дитини на той час знаходився за межами України. В основному навчанням та вихованням дитини цікавилася мама співмешканця [PERSON] , інколи приходила до школи за сином мама. Коли дитина проживала в будинку [PERSON] , була доглянута, сита, охайна. Відповідно до відповіді на запит КНП «3-я міська поліклініка м. Львова» від 11.09.2023 №304, що з доповідної записки лікаря-педіатра [PERSON] вбачається, що востаннє мати разом з сином відвідували КНП «3-я міська поліклініка м. Львова» 11.08.2021. Згідно з листом КНП ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 12.09.2023 №8-10/2034 надано копії карт виїзду швидкої медичної допомоги від 06.09.2023 №384, з обстеження малолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлено J00: гострий назофарингіт (нежить), В00: герпесвірусні інфекційні хвороби, губний герпес. Крім того, матір дитини [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП України згідно постанови Личаківського районного суду від 06.06.2023 у справі №463/2474/23. Згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29.01.2021 у справ №463/10215/20, [PERSON] та [PERSON] вирішено позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З пояснень представника позивача також вбачається, що працівниками відділу «Служба у справах дітей» Личаківського району з матір`ю дитини [PERSON] проводилися неодноразові профілактичні бесіди, щодо належного виконання батьківських обов`язків та влаштування сина в школу, оскільки він був не охоплений навчальним процесом Також неодноразово матері було роз`яснено про необхідність підвищення батьківського потенціалу, вказувалось на належність догляду за дитиною та необхідність приведення житла у санітарний стан, необхідний для перебування дитини. Протягом 2023 року [PERSON] не вчинила жодних дій щодо влаштування сина в школу. Наведені представником позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і відповідачем не спростовані, та підтверджуються також поясненнями третьої особи [PERSON] . Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до положень ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд враховує, що відповідач, знаючи про перебування на розгляді в суді справи про позбавлення її батьківських прав, в судові засідання не прибула, ходом розгляду справи жодним чином не цікався, відзиву не подавала, доводи позивача жодним чином не заперечила та не спростувала. З врахуванням наведеного, оскільки відповідач [PERSON] самоусунулась від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, ним не займається та не піклується, не проявляє інтересу до стану здоров`я та навчання дитини, не цікавився його фізичним, моральним і духовним розвитком, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав стосовно сина [PERSON] , який народився [INFO] . Окрім цього, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Частиною 2 ст. 166 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідачка не працює офіційно і може мати мінливий чи нерегулярний дохід, суд погоджується із доводами позивача, а тому слід з відповідача стягувати аліменти, які визначені будуть у твердій грошовій сумі, а саме по 2 833,00 гривень щомісячно на дитину, що буде відповідати мінімально встановленому Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік» розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Окрім цього, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави судові витрати - судовий збір.

Outcome: approved