Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся представник АТ «Сенс Банк» з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 28.05.2019 року [PERSON] , уклав з АТ «Альфа Банк», угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 617593817. Відповідно до умов договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит,а позичальник зобов`язався в порядок та на умовах, визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Умовами договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок, щодо надання позичальнику кредиту. Зазначив, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року виникла заборгованість за договором становить 152698,44 грн. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування на АТ «Сенс Банк». Враховуючи наведене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №617593817, у розмірі 152698,44 грн., та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.05.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на її задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, від останнього надійшов відзив, в обґрунтування якого зазначено, що 16.03.2023 року, банк направив відповідачу вимогу від 08.03.2023 року, щодо виконання договірних зобов`язань, з вимогою про дострокове повернення кредиту в строк не пізніше 35 днів з моменту надсилання даної вимоги. Враховуючи позицію банку, договір є припиненим 20.04.2023 року, тобто після спливу 35 днів. Крім того зазначив, що банк не надав відповідачу для підписання, як позичальнику, та в якості доказів до суду договір в повній його редакції. Відсутні невід`ємні частини договору, підписані та узгоджені сторонами: графік та розрахунок сукупної вартості кредиту, що є істотним умовами договору та складають його предмет. Таким чином, вважає що договір в повній редакції не був підписаний відповідачем, а відтак не є укладеним. З розрахунку заборгованості за кредитом, наданого банком, вбачається, що він не містить період кредитування, загальної суми заборгованості, загальної суми погашення. Не містить розрахунку і формул визначення процентів, неустойки, кількості прострочених днів, не значиться загальна сума нарахованих процентів, загальна сума погашених процентів, загальна сума нарахованих і списаних в рахунок погашення неустойки коштів, у зв`язку з відповідач вважає, що правильність виставлених претензій банку в аспекті нарахованих цим документом сум перевірити неможливо. Відповідач з сумою заборгованості не згоден, визнає заборгованість у розмірі 58066,68 грн., зазначив, що оскільки договір не було укладено, відсотки нараховані неправомірно. Від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якого зазначено, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець в даному випадку позивач. Публічний договір - договір про банківське обслуговування фізичних осіб, до якого приєднався відповідач є загальнодоступним і наявним за веб-посилання сайту банку. Розрахунок заборгованості доданий до позовної заяви грунтується на умовах саме цього договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови. Тому з огляду на зміст ст.633,634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент ( споживач послуг банку) лише приєднується до таких умов, з якими він ознайомлений. Оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ «Альфа-Банк» не повернуті, є усі правові підстави для висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у вказаному у позовній заяві розмірі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав. Від відповідача надійшло заперечення, відповідно до якого останній зазначає, що між позивачем і відповідачем не укладався договір у формі договору приєднання відповідності до ст. 634 Цивільного кодексу України. Тоді як за змістом позову і доданими до нього документами, оферту надав саме клієнт банку, а не банк. В свою чергу банк підписав акцепт на умовах, які де-юре запропонував клієнт. Наведене не узгоджується із визначенням, яке міститься в ст. 634 ЦК. Крім зазначеного, навіть підписання клієнтом заяви про приєднання до публічної оферти банку на укладення кредитного договору не може вважатися укладенням договору на визначених банком умовах. Крім того вказав, що графік та розрахунок сукупної вартості кредиту, що є істотними умовами договору та складають його предмет - розділ IV Акцепту, які вказані в якості невід`ємної частини договору, і тарифи, які є істотними умовами договору, не підписувались відповідачем та не доводились до його відома під час надання акцепту банком. Ці істотні умови кредитного договору не були узгоджені сторонами, а відтак договір не є укладеним. Окремо зазначив, що позичальників звільнено від відповідальності Законом від 15.03.2022р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІX, яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняться від відповідальності визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином у позивача виник обов?язок списати платежі, нараховані в якості неустойки починаючи з 24.02.2022р. всім позичальникам. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, за підставами зазначеними у відзиві на позовну заяву. У задоволенні позову просила відмовити. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.05.2019 між [PERSON] , та Акціонерним товариством «Альфа Банк» було підписано оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», на підставі яких [PERSON] , було відкрито картковий рахунок, з лімітом кредитної лінії у розмірі 2000000,00 грн., з встановленням процентної ставки за користування кредитною лінією у розмірі 35,99% річних. Всі відносини, що не врегульовані угодою, врегульовані договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку www.alfabank.ua. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у відповідності до якого запис про зміну найменування позивача внесено 30.11.2022. Як вбачається з витягу з державного реєстру банків, 01.12.2022 Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «Альфа-Банк») на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк») Встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Позичальник свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, правильність якого перевірена судом, станом на 22.01.2023 року заборгованість відповідача за кредитом складає 152698,44 грн. 08.03.2023 р. позивачем направлено на адресу відповідача вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором, однак вказана вимога відповідачем була проігнорована. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Сенс Банк» не повернуті, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати процентів. Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 152698 грн. 44 коп. Заперечення відповідача, суд вважає неналежними, оскільки обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень щодо позовних вимог, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи та спростовуються матеріалами справи. При цьому суд враховує, що відповідач у відзиві не заперечував проти існування заборгованості перед позивачем, що свідчить про визнання ним існуючої заборгованості. Відповідач отримуючи грошові кошти розумів на підставі чого, та на яких умовах він отримав зазначені кошти, будь яких заперечень щодо цього не мав. Доводи, зазначені у відзиві, щодо введення в Україні воєнного стану не є підставою для звільнення відповідача від сплати заборгованості. Суд не погоджується з думкою відповідача про безпідставність заявлених банком вимог з посиланням на відповідні зміни до законодавчих актів України в зв`язку із оголошення воєнного стану з наступних підстав. Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року N 2120-XI у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 лютого 2023 року у справі № 910/23042/16 зазначено, що проценти за користування кредитом є зобов`язанням за кредитним договором та є складовим елементом плати за наданий кредит, що разом із тілом кредиту становлять загальну суму боргу і охоплюються поняттям «основна сума заборгованості із зобов`язань за кредитом». Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved