Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Позовну заяву обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 02 серпня 2021 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва. Від шлюбу у сторін є дитина - [PERSON] , [INFO] . За судовим наказом Деснянського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року з позивача на користь відповідача були стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Після винесення судом вищевказаного судового наказу змінився матеріальний та сімейний стан позивача. 13 травня 2022 року між позивачем та третьою особою - [PERSON] був укладений шлюб, від якого [INFO] народився син - [PERSON] . Після народження дитини сімейні стосунки не склались, внаслідок чого [PERSON] забрала свої речі та разом з дитиною переїхала до своїх батьків. Згодом, [PERSON] подала до суду позов про стягнення з позивача аліментів на утримання сина. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 23 квітня 2023 року і до досягнення сином [PERSON] , трирічного віку. Таким чином, сукупний розмір аліментів, які стягуються з позивача становить 58,3% (1/6+1/6+1/4), що перевищує розмір встановленого ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». На даний час позивач є військовослужбовцем і у нього виникає постійна необхідність у витратах на своє забезпечення. Позивач постійно купує спеціальний одяг та інші речі, які необхідні йому для свого захисту під час служби. Після відрахування з нього всіх аліментів у позивача залишається сума, якої недостатньо для забезпечення власних життєвих потреб, що змусило позивача звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач просить суд змінити розмір аліментів, які утримуються з нього на користь [PERSON] за судовим наказом на утримання дочки та стягувати з позивача аліменти в розмірі 1/6 частинийого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, позивач просить суд судовий наказ, виданий Деснянським районним судом м. Києва від 19 квітня 2021 року відкликати, після вступу рішення в закону силу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 08.01.2024 року від представника [PERSON] - адвоката Нечипорук І.І. надійшов відзив на позовну заяву. Обгрунтовуючи відзив, посилається на те, що позивачем, як на одну з підстав, яка впливає на зменшення розміру аліментів, зазначає, що сукупний розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу від 19 квітня 2021 року та за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.09.2023 року становить 58,3% (1/6+1/6+1/4), що перевищує розмір, встановлений ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, звертає суду увагу на те, що вказаною вище статтею передбачено, що розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З урахуванням зазначеного, сторона відповідача вважає, що дана підстава не може бути прийнята судом до уваги при розгляді даної справи. Крім того, просили суд, звернути увагу, що позивач проходить військову службу в Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (відомості є загальнодоступними на містяться за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result), що розташована за адресою: [ADDRESS] , тобто не безпосередньо в зоні бойових дій. Відповідно до вимог Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом МО України від 29.04.2016 року №232 „Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту": військовослужбовці Збройних Сил України всіх категорій, у разі запровадження правового режиму воєнного стану на всій території держави, забезпечуються речовим майном згідно з нормою № 1 (Бойовий єдиний комплект) на строки, встановлені для 5-ї категорії військовослужбовців». З урахуванням зазначеного, держава, забезпечує військовослужбовців усім необхідним для несення військової служби та виконання завдань за призначенням, а твердження позивача, на думку сторони відповідача щодо несення додаткових витрат не є належним доказом у справі, який слід враховувати судом. Також, сторона відповідача просила суд звернути увагу, що на підставі судового наказу від 19.04.2021 року по справі №754/6047/21, що виданий Деснянським районним судом міста Києва, в 21.05.2021 р. відкрито виконавче провадження №65514094. 06 вересня 2023 року Деснянським районним судом міста Києва у справі №585/1800/23 прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1/6 частини , а також на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/6 частини до досягнення дитиною трирічного віку, при цьому позивач будучі в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову. Згідно інформації, що міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, станом на 05 січня 2024 року щодо позивача по виконанню рішення суду по справі №585/1800/23 не відкрито виконавчого провадження, також позивачем не надано жодного доказу, щодо сплати аліментів на користь [PERSON] та [PERSON] , а тому просили суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. 16.01.2024 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що він визнав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, хоча з нього вже стягувались аліменти на утримання дитини, в зв`язку з тим, що це його обов`язок утримувати дитину та дружину, а тому невизнання ним позовних вимог суперечило б діючому законодавству та ніяким би чином не вплинуло на прийняте рішення. Крім того, позивач зазначає, що висновки представника відповідача, щодо понесення позивачем додаткових витрат на своє забезпечення для захисту під час служби, є помилковим, оскільки позивач воює і перебуває в зоні бойових дій, на підтвердження чого позивач надав копію витягу з наказу про направлення його до оперативно-стратегічного угрупування військ «Таврія». Розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача збільшився з 8 604,76 грн. до 16 311,98 грн. і таке збільшення відбулось одноразово, лише на час відрядження. Крім того, позивач долучив копії квитанцій щодо сплати ним на користь [PERSON] аліментів на її користь і на користь дитини. Також позивач зазначає, що за час розгляду справи про стягнення з нього на користь [PERSON] на її та сина утримання аліментів, утворилась заборгованість і тому він змушений перераховувати більшу суму, аніж встановлена рішенням суду до повного погашення заборгованості. Просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Від третьої особи на адресу суду не надходило відзиву на позов або пояснень чи будь-яких клопотань. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що [PERSON] перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2014 року, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2021 року було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно копії судового наказу Деснянського районного суду м. Києва від 19.04.2021 року наказано стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2023 року, [PERSON] 14 лютого 2023 року Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , який народився у позивача у шлюбі з [PERSON] , зареєстрованого 13 травня 2022 року, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження та про шлюб. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.09.2023 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 23 квітня 2023 року і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Судом враховується, що утримання дітей, це законодавчий обов`язок батьків, а не пуста декларація. Батьки повинні робити все можливе для його виконання, оскільки діти, через свій вік, стан фізичного розвитку, навчання в школі чи у ВУЗі як правило, не можуть самі себе утримувати, не мають можливості працювати. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У частині 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також можна дійти висновку, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). З аналізу зазначених правових норм також встановлено, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Таким чином, підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як на підставу для зменшення розміру стягнутих згідно судового наказу від 19 квітня 2021 року аліментів, позивач вказує ту обставину, що він ще здійснює оплату аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходу та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходу, до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, позивач являється військовослужбовцем (посвідчення сер.МІУ №001254, витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] від 23.11.2023 року), проходить військову службу в зоні бойових дій та потребує додаткових витрат на придбання спеціального одягу, речей необхідних для свого захисту, тому сплата аліментів у розмірі, який становить 58,3%, ставить його у вкрай складне матеріальне становище. Таким чином, позивач зазначає, що змінився його матеріальний та сімейний стан, а тому вважає, що зменшення розміру аліментів є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані позивачем докази в їх сукупності, заперечення відповідача, суд вважає, що позивачем доведено наявні підстави для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України. Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем надано належні докази в обґрунтування позову, наявні підстави для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Попередній виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів слід відкликати.

Outcome: approved