Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

07 грудня 2023 року рішенням Київського районного суду м. Харкова позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, - задоволений повністю. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на: 1/2 частину кв. [ADDRESS] , загальною площею 120,6 кв.м.; 1/2 частину гаражного боксу № [NUMBER] в літ.П-1, буд. [ADDRESS] загальною площею 23,3 кв.м.; 1/2 частину земельної ділянки № [NUMBER] , загальною площею 0,1012 гектара, кадастровий номер:6321755300:03:016:0013, розташовану за адресою: Харківська обл., Зміївський район, Зідьківська селищна рада, садівниче товариство Харківського жиркомбінату «Сіверський Дінець»; зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності на майно, що є спільною сумісною власністю, - задоволено частково, порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на: 1/2 частину кв. [ADDRESS] , загальною площею 120,6 кв.м.; 1/2 частину гаражного боксу № [NUMBER] в літ.П-1, буд. [ADDRESS] загальною площею 23,3 кв.м.; 1/2 частину земельної ділянки № [NUMBER] , загальною площею 0,1012 гектара, кадастровий номер:6321755300:03:016:0013, розташовану за адресою: Харківська обл., Зміївський район, Зідьківська селищна рада, садівниче товариство Харківського жиркомбінату «Сіверський Дінець», в решті заявлених позовних вимог [PERSON] , - відмовлено; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 654, 88 грн. 11.12.2023 представником позивача адвокатом Кузнецовою А.А. подано клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. 21.12.2023 представником відповідача адвокатом Красиною С.М. подане клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в обґрунтування якого представник відповідача посилався не відповідність інформації вказаній в акті прийому - передачі пункту 2.2 Договору від 14.09.2022 та Додаткової угоди до нього в яких мали чітко визначатись засади обчислення гонорару, ненадання деяких послуг, зазначених в акті прийому-передачі. Вважає, що справа є не складаною, розглянута в порядку письмового провадження, без проведення судових засідань та без участі сторін, у зв`язку з чим, просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 4\~000 грн. До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача повторно подав заяву про відкладення розгляду справи з посиланням на зайнятість в іншій справі. Частиною 4 ст.270 ЦПК України передбачено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. За таких обставин, враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, представником відповідача подана заява про зменшення витрат на професійну правничу допомогу якій висловлене його ставлення до предмету розгляду, в поданому клопотанні відсутнє посилання на намір доповнення або зміни цієї заяви та беручи до уваги, законодавчо визначені ч.4 ст.270 ЦПК України строки ухвалення судом додаткового рішення, що становлять 10 днів з дня надходження відповідної заяви, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, у зв`язку з чим, відмовляє представнику відповідача у відкладенні судового розгляду. Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне: Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частиною 2 ст. 29 Закону передбачено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Аналогічні положення викладені в ч.1, ч.2 ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15.02.2019) (далі:Правила адвокатської етики). З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою ст.30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст.28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. З огляду на викладене Верховний Суд зауважує, що правовідносини щодо домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах яких розглядаються питання щодо зобов`язання про сплату та строки сплати. Втручання суду у договірні відносини між адвокатом і клієнтом з питань визначення розміру гонорару чи його зменшення можливо лише за умови обґрунтованості та наявності доказів підтвердження невідповідності витрат фактично наданим послугам (постанови Верховного Суд від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, від 21.04.2021 у справі № 488/1363/17, провадження № 61-11991св20). Цивільний процесуальний закон визначає критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу у справі. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268; від 28 липня 1999 року у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30). Згідно з ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Судом встановлено, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу подані представником позивача у строк визначений ЦПК України. Як вбачається з позовної заяви адвокатом Кузнецовою А.А. на виконання п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає судовий збір у розмірі 12\~405 грн. та 20\~000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, в заяві представника позивача від 22.11.2023 на виконання ч.8 ст.141 ЦПК України зазначено, що докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Стороною позивача заявлена вимога про компенсацію витрат на правничу допомогу в заяві про долучення доказів понесених витрат та ухвалення додаткового рішення у справі. В обґрунтування заяви додано: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 14.09.2022, копію ордеру, копію додаткової угоди до договору про надання професійної правничої допомоги від 29.09.2022, копію акту виконаних робіт від 07.12.2023, та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, відповідно до яких зазначено, що позивачу надавалась правнича допомога АО «Мельник та Партнери», вартість яких складає 20000 грн. та буде обчислюватись у фіксованому розмірі, які підлягають сплаті на реквізити Об`єднання після набрання рішення Київського районного суду м. Харкова законної сили, в незалежності від результату розгляду цивільної справи №953/5410/22, та надано детальний опис наданих послуг в кількістю в 20 годин вартістю 1000 грн. за кожну годину. Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про задоволення цієї вимоги та стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн. Доводи представника відповідача вищевикладеного висновку не спростовують за визначення у договорі від 14.09.2022 та додатковій угоді від 14.09.2022 фіксованого розміру винагороди за надання правової допомоги, що в залежності від обсягу наданих послуг та витраченого адвокатом часу не змінюється.

Outcome: approved