Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

01 лютого 2024 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 22 січня 2020 року Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Від шлюбу сторони не мають малолітніх дітей. Сімейні стосунки припинені, шлюб фактично розпався, у зв`язку із чим позивачка просила розірвати його. 02 лютого 2024 року судом відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивачка просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Дослідивши позовну заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 січня 2020 року Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що складено актовий запис №21. Від шлюбу сторони не мають малолітніх дітей. Статтею 51\~Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом частин третьої та четвертої статті 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (надалі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст. 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч. 2 ст. 110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст. 24 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд за відсутності клопотань щодо цього дійшов висновку про залишення відповідачу прізвища « [PERSON] ». Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд за клопотанням позивачки відносить їх на рахунок останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved