Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

[PERSON] , 20.02.2024 подала до суду вказану заяву, в якій просить видати стосовно [PERSON] , [INFO] , обмежувальний припис, яким протягом шести місяців заборонити останньому: наближатися ближче, ніж на 100 метрів до її місця проживання по [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати її, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести телефонні переговори з нею, або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Вимоги обґрунтувала тим, що вона разом зі своїми дітьми проживає у будинку [ADDRESS] та протягом тривалого часу потерпає від різного виду домашнього насильства зі сторони колишнього співмешканця [PERSON] , з яким спільно проживала з 2019 року, але з березня 2023 року спільне проживання між ними припинено. Під час спільного проживання з кривдником, він постійно вживав алкогольні напої, вчиняв різного виду домашнє насильство. Його поведінка негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з боку колишнього співмешканця вона та діти знаходяться у пригніченому стані. Вона неодноразово, починаючи з березня 2023 року зверталася за захистом до органів національної поліції, проте, це не дало жодного результату, [PERSON] не змінив своєї поведінки. Також [PERSON] постановами суду від 28.04.2023, 19.01.2024 було визнано винним у вчиненні адміністартвних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП та притягнуто до відповідальності. Наразі у провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області також перебуває справа про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП. Вказане свідчить про систематичність вчинення [PERSON] дій щодо насильства в сім`ї. Кривдник вчиняє насильство стосовно неї протягом тривалого часу та незважаючи на притягнення його до адміністративної відповідальності, його насильницькі дії не припиняються. Після кожного рішення суду останній і надалі висловлюється нецензурною лайкою та не залишає її та дітей у спокої. Таким чином вона є особою, яка зазнала домашнього насильств та змушена заради своєї безпеки звернутися до суду з даною заявою. У судове засідання заявник не з`явилася, подала заяву, в якій заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Заінтересована особа у судове засідання також не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, причини неявки не повідомив. Приймаючи до уваги заяву заявника про розгляд справи за її відсутності, належне повідомлення заінтересованої особи про розгляд справи, а також особливості розгляду даної категорії справи, відповідно до положень ст.350 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] і є власником вказаного домоволодіння. На підтвердження факту вчинення [PERSON] домашнього насильства стосовно [PERSON] суду надано: листи відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області від 06.04.2023 та 13.04.2023 адресовані [PERSON] , зі змісту яких вбачається, що остання 13.03.2023 та 24.03.2023зверталася до відділу поліції №1 (м.Знам`янка) із заявами про вчинення стосовно неї домашнього насильства з боку [PERSON] . За наслідками проведених перевірок працівниками поліції встановлено, що 16.03.2023 та 24.03.2023 співмешканець останньої [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчиняв сварки, під час яких виражався та ображав [PERSON] нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. В даних подіях вбачаються ознаки вчинення домашнього насильства, матеріали про адміністративні правопорушення за ст.173-2 КУпАП будуть скеровані до суду; - постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.04.2023 (справа ЄУН 389/1106/23, провадження №3/389/482/23) якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. Відповідно до вказаної постанови судом встановлено, що [PERSON] ,\~16.03.2023\~о 16:00\~год та\~24.03.2023\~о 16:30\~год, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинив сварки зі своєю колишньою співмешканкою [PERSON] , під час яких висловлювався на її адресу грубою, нецензурною лайкою, внаслідок чого шляхом словесних образ та погроз завдав психологічної шкоди здоров`ю останньої, чим вчинив правопорушення передбачені ч.1 ст.173-2 КУпАП; - постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.01.2024 (справа ЄУН 389/89/24, провадження №3/389/51/24), згідно з якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Судом встановлено, що [PERSON] , якого протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.173-2 КУпАП, 09.01.2024 о 23:00 год, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї колишньої співмешканки [PERSON] , а саме погрожував їй фізичною розправою, ображав та переслідував; - постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.01.2024 (справа ЄУН 389/154/24, провадження №3/389/76/24), згідно з якою [PERSON] , 16.01.2024 о 12:00 годині, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] ,\~повторно протягом\~року,\~вчинив домашнє\~насильство економічного\~та психологічного\~характеру стосовно\~своєї колишньої\~співмешканки [PERSON] ,\~а саме\~погрожував фізичною\~розправою,\~розбив вікно\~у будинку,\~тобтовчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП. За вчинення вказаного правопорушення на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] також притягувався до адміністративної відповідальності Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області 09.02.2024 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, а саме за те, що він 16.01.2024 о 12:00 годині, вчинив домашнє насильство економічного характеру стосовно своєї колишньої співмешканки [PERSON] , а саме, шляхом пошкодження вікна, проник у будинок по [ADDRESS] , за місцем реєстрації та проживання колишньої співмешканки [PERSON] , звідки забрав обігрівач, каву та ключі від будинку. [PERSON] як вбачається із дослідженим вказаних вище судових рішень, зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично проживає за іншою адресою. Відповідно до ст.3\~Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 27\~Конституції України визначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Частиною 1 ст. 15, ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювания. Кожна особа має право зверпутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майпового права та іптересу. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з частиною першою статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне пасильство - це форма домашнього пасильства, що вклочає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коптів чи документів або можливості користуватися пими, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманн псобхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушувания до праці, заборону навчатися та інші правопорушення скопомічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи\~\~безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з частинами третьою та четвертою статті 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 частини першої\~статті 1\~цього Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Отже, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і наякі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі №216/4309/21 Верховний Суд у своїй постанові від 09.06.2022 звернув увагу на те, що докази, що додають до заяви, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обгрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обгрунтованими. В якості доказів до заяви можуть додаватись, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою Органів Націопальної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства, витяг з Єдиного ресстру досудових розслідувань. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №756/3859/19 (провалжения №61-11564c19) зроблено висповок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративпе правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. У справі №404/5203/19 Верховний Суд у своїй постанові від 19.05.2020, підтримуючи висновки судів попередніх інстанцій, зазначив, що доводи заінтересованої особи відносно того, що він не набув статусу «кривдника», оскільки не притягувався до відповідальності за вчинення домашнього насильства, попри наявні факти звернень до правоохоронних органів з заявами про вчинення насильства у сім?ї, зареєстрованих у Єдиному ресстрі досудових розслідувань (далі - ЄРДР), не є обгрунтованими, оскільки сам по собі факт того, що особа не притягалась до юридичної відповідальності, не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника. Положеннями ст.350-6\~ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходив тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. На підставі досліджених судом доказів, судом встановлено, що [PERSON] вчиняє психологічне та\~економічне насильство стосовно заявника, яка є його колишньому співмешканкою. З огляду на встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявник обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав особи про які просить заявник, оскільки заявник дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа. Окрім того, існують ризики вірогідності продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства стосовно [PERSON] , настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними. Запропонований заявником строк дії обмежувального припису 6 місяців, суд, зважаючи на обставини справи, вважає пропорційним та необхідним. До того ж, судом враховується, що протиправні дії [PERSON] вчиняє за місцем проживання заявника, де разом з нею проживають діти, які є найбільш уразливими до проявів насильства, потребують особливого душевного комфорту і відчуття захищенності. Відтак заява [PERSON] про видачу обмежувального припису, підлягає задоволенню. Згідно з положенням ч.3 ст.350-5\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Відповідно до ч.4 ст.350-6\~ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: approved