Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

01.11.2023 представник позивача, адвокат Семенюта Руслан Анатолійович, звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 27.09.2003 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який 07.02.2007 було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Оскільки у школі дитина проявила гарні здібності до навчання, то вирішила їх розвивати та отримувати фахову передвищу та вищу освіту. Відповідач, батько дитини, самоусунувся від покладеного на нього обов`язку піклуватися про дитину, участі у вихованні дитини не приймав, не проявляв інтересу до спілкування з дочкою, це цікавився її життям, навчанням та здоров`ям. Починаючи з 01.09.2020 дочка сторін навчається в Комунальному закладі Київської обласної ради «Богуславський гуманітарний фаховий коледж імені І.С. Нечуя - Левицького» на денній формі навчання за кошти фізичних осіб, термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2024, за спеціальністю «Право». Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання за Договором про надання освітніх послуг становить 48400,00 грн, а за рік - 12100,00 грн. На виконання умов договору позивачем було сплачено за період до 24.06.2023 (до досягнення дочкою повноліття) кошти у розмірі 44250,00 грн. Крім того, у зв`язку з тим, що навчальний заклад знаходиться в іншому місті, ніж зареєстроване місце проживання дочки сторін, то з КЗ КОР «Богуславський гуманітарний фаховий коледж імені І.С. Нечуя - Левицького» було укладено Договори по найм житлового приміщення та на виконання умов даного договору позивачкою було сплачено кошти у розмірі 7950,00 грн до 24.06.2023 (до досягнення дочкою повноліття). Вказані витрати позивачкою понесені до повноліття дитини самостійно, а відповідач участі в них не приймав. Таким чином, для розвитку здібностей дочки, здобуття нею перед вищої освіти (необхідного та обов`язкового навчання, пов`язаного з цим проживання) позивачкою понесені додаткові витрати у загальному розмірі 52200,00 грн. Тому, просив стягнути з відповідача на користь позивача вартість 1/2 частини вказаних витрат у розмірі 26100,00 грн. 03.11.2023 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Представник позивачки, адвокат Семенюта Руслан Анатолійович, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача за наявними матеріалами справи. Відповідач - [PERSON] у судовому засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлявся належним чином, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, в порядку ст. 280 ЦПК України постановив вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи (а.с. 7-12), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано, та сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу, виданого 08 вересня 2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, у справі № 357/6380/20, провадження № 2-н/357/548/20, який набрав законної сили 08.09.2020, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на дочку - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджено матеріалами справи (а.с.14-15) та інформацією розміщеної на сайті Судової влади України і ДРСР. Також, згідно інформації розміщеної на сайті Судової влади України і ДРСР, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2023, у справі № 357/12526/23, провадження № 2/357/3486/23, яке набрало законної сили 08.01.2024, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дочку - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн, щомісячно, починаючи з 12.10.2023 і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дочкою 23 років. З матеріалів справи (а.с.17-30), вбачається, що дочка сторін - [PERSON] , [INFO] , навчається у Комунальному закладі Київської обласної ради «Богуславський гуманітарний фаховий коледж імені І.С. Нечуя - Левицького» за спеціальністю «Право», на денній формі навчання за кошти фізичних осіб, термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2024. Позивачкою, згідно Договору про надання освітніх послуг № 15/20 від 04.08.2020, було сплачено кошти за навчання дочки у вказаному навчальному закладі у сумі 44250,00 грн та сплачено кошти, згідно Договорів про найм житлового приміщення, за проживання дочки у гуртожитку, у сумі 7950,00 грн. З матеріалів справи (а.с.31-32) вбачається, що [PERSON] має посвідчення, видане Управлінням соціального захисту населення 20.01.2006 та їй у період з 29.12.2005 по 22.12.2010 була призначена соціальна допомога, яка надається інвалідам з дитинства та дітям інвалідам, а згідно медичного висновку № 465 з терміном дії до 24.06.2023, [PERSON] , [INFO] , має захворювання, що відповідає розділу І, п.2, п.п. 2.1 Переліку медичних показань, що дають право на одержання держаної допомоги на дітей - інвалідів віком до 18 років. При вирішення спору суд виходить з наступного. Згідно ч. 1, ч.2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150,157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 18 Постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Аліменти мають на меті забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, якщо в силу особливих (виключних) обставин є потреба, окрім аліментів, суд може стягнути додаткові витрати з платника аліментів. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Позивачка, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних з навчанням дочки на денній формі навчання, для здобуття фахової перед вищої освіти за спеціальністю «Право» у Комунальному закладі Київської обласної ради «Богуславський гуманітарний фаховий коледж імені І.С. Нечуя - Левицького», у зв`язку з чим виникла необхідність в оплаті коштів за навчання на умовах договору та проживання студента даного закладу у гуртожитку, надала докази сплати нею коштів, що підтверджено матеріалами справи, однак, вказані витрати не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України. Як зазначив Верховнии? Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 серпня 2020 року, у справі № 336/1488/19, провадження № 61-19103св19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. У справах щодо стягнення додаткових витрат, які викликані особливими обставинами, заявник має довести навчання дитини у спеціалізованому закладі освіти, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі. У позовній заяві позивачкою зазначено, що оскільки у школі дочка проявила гарні здібності до навчання, то вирішила їх розвивати та отримувати фахову передвищу та вищу освіту, а відповідач, батько дитини, самоусунувся від покладеного на нього обов`язку піклуватися про дитину, участі у вихованні дитини не приймав, не проявляв інтересу до спілкування з дочкою, це цікавився її життям, навчанням та здоров`ям, однак жодних доказів на підтвердження даних обставин до суду не надано. Отже, у даному випадку позивачкою не доведено, що витрати на навчання дочки у вказаному навчальному закладі, виникли у зв`язку з особливими обставинами, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі та іншими пов`язаними з цими обставинами витратами, адже вступ до навчального закладу та проживання у зв`язку з цим у гуртожитку, не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, а у вказаній вище постанові ВС звертає увагу на те, що не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, як навчання дитини з метою здобуття професійної освіти. Також, позивачкою не надано жодного доказу щодо виконання судового наказу від 08.09.2020, не наведено мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини, що узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, викладеною у постановах від 26 серпня 2020 року у справі справа № 336/1488/19, провадження № 61-19103св19 та від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20, провадження № 61-8815св21. Згідно вказаних вище норм СК України, батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. Разом з тим, якщо розмір аліментів, які сплачує боржник, не покриває половини витрат на оплату матеріальних потреб дитини, то слід звертатися до суду із заявою про збільшення розміру аліментів, а не про стягнення додаткових витрат на дитину. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У даному випадку позивачкою не доведено, що розмір аліментів, які сплачує боржник, не покриває половини витрат на оплату матеріальних потреб дитини, а з позовом про збільшення розміру аліментів, у зв`язку із зміною обставин, що впливають на визначені рішенням суду розміри платежів, вона не зверталася. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed