Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

21 лютого 2024 року заявник [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою про встановлення факту смерті. Заяву мотивує тим, що [INFO] у м. Бердянську Запорізької області померла її матір [PERSON] , [INFO] . Оскільки, встановлення факту смерті матері їй необхідно для державної реєстрації смерті з метою реалізації спадкових прав, а тому вона змушена звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Фастівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Надав до суду листа, в якому просив суд розглянути справу без участі представника Відділу, зазначивши, що заперечень проти заяви не мають. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши і оцінивши письмові докази в їх сукупності та співставленні прийшов до наступного висновку. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] народилася [INFO] в місті Електрогорськ, Павло-Пасадського району Московської області, та її батьками є: мати [PERSON] , батько [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Електрогорським міським РАЦС Московської області 12 червня 1973 року. Відповідно до Свідоцтва про зміну імені, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 06 січня 2012 року, [PERSON] , яка народилася [INFO] в Російській Федерації, Московської області, Павло-Пасадський район, місто Електрогорськ ім.»я на [PERSON] , про що в Книзі реєстрації зміни імені 06.01.2012 року зроблено відповідний актовий запис №05. Як стверджує заявник, її мати померла у м.Бердянськ, Запорізької області, що є окупованою територією України. При цьому, до матеріалів заяви додано фотографію могили, де поховано [PERSON] , яка надана заявником (а.с. 10) з відміткою Запорізька область, Бердянськ, 17.10.2023. В судовому засіданні, заявник пояснила, що її мати померла по дорозі до міста Бердянськ. Так, дійсно, територія міста Бердянськ, Запорізької області увійшла до переліку населених пунктів, яким надано статус тимчасово окупованих територій на підставі Постанови Верховної Ради України № 254 від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями». Проте, як вбачається із Медичного свідоцтва про смерть серії 66 №228234091 від 13.10.2023, виданого Смоленським обласним бюро судово-медичних експертиз, мати заявниці [PERSON] померла [INFO] , в Смоленській області, Краснинського району, село Красна Горка (а.с.8-9). Територія села Красна Горка Краснинського району, Смоленської області не є територією України чи окупованою територією України, і як наслідок апріорі не може бути віднесена до переліку населених пунктів, яким надано статус тимчасово окупованих територій на підставі Постанови Верховної Ради України № 254 від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями», оскільки це територія російської федерації. Належних та допустимих доказів на підтвердження факту смерті [PERSON] саме на окупованій території України (м.Бердянськ), заявниця суду не надала. Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоров`я України. Суд звертає увагу, що у разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно п. 14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зі змінами, у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника. Відповідно п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч.ч. 4,7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Підтвердження смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на території російської федерації, є Медичне свідоцтво про смерть серії 66 №228234091 від 13.10.2023, видане Смоленським обласним\~бюро судово-медичних\~експертиз . Таким чином, що факт смерті [PERSON] вже зареєстрований іноземним органом реєстрації. Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ст. 13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів. 23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997. Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022. Отже, згідно Медичного свідоцтва про смерть серії 66 №228234091 від 13.10.2023, виданого Смоленським обласним бюро судово-медичних експертиз, мати заявниці [PERSON] померла [INFO] - видано після повномасштабного вторгнення росії в Україну (під час дії воєнного стану) останнє дійсно не користується силою офіційних документів на території України. Оскільки свідоцтво про смерть матері заявника, видане органом держави агресора російської федерації, та видано після повномасштабного вторгнення\~росії в\~Україну, тому не може бути підставою для реєстрації смерті на території України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є необґрунтованою, недоведеною, а тому не підлягає задоволенню, оскільки село Красна Горка Краснинського району, Смоленської області не є територією України чи окупованою територією України.

Outcome: dismissed