Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

У вересні 2022 року позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Київської міської Ради про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . На момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 04.11.2011 державним нотаріусом першої Київської державної нотаріальної контори Василевською О.П. за реєстровим номером 7-1033 посвідчено заповіт. Про смерть бабусі позивач дізналась вже після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини, оскільки позивачу про смерть [PERSON] ніхто не повідомляв і можливості дізнатися про її смерть позивач не мала, так як вона є громадянкою Федеративної Республіки Німеччини та мешкає там з 1994 року. Після того, як позивач дізналась про смерть бабусі одразу прилетіла до України та 23.08.2012 звернулась до першої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте на вказану заяву отримала відповідь від 23.08.2012, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв`язку із пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини та вказано на можливість звернення до суду з відповідним позовом. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.06.2015 у справі № 752/2803/15-ц позов задоволено та визначено [PERSON] додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини за заповітом, яка залишилася після смерті [PERSON] . Після винесення вказаного рішення суду та набрання ним законної сили, позивач звернулась до першої державної нотаріальної контори та 13.11.2015 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Проте, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.02.2017 за апеляційною скаргою сестри померлої [PERSON] , рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.06.2015 скасоване та відмовлено в задоволенні позовних вимог. Рішення суду апеляційної інстанції, з яким погодився Верховний суд мотивоване тим, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, тобто скасовано в зв`язку з недотриманням процесуальних норм. Враховуючи викладене, позивач просить визначити їй додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини за заповітом, яка залишилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2023 року, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Київської міської Ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 09.02.2023 залучено в якості третьої особи: [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до Київської міської Ради, третя особа: [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку; будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надійшло. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи та надав письмові пояснення. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлені та підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами наступні факти. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві від 18.01.2012, про що зроблений відповідний актовий запис № 1130. 04.11.2011 державним нотаріусом першої Київської державної нотаріальної контори Василевською О.П. за реєстровим номером 7-1033 посвідчено заповіт, яким померла заповідала все своє майно де ю воно не знаходилось, з чого б воно не складалось, що буде належати їй на день смерті - своїй онуці [PERSON] ( [PERSON] ) [INFO] , тобто позивачу по даній справі. Листом Першої Київської державної нотаріальної контори № 6826/02-14 від 23.08.2012 позивачу повідомлено, що їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв`язку із пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини та вказано на можливість звернення до суду з відповідним позовом. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.06.2015 у справі № 752/2803/15-ц позов задоволено та визначено [PERSON] додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини за заповітом, яка залишилася після смерті [PERSON] . Після винесення вказаного рішення суду та набрання ним законної сили, позивач звернулась до першої державної нотаріальної контори та 13.11.2015 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.02.2017 за апеляційною скаргою сестри померлої [PERSON] , рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.06.2015 скасоване та відмовлено в задоволенні позовних вимог. Постановою Верховного Суду від 23.01.2019 касаційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 21.02.2017 залишено без змін. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.08.2022 позов [PERSON] до [PERSON] , Київської міської ради, третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності в порядку спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, - задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 13.11.2015 Першою Київською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] . В задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Частиною 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За умовами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Вимогами статті 1268 ЦК України, визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи встановлені судом обставини судом прийшов до висновку, що у позивача виникли цивільно-правові відносини щодо спадкування за законом на майно після смерті [PERSON] . Згідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до статті 1271 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд прийшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого.

Outcome: approved