Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

17 листопада 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до 16 листопада 2024 року включно, та стягнути з відповідача на свою користь витрати з розглядом справи на професійну правничу допомогу, в розмірі 5000,00грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 16 червня 2018 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у Металургійному районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №251. Від шлюбу у них народився син, - [PERSON] , [INFO] . 17 травня 2021 року рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області їх з відповідачем шлюб було розірвано. Рішення суду оскаржено не було та набрало законної сили. До народження дитини позивач працювала в КП «Кривбасводоканал», мала гарний дохід (заробітну плату) та повністю себе матеріально забезпечувала. Саме у зв`язку з народженням спільного з відповідачем сина вона вимушена була піти у відпустку по догляду за дитиною. Відповідно до довідки №257 «Про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді» виданою «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» КМР від 30 жовтня 2023 року. Відповідно довідки, дата з якої дитина перебуває на диспансерному обліку, - 26 жовтня 2021 року, дата з якої дитина потребує домашнього догляду з 16 листопада 2023 року. Стосунки з відповідачем у неї не склалися, добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, оскільки вона є непрацездатною особою, яка здійснює домашній догляд за малолітньою дитиною. Період на який дитина потребує домашнього догляду продовжено до 16 листопада 2024 року, тому позивач позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе матеріально, а також набула право на утримання від батька дитини на період своєї непрацездатності. Посилаючись на вимоги ст.84 СК України позивач зазначила, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу, в обґрунтування чого зазначила, що він офіційно працевлаштований, від попереднього місця роботи відповідач отримав квартиру за адресою: [ADDRESS] , інших утриманців окрім неї з сином не має, є фізично здоровий, інвалідом не являється, офіційно працює, матеріально забезпечений, позивач не має на праві приватної власності будь-якого нерухомого майна та проживає разом з сином в квартирі матері позивачки за адресою: [ADDRESS] . Позивач має розлад здоров`я, а саме захворювання шлунку, та потребує постійного лікування, нагляду лікарів й санаторно-курортного лікування або амбулаторного-курортного лікування У зв`язку із цим позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін (а.с.32). 08 грудня 2023 року позивач звернулась до суду з клопотанням про витребування доказів, в якому просила суд витребувати з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області довідку про суму нарахованих та отриманих доходів на ім`я [PERSON] , [INFO] , за період з 01 січня 2023 року по день винесення ухвали суду. Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року клопотання позивача про витребування доказів було задоволено та витребувано з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області довідку про суму нарахованих та отриманих доходів на ім`я [PERSON] , [INFO] , за період з 01 січня 2023 року по 11 грудня 2023 року (а.с.45). 19 січня 2024 року від представника відповідача [PERSON] , - адвоката Терновської О.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначила, що з заявленими позовними вимогами відповідач не погоджується, в обґрунтування чого посилаючись на вимоги ст.76 СК України вказала, що шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано рішенням суду 21 травня 2021 року, таким чином, навіть за умови ч.4 ст.76 СК України в разі можливості другого з подружжя, особа має право на утримання до 21 травня 2024 року. Крім того зазначила, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] . Щодо посилання на наявність у відповідача квартири, вказала, що у вказаній квартирі зареєстровані позивач та їх спільний син, у період з 2019 року по квітень 2020 року позивач з їх спільним сином проживали у вказаній квартирі, позивач не сплачує комунальні послуги за себе та половину за їх спільного сина. На теперішній час у вказаній квартирі утворилась заборгованість в розмірі 34 273,89грн. Крім того, представник відповідача у відзиві вказала, що 31 травня 2023 року між відповідачем та [PERSON] було укладено шлюб. Від попереднього шлюбу, у теперішньої дружини відповідача, є син [PERSON] , [INFO] , відповідно є також утриманцем відповідача. [PERSON] має офіційний діагноз. З 31 серпня 2014 року відповідач має посттравматичну нейропатію променевого та серединного нервів праворуч з враженим порушенням функції правої кисті, помірними вазомоторно-секреторно-трофічним розладами. Відповідач має хронічний головний біль напруження у сполученні з вираженою ангівенозною дистензією. Щодо посилання позивача на розлади здоров`я, представник відповідача зазначила, що долучена до матеріалів справи довідка про лікування прикусу та ортодонтне лікування не завірена належним чином, походження її не відоме, у віці позивача вказане лікування є косметичною забаганкою. Позивач чинить перешкоди у спілкуванні відповідача з їх спільним сином, дитина не знає, що відповідач є його батьком, оскільки при зустрічі батька з сином, мати представляє його як друга. Окрім того, представник відповідача зазначила, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу є необґрунтовано завищеними та не підлягають задоволенню. 25 січня 2024 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому остання зазначила, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] , у період з лютого 2020 року по жовтень 2021 року проживав брат відповідача, - [PERSON] , який користуючись наданими за вказаною адресою житлово-комунальні послугами не сплачував їх вартість, у зв`язку з чим, за вказаною адресою відповідно до долученої до відзиву довідки ТОВ «Нова-Ком», виникла заборгованість. Вказала, що відповідач не має на утриманні інших дітей, дружини, посилання представника відповідача на той факт, що він уклав шлюб з іншою жінкою у якої від першого шлюбу є дитина, у зв`язку з чим на утриманні відповідача є дитини, не ґрунтується на вимогах закону. Щодо посилання представника відповідача на незадовільний стан здоров`я відповідача, позивач зазначила, що долучені до відзиву довідки з лікарських установ, датовані періодом з 2014 року по 2016 рік. До відзиву на позовну заяву не долучено відомостей про стан здоров`я відповідача станом на час розгляду справи в суді. Щодо посилання представника відповідача, що звернення позивача до лікаря з метою зміни прикусу, є забаганкою позивача та косметичною процедуру, зазначила, що це є хворобою, яка потребує лікування. Окрім того, відповідно до долученої до відзиву довідки про доходи відповідача, останній працює на посаді майстра в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ватерлінія» та в жовтні 2023 року отримав заробітну плату у розмірі 1797,50грн., в листопаді 2023 року отримав заробітну плату у розмірі 3595,00грн. З відповідача [PERSON] в порядку виконання судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, щомісячно підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 від його заробітку (доходу), що відповідно до долученої довідки про доходи відповідача, становить 898,75грн. Мінімальний розмір аліментів на утримання дитини, які отримує позивач в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, навіть не становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік». У разі задоволення судом позову про стягнення аліментів на утримання дружини, відповідачем будуть сплачуватися аліменти на її утримання, у розмірі 898,75грн., за умови, що заробітна плата відповідача щомісячно буде становити 3595,00грн., що навіть не становить прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік». Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2022 року у справі №210/6632/21, позовну заяву [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Виконавчий комітет Металургійної районної в місті ради, Виконавчий комітет Покровської районної в місті ради про позбавлення батьківських прав, - задоволено. Позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина, - [PERSON] , [INFO] . З вказаного слідує, що відповідач по справі самостійно самоусунувся від спілкування та виховання малолітнього сина [PERSON] , позивачем не здійснювались будь-які дія для обмеження спілкування відповідача зі своїм сином. Крім того, позивач зазначила, що у відзиві на позовну заяву представником відповідача не вмотивовано та не обґрунтовано підстави для відмови у стягнення понесених позивачем витрат на правову допомогу з відповідача, а тому й виключає підстави для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. Додатково зазначила, що гонорар Адвоката включає в себе всі необхідні податки, збори та обов`язкові платежі, всі необхідні витрати для здійснення своєї професійної діяльності (внески до ради адвокатів, оренда офісу, оплата ліцензій за використання інформаційно-правових систем, мобільний зв`язок, Інтернет, канцелярські товари, обслуговування офісної техніки, семінари з підвищення кваліфікації, тощо). Також, важливим є той факт, що адвокат від отриманої від клієнта суми має сплатити податок 20%, єдиний соціальний внесок 20%, а також військовий збір в розмірі 1,5%, що в цілому становить 41,5% від прибутку, а тому гонорар Адвоката у даній справі є співмірним та обґрунтованим. Відповідає розумності та фактично виконаній роботі, а також не є завищеним. У зв`язку з чим, просила суд позов задовольнити у повному обсязі, та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу понесені у зв`язку з складанням відповіді на відзив у розмірі 2000,00грн. 01 лютого 2024 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача, в яких остання зазначила, що до відповіді на відзив долучено довідку з якої вбачається, що [PERSON] з 24 липня 2023 року відвідує КЗДО (Ясла-садок комбінованого типу) №145 КМР, з вказаного слідує, що дитина з 2021 року по 2024 рік відвідує садок, що надає матері можливість працювати. Щодо первинних витрат на правову допомогу та додатково встановлених витрат на правову допомогу вказала, що розмір вказаних витрат є завищеними, не відповідають реальній складності справи, про що додатково буде подано заяву про зменшення витрат на правову допомогу. 16 лютого 2024 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про зменшення розміру судових витрат (витрат на правову допомогу), в яких зазначила, такі витрати в сумі 7000,00грн. є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, у зв`язку з чим, просила суд зменшити розмір судових витрат з 7000грн. до 1500грн. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що 16 червня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було складено відповідний актовий запис №251. Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 червня 2018 року (а.с.6). [INFO] народився [PERSON] , про що Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 21 листопада 2021 року складено відповідний актовий запис №265. Батьками [PERSON] зазначені: батько, - [PERSON] , мати, - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 листопада 2018 року (а.с.7). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 16 червня 2018 року Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрацію шлюбів 16 червня 2018 року зроблено відповідний актовий запис №251, розірвано (а.с.8). Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання №3933/1356 від 23 листопада 2018 року за відомостями відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання №3260/872 від 21 вересня 2018 року за відомостями відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до довідки №257 «Про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді», виданою «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» КМР від 30 жовтня 2023 року, дата з якої дитина перебуває на диспансерному обліку, - 26 жовтня 2021 року, дата з якої дитина потребує домашнього догляду з 16 листопада 2023 року (а.с.9). Відповідно до висновку ЛКК №974, виданого «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» КМР від 30 жовтня 2023 року, [PERSON] , [INFO] за станом здоров`я потребує домашнього нагляду до 16 листопада 2024 року (а.с.10). Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого дитячого пульмонологічного відділення №8330/571, [PERSON] , [INFO] , у період з 13 листопада 2023 року по 24 листопада 2024 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Криворізька міська лікарня №16» КМР з діагнозом гостра респіраторна недостатність, тип-1, бронхіальна астма, персестуючий перебіг, середнього ступеня тяжкості, приступний період (а.с.104). Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого дитячого пульмонологічного відділення №9401/648, [PERSON] , [INFO] , у період з 28 грудня 2023 року по 05 січня 2024 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Криворізька міська лікарня №16» КМР з діагнозом бронхіальна астма, персистуючий перебіг, середнього ступеня тяжкості, період загострення (а.с.105). Відповідно до частин 3, 4 статті 84 СК України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підтвердження того, що позивач має право на утримання від відповідача на підставі ч.3 ст.84 СК України, позивачка надала наступні докази: довідку №257 від 30 жовтня 2023 року (форма 080-1/о), в якій зазначено, що [PERSON] за станом здоров`я потребує домашнього догляду до 16 листопада 2024 року. Наказом МОЗ України «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення» від 11 червня 2012 року №430, зареєстрованим 12 липня 2012 року за №1173/21485, визначено, що форма №080-1/о заповнюється медичним персоналом закладу охорони здоров`я, відповідальним за видачу довідок, надається для дитини (дитини-інваліда), яка потребує домашнього догляду, одному з батьків, усиновителю, опікуну, піклувальнику дитини-інваліда, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, у відпустці без збереження заробітної плати та фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, у разі якщо дитина-інвалід потребує домашнього догляду, на підставі рішення лікарсько-консультативної комісії для звернення до органів праці та соціального захисту населення за отриманням надбавки на догляд за дитиною-інвалідом відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та жінці, батькові, бабці, дідові чи іншим родичам, які фактично доглядають за дитиною, для надання відпустки без збереження заробітної плати. Дана довідка надається закладами охорони здоров`я незалежно від форм власності та підпорядкування на підставі рішення лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК). Довідку підписують лікуючий лікар (пункт 8), завідуючий відділенням (пункт 9), голова ЛКК закладу охорони здоров`я (пункт 10). Тобто довідка форми 080-1/о видається у разі наявності у дитини вад фізичного або психічного розвитку. Те, що дитина сторін має вади фізичного розвитку підтверджується і Висновком ЛКК №974 виданого «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» КМР від 30 жовтня 2023 року [PERSON] , [INFO] за станом здоров`я потребує домашнього нагляду до 16 листопада 2024 року. Отже наявні в матеріалах справи довідки є належними та допустимими доказами того, що в справі, яка розглядається підлягають до застосування положення частини 3 ст.84 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Щодо посилання представника відповідача на ті обставини, що відповідач одружився та його дружина [PERSON] , має дитину від попереднього шлюбу, як підставу для звільнення від обов`язку сплати аліментів на утримання дружини суд зазначає. Згідно з ч.1, ч.4 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до долучених до матеріалів справи скрін-шотів із застосунку «Дія», - [PERSON] , [INFO] , інформація про батьків: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.67-68). Вказані відомості підтверджують, що у малолітнього [PERSON] є батько на якого законом може бути покладено обов`язок утримання його дитини. Відповідно до долучених до матеріалів справи квитанцій про сплату аліментів [PERSON] на користь [PERSON] направляються кошти, які дружина відповідача приймає як аліменти на утримання їх спільної дитини, про що нею зазначено у запереченнях на відповідь на відзив (а.с.124 зворот - 127). З вказаного слідує, що укладення відповідачем нового шлюб та наявність у нової дружини дитини від попереднього шлюбу, на утримання якого батьком дитини сплачуються аліменти, не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів на утримання колишньої дружини. Щодо посилання представника відповідача на незадовільний стан здоров`я відповідача, суд приймає до уваги доводи позивача з вказаного приводу та зазначає, що долучені до відзиву довідки з лікарських установ, зокрема свідоцтва про хворобу №50, виписні епікризи, виписки з акта огляду МСЕК датовані періодом з 2014 року по 2016 рік. До відзиву на позовну заяву не долучено відомостей про стан здоров`я відповідача станом на час розгляду справи в суді. Окрім того, посилання у відзиві на позовну заяву на виписки з акту огляду МСЕК датовані 18 грудня 2014 роком, 03 грудня 2015 роком, 13 грудня 2016 роком. Відповідачем не долучено до матеріалів справи відомостей про його стан здоров`я станом на 2023 рік та 2024 рік. Долучена до відзиву довідка про звернення відповідача 21 серпня 2023 року до приватної клініки з діагнозом головна біль, не може слугувати доказом погано стану здоров`я відповідача. Щодо посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву стосовно звернення позивача до лікаря з метою зміни прикусу, слід зазначити, що підстави з яких позивач звернулась до суду з вказаним позовом є саме надання довідки «Про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому нагляді», стан здоров`я позивача, у даному випадку, не має відношення для визначення наявності підстав та розміру аліментів. Відповідно до Довідки про доходи [PERSON] , останній працює на посаді майстра в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ватерлінія» та в жовтні 2023 року отримав заробітну плату у розмірі 1 797,50грн., в листопаді 2023 року отримав заробітну плату у розмірі 3595,00грн. (а.с.70). В той же час він витрачає кошти на підтримання своєї життєдіяльності, є молодою людиною працездатного віку, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що він фінансово неспроможний у зв`язку з чим не може надавати допомогу позивачу з якою має дитину, не надав. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У постанові по справі №750/9224/16-ц (провадження №61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком, незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, доказів того, що відповідач має інших утриманців або інших аліментних зобов`язань суду не надано, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні суду також не надано. За положеннями ч.1 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Наведеними доказами підтверджується, що позивачка має право на утримання від відповідача, а останній може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки зворотного відповідачем не доведено. Суд враховує відсутність доказів фінансової неспроможності відповідача надавати допомогу дружині, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає можливим задовольнити вимоги частково та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до 16 листопада 2024 року включно. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60грн. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00грн., суд зазначає наступне. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року, пункті 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10 грудня 2009 року, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12 жовтня 2006 року, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30 березня 2004 року) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Разом з тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Аналогічна правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц, постанові від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18 та постанові від 16 червня 2021 року у справі №640/4126/21. З матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 2023 року між адвокатом Кривенко І.М. та [PERSON]. було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги. Відповідно пункту 3.1. Договору, сторони погодили, що за правову допомогу, передбачену в п.п.1.2. Договору Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі визначеному у Акті виконаних робіт. На підтвердження оплати послуг Адвоката, останній надає Клієнту квитанцію до прибуткового ордеру відповідно акту виконаних робіт (а.с.24). 17 листопада 2023 року між клієнтом [PERSON] та адвокатом Кривенко І.М. було підписано Акт виконаних юридичних послуг за договором про надання правничої допомоги від 01 листопада 2023 року, відповідно до якого: консультація - 1000грн. Відповідно Акту виконаних робіт слідує, що адвокатом для надання консультації було витрачено 1год. 20хв. часу; складання позовної заяви до суду - 4 000грн., адвокатом для надання складання позовної заяви було витрачено 4год. 00хв. часу (а.с.22). Відповідно до Квитанції до прибуткового касового ордеру №22 від 17 листопада 2023 року [PERSON] на підставі Договору від 01 листопада 2023 року, сплачено суму 5000,00грн. (а.с.23). 23 січня 2024 року між клієнтом [PERSON] та адвокатом Кривенко І.М. було підписано Акт виконаних юридичних послуг за договором про надання правничої допомоги від 01 листопада 2023 року, відповідно до якого: складання відповіді на відзив - 2000грн., адвокатом для складання відповіді на відзив було витрачено 2год. 30хв. часу (а.с.114). Відповідно до Квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 23 січня 2024 року [PERSON] на підставі Договору від 01 листопада 2023 року сплачено суму 2000,00грн. (а.с.115). Враховуючи вищевикладене, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину понесених підтверджених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00грн. Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial