Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

28 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС»), яке діяло через свого представника - адвоката Титаренка В.В., до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №010/3187/82/919548 від 21 жовтня 2020 року у розмірі 36140,85 грн, судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 21 жовтня 2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»), та [PERSON] було укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» №010/3187/82/919548 (далі - Кредитний договір), згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в розмірі 10000 грн строком на 48 місяців під 48 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, та сплатити проценнти за користування кредитом, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Заявою-Договором. 20 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-57-F та до нього перейшло право вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Всупереч вимогам Кредитного договору Позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснює щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість відповідача перед позивачем, яка становить 36140,85 грн, з яких: 32500 грн - заборгованість за дозволеним офердрафтом; 2313,18 грн - заборгованість за недозволеним овердрафтом, 1327,67 грн - заборгованість за відсотками. 29 листопада 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, 11 грудня 2023 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків разом із додатками. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду заяву, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що 21 жовтня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк», та [PERSON] було укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» №010/3187/82/919548, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в розмірі 10000 грн строком на 48 місяців під 48 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, та сплатити проценнти за користування кредитом, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Заявою. Максимальний ліміт складає 500000 грн. Вказана Заява містить підпис відповідача /а.с. 5/. До позовної заяви додано Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» від 21 жовтня 2020 року /а.с. 6/ та правила банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль» /а.с. 7-13/. Згідно копії розписки про отримання картки 21 жовтня 2020 року [PERSON] отримав картку АТ «Райффайзен Банк Аваль» /а.с. 14/. Відповідно виписки по рахунку /а.с. 17-28, 29/ [PERSON] за період з 26 жовтня 2020 року по 26 жовтня 2022 року здійснив по картці 1108 транзакцій на суму -42480,67 грн, за період з 21 жовтня 2020 року по 24 січня 2023 року [PERSON] здійснено нарахування відсотків. Умови, передбачені кредитним договором, відповідач не виконав, в результаті чого станом на 24 січня 2024 року виникла заборгованість у сумі 36140,85 грн, з яких: 32500 грн - заборгованість за дозволеним офердрафтом; 2313,18 грн - заборгованість за недозволеним овердрафтом, 1327,67 грн - заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с. 30-31/. 20 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-57-F та до останнього перейшло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі до [PERSON] /а.с. 32-36, 39-44, 45/. 28 червня 2023 року позивачем на адресу відповідача надсилалась вимога від 22 червня 2023 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, а також позивачу повідомлялось про відступлення прав вимоги /а.с. 46, 47, 48, 49/. Згідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка з карткового рахунку, що додано до позовної заяви, є належним, допустимим та достатнім доказом підтвердження заборгованості відповідача за кредитом. Із виписки по рахунку, яка додана до позову, та є первинним документом, а також із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти, здійснював відповідні фінансові операції, зокрема розраховувався у магазинах. Характер платежів здійснюваних відповідачем дає підстави дійти висновку, що відповідач був достеменно обізнаний із істотними умовами договору, оскільки регулярність та обсяг коштів, сплачених ним на погашення заборгованості, переконливо указують на те, що [PERSON] діяв саме на виконання тих кредитних умов, що були зафіксовані у кредитному договорі від 21 жовтня 2020 року, та які прийняті ним. Відповідно достатті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК Українивстановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Таке застосування зазначених норм матеріального права визначено в постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16ц. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості /а.с. 30-31/, станом на 24 січня 2024 року виникла заборгованість у сумі 36140,85 грн, з яких: 32500 грн - заборгованість за дозволеним офердрафтом; 2313,18 грн - заборгованість за недозволеним овердрафтом, 1327,67 грн - заборгованість за відсотками, з якою суд погоджується. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2684 гривні, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом /а. с. 4/. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1400 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з копії договору про надання правничої допомоги з додатками /а.с. 52-54, 55, 56/, акту виконаних робіт /а.с. 57/ та платіжної інструкції №1792 /а.с. 58/ позивачем сплачено за правничу допомогу адвоката кошти в сумі 1400 грн. Зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача за правилами ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України.

Outcome: approved