Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача 73333,33 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення №1 від 28.10.2019 року. Позов мотивує тим, що між сторонами 28 жовтня 2019 року було укладено договір оренди майна у нежитловому приміщенні № 6 за адресою [ADDRESS] (надалі договір-1) строком на 35 календарних місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за Актом приймання-передачі. За умовами п. 4.1 договору-1 плата за використання майна складала 20000,00 гривень в місяць, але не менше гривневого еквіваленту 800 доларів США. Відповідно до п. 3.4 договору-1 орендна плата за поточний місяць мала сплачуватись в безготівковій формі до 3 числа кожного місяця. Згідно з п.4.3 договору-1 орендна плата починає нараховуватись з дня підписання Акту приймання-передачі об`єкта, але не пізніше 01.11.2019р. Згідно з п. 4.5 договору-1, орендар зобов`язувався сплатити орендну плату не пізніше 20 числа поточного місяця за поточний місяць. Згідно з п.4.1 договору-1 відповідач також взяв на себе обов`язок відшкодовувати вартість комунальних послуг за даною адресою. Після передачі приміщення в оренду відповідач використовував приміщення для надання послуг харчування, розмістивши там заклад «Таук». Однак, в 2021 році відповідач припинив оплачувати кошти за користування приміщенням, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період січень-березень 2021 року (3 календарні місяці) - 60000,00 грн. та за 20 календарних днів квітня 2021 року - 13333, 33 грн., а всього 73333, 33 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з мотивів, викладених у ньому. Просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні відносно задоволення позову заперечив, у відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідач попередив позивача про відмову від договору оренди та повернув приміщення ще в грудні 2020 року, тому вважає, заборгованості по орендній платі немає. В подальшому відповідач орендував приміщення для закладу « [INFO] » за іншою адресою: [ADDRESS] та 19.12.2020 року офіційно на веб-сайті розмістив оголошення про те, що даний заклад переїхав в приміщення за новою адресою. 07.12.2020р. відповідачем укладено договір оренди приміщення за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] 01.01.2021р. між відповідачем та ТОВ «Рокет Делівері» укладено додаткову угоду №1, якою виключено заклад відповідача по [ADDRESS] . В підтвердження наведеного долучає акти-звіти від 15.02.2021р., 28.02.2021р., 15.03.2021р., 31.03.2021р., 15.04.2021р., 30.04.2021р. до вказаного договору про надання агентських послуг №R-598 від 18.12.2019 року, якими підтверджено факт того, що жодної діяльності за попередньою адресою відповідач не здійснював. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що між сторонами 28 жовтня 2019 року було укладено договір оренди майна у нежитловому приміщенні № 6 за адресою [ADDRESS] (надалі договір-1) строком на 35 календарних місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за Актом приймання-передачі. Згідно з п.4.3 договору-1 орендна плата починає нараховуватись з дня підписання Акту приймання-передачі об`єкту, але не пізніше 01.11.2019р. Згідно з п. 4.5 договору-1 орендар зобов`язувався сплатити орендну плату не пізніше 20 числа поточного місяця за поточний місяць. Згідно з п.4.1 договору-1 відповідач також взяв на себе обов`язок відшкодовувати вартість комунальних послуг за даною адресою. Виконання зі сторони позивача взятих на себе зобов`язань по вказаному вище договору щодо передачі орендованого майна відповідачу підтверджується актом приймання-передачі від 28 серпня 2019 року. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази, якими підтвердила факт здійснення відповідачем [PERSON] діяльності з надання послуг харчування та розміщення закладу « [INFO] » у нежитловому приміщенні № 6 за адресою [ADDRESS] , а з грудня 2020 року також за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до п.3.2.3 договору оренди-1 орендар має право відмовитися від подальшого користування об`єктом оренди, попередивши про це письмово орендодавця за 60 календарних днів до запланованої дати відмови. Судом не встановлено, а відповідачем та його представником не долучено до матеріалів справи письмової заяви відповідача, скерованої позивачу, про відмову від подальшого користування об`єктом оренди, а відтак, відповідачем не підтверджено факт відмови чи розірвання договору оренди-1. Суд також не приймає до уваги посилання представника відповідача в підтвердження факту того, що відповідач не здійснювала жодної діяльності по [ADDRESS] після грудня 2020 року та відповідно і відсутність заборгованості по орендній платі, на акти-звіти від 15.02.2021р., 28.02.2021р., 15.03.2021р., 31.03.2021р., 15.04.2021р., 30.04.2021р. до договору про надання агентських послуг №R-598 від 18.12.2019 року, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, такі не підписані відповідачем. Крім того, договір про надання агентських послуг №R-598 від 18.12.2019 року також не підписаний відповідачем. Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що між сторонами виникли договірні правовідносини, у відповідача виник обов`язок сплачувати плату за користування предметом договору оренди, така на порушення своїх обов`язків коштів не сплатила, внаслідок чого утворилася заборгованість. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачем не підтверджено факту повернення об`єкта оренди позивачу і, відповідно, дострокового припинення (розірвання) договору оренди, оскільки ним не долучено до матеріалів справи відповідного акту-приймання передачі. З розрахунку заборгованості, поданої позивачем, вбачається, що станом на 20 квітня 2021 року така складає 73333,33грн. - січень-березень 2021 року та 20 календарних днів квітня 2021 року. З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи рішення у справі, приймає вказаний розрахунок позивача як належний та допустимий доказ. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови договору, у добровільному порядку ухилявся від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість станом на 20 квітня 2021 року така складає 73333,33 грн. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 908,00 судового збору.

Outcome: approved