Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 16.05.2023 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем вони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час вона припинила шлюбні відносини з відповідачем і проживає з донькою окремо. Відповідач працює, але матеріальну допомогу на її утримання не надає, а вона позбавлена можливості працювати, так як здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3-х років, в зв`язку з чим вимушена була звернутись до суду із вказаним позовом. На підставі ст.ст.274,276 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідачу вручені копія позовної заяви і додатків, 25.01.2024 представник відповідача адвокат Гаврилюк Т.А. направила до суду відзив у якому вказала, що дійсно відповідач перебуває з позивачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Проти стягнення аліментів утримання дружини відповідач не заперечує, проте не згоден із їх розміром, адже викладені у позові обставини не відповідають дійсності, так як він систематично пересилає позивачці кошти на утримання, про що надав скріншоти з додатку «Приват24». Дійсно він працює, є військовослужбовцем, має на утриманні непрацездатних батьків, яких також матеріально утримує, має у власності земельну ділянку, яка не перебуває в оренді та не обробляється, тобто, жодного доходу від цієї земельної ділянки, він не має. Його середній дохід на місяць становить близько 20311 грн., з яких, окрім зазначеного вище, він ще й вимушений нести витрати, пов`язані зі службою, а тому позов відповідач визнає частково та просить стягувати з нього аліменти на утримання дружини, у розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця. У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 14.02.2024, позивачка зазначила, що аргументи відповідача, зазначені у відзиві, не підтверджені належними та допустимими доказами. Доводи відповідача про те, що він є військовослужбовцем і не може обробляти належну йому земельну ділянку не заслуговують на увагу, адже він має можливість здавати її в оренду та отримувати за це орендну плату. Також, надані відповідачем скріншоти з додатку «Приват24» та медична довідка не доводять факту перебування на утриманні відповідача непрацездатних батьків. В той же час, вона не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, є ВПО, кошти, які вона отримує від держави витрачаються нею виключно на оренду житла та сплату комунальних послуг, а тому вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який добровільно її не надає, в зв`язку з чим просить свої позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.05.2023, який був зареєстрований Первомайським відділом ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено актовий запис № 35, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.05.2023 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). На даний час позивачка не працює, здійснює догляд за донькою до досягнення нею 3-річного віку, є ВПО, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] (а.с.5,6). Статтею 75\~СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідноч.2 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4\~статті 84 СК України, регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Частиною 1ст.\~182\~СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, військовослужбовцем, отримує заробітну плату, має на утриманні непрацездатних батьків, а також матеріально утримує й позивачку, що об`єктивно підтверджується наданими суду доказами, а позивачка у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, не має змоги працювати і утримувати себе. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили. Виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, у розмірі 1/6 частини заробітку ( доходу) відповідача. Доказів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог п.3 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому в силу ч.6 ст.141 судові витрати у справі, які складаються з судового збору слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial