Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

31.10.2023 представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 17275,31 грн за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року, заборгованість з абонплати у розмірі 333,24 грн; 2693,34 грн - 3% річних за період з 21.04.2017 по 23.02.2022 та 7699,11 грн інфляційних нарахувань за період з 21.04.2017 по 23.02.2022. 09.01.2024 представник позивача відмовився від вимог про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії у розмірі 17275,31 грн за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року, абонплати у розмірі 333,24 грн, та просить стягнути з відповідача 2693,34 грн - 3% річних за період з 21.04.2017 по 23.02.2022 та 7699,11 грн інфляційних нарахувань за період з 21.04.2017 по 23.02.2022. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем порушено зобов`язання щодо оплати за постачання теплової енергії та абонплати, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за період з серпня 2000 року по червень 2021 року у розмірі у сумі 37598,28 грн, яка була стягнута рішенням суду від 04.05.2022 у справі №592/7602/21 (заборгованість не погашено), та право вимоги за якою позивач набув на підставі договору про відступлення права вимоги, та за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року у розмірі 17275,31 грн та з абонплати у розмірі 333,24 грн, яку позивач просив стягнути в межах зазначеної справи, однак у зв`язку з добровільною сплатою заборгованості, відмовився від зазначеної вимоги. Тож, у зв`язку з порушенням зобов`язань на підставі ст.625 ЦК України нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 2693,34 грн та інфляційні нарахування у розмірі 7699,11 грн на заборгованість за період з березня 21.03.2017 по 23.02.2022. Ухвалою суду від 03.11.2023 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив справу слухати у його відсутність (а.с.104). У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 20.05.2011 визнано виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води - ВАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» в межах території обслуговування згідно з додатком 1. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 18.06.2019 «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого палення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в м. Суми» виробниками та виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води визначено: ПАТ «Сумське НВО» і ТОВ «Сумитеплоенерго», в межах відповідних територій обслуговування. Рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 426 від 23.07.2019, № 436 від 18.08.2020 затверджені тарифи за надані АТ «Сумське НВО» послуги. Згідно з Договорами про відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29.11.2021, №8/2100036 від 29.11.2021, АТ «Сумське НВО» відступило на користь АТ «СМНВО-Інжиніринг», а «СМНВО-Інжиніринг» відступило на користь ТОВ «КППВ» право вимоги по оплаті фізичними особами, що проживають у місті Суми, заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО». Відповідно до Додатку №1 до вказаних договорів ТОВ «КППВ» набуло право вимоги по оплаті [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії по особовому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , на суму 37598,28 грн. Таким чином позивач отримав право вимоги переданої від АТ «Сумське НВО Інжиніринг» за послуги з постачання теплової енергії на суму 37598,28 грн за період з серпня 2000 року по червень 2021 року. Крім того, Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20.10.2021 ТОВ «КППВ» визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі, для будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , ТОВ «КППВ» надає населенню м. Суми послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і центрального опалення відповідно до «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, за встановленими рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 19.11.2022 № 727 та рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 27.10.2022 № 476 тарифами. Згідно з наданої на запит Сумською територіальною громадою інформацією, відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Проте своєчасно та в повному обсязі не оплачував за спожиті послуги з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим за період з грудня 2021 року по квітень 2023 року утворилась заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 1727,31 грн та з грудня 2021 року по квітень 2023 року з оплати абонплати в сумі 333,24 грн. Відповідач користувався послугами АТ «Сумське НВО», користується послугами ТОВ «КППВ» з постачання теплової енергії (централізованого опалення), вчасно та у повному обсязі за отримані послуги не сплачує, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за постачання теплової енергії за період з серпня 2000 року по червень 2021 року у розмірі у сумі 37598,28 грн, яка була стягнута рішенням суду від 04.05.2022 у справі №592/7602/21 та право вимоги за якою позивач набув на підставі договору про відступлення права вимоги, та за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року у розмірі 17275,31 грн та з абонплати у розмірі 333,24 грн, яку позивач просив стягнути в межах зазначеної справи, яка була ним погашена після відкриття провадження у справі у добровільному порядку, у зв`язку з чим позивач відмовився від зазначеної вимоги. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання що своєчасної оплати комунальних послуг, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивачем нараховані 3% річних у розмірі 2693,34 грн та інфляційних нарахувань у розмірі 7699,11 грн на заборгованість за період з березня 21.03.2017 по 23.02.2022. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з ч.3 ст.162 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Предметом позову у даній справі є стягнення на підставі ч.2 ст.625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування майнової шкоди, підтвердженого судовим рішенням, та заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 17275,31 грн за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року та абонплати, яку погашено у добровільному порядку після відкриття провадження у справі. Згідно з долученим до позову розрахунком, який не спростований відповідачем, відповідальність за заборгованість, яка виникла за період з листопада 2021 року по грудень 2021 року становить 8,57 грн - 3% річних та 62,42 грн - інфляційних нарахувань. В той же час, згідно з Договорами про відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29.11.2021, №8/2100036 від 29.11.2021, ТОВ «КППВ» набуло право вимоги заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО» на визначену суму такої заборгованості, зокрема, щодо [PERSON] було відступлено 37598,28 грн. Будь-яких відомостей, що на користь ТОВ «КППВ» перейшло право вимоги нарахованої у відповідності до ст.625 ЦК України заборгованості матеріали справи не містять. Таким чином, [PERSON] за період з 21.04.2017 по листопад 2021 року прострочив виконання зобов`язання перед АТ «Сумське НВО», право на стягнення збитків за прострочення якого до ТОВ «КППВ» передане не було. Право на передбачене ч.2 ст.625 ЦК України відшкодування ТОВ «КПВВ» набуло вже після укладення договору про відступлення права вимоги. Тобто стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «КППВ» підлягають 3% річних в розмірі 265,76 грн (37598,28*86(1+31+31+23)*0,03/365) та 1330,35 грн (37598,28*(1,006*1,013*1,016-1)) інфляційних нарахувань за передану заборгованість за період з 29.11.2021 по 23.02.2022. Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, порушення відповідачем зобов`язань, які виникли перед позивачем, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат щодо заборгованості в сумі 274,33 грн та 1392,77 грн відповідно. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України про те, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Також суд враховує ч. 3 ст. 142 ЦПК України про те, що якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Позивачем задоволені вимоги відповідача після пред`явлення позову на суму 17608,55 грн, також з відповідача стягнуто 1667,10 грн (разом 19275,65 грн), відповідачем був заявлений позов на суму 28001 грн. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір в розмірі 2147,20 грн та 2500 грн понесених ним, документально підтверджених витрат на правничу допомогу адвоката (платіжна інструкція №723 від 04.07.2023, договір про надання правової допомоги №177 від 27.06.2022 з додатками, рахунок №76 від 30.06.2023, копія витягу з Єдиного реєстру адвокатів), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 3199,09 грн судових витрат (19275,65х4647,20:28001).

Outcome: partial