Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Головне управління Державної податкової служби у Харківській області звернулось до суду із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, відносно [PERSON] , у якій просить зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» надати інформацію, яка містить банківську таємницю, відносно [PERSON] , а саме: про рух грошових коштів по особистих рахунках [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] із зазначенням призначення платежу та дати за період з 01.01.2018 по 21.07.2021. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2023 року справу передано за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою від 25.07.2023 року відкрито провадження у справі, заяву призначено до розгляду. Представник заінтересованої особи ПАТ АБ «Південний» у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Представник заінтересованої особи Дарабан Л.О. надіслав письмові заперечення на подану заяву. У заперечення зазначається, що заявником не вжито жодного заходу, передбаченого ст. 94 ПК України, зокрема керівником ГУ ДПС у Харківській області не застосований адміністративний арешт майна платника податку протягом 24 годин з моменту виявлення обставини, що унеможливила проведення позапланової перевірки, а також Головним управлінням ДПС у Харківській області не подано до Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податку, тому просив відмовити у задоволенні вказаної заяви. У судове засідання представник заявника, не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав відповідь на заперечення та просив заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Головним управлінням ДПС у Харківській області Державної податкової служби України видано наказ № 8940-п від 23 листопада 2021 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] )», за яким наказано провести документальну позапланову виїзну перевірки платника податків - фізичної особи [PERSON] з 25.11.2021 року тривалістю 5 робочих днів, перевірку провести за період діяльності з 01.01.2018 по 07.07.2021 з метою своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2021 по 31.12.2013 та з 01.01.2018 по 07.07.2021 - з питань повноти, своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 25.11.2021 року здійснено вихід за податковою адресою платника податків-фізичної особи [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] з метою вручення наказу від 23.11.2021 № 8940-п та ознайомлення з направленнями від 23.11.2021 р. за № 16315, № 16314 на проведення документальної позапланової виїзної перевірки. За результатами перевірки складений акт від 25.11.2021 р. за №5685/20-40-07-16-06/2437300787 про неможливість проведення перевірки платника податків-фізичної особи [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). У подальшому ГУ ДПС у Харківській області звернулося до ПАТ «КБ «Приватбанк» із запитом про надання інформації щодо наявних рахунків та руху коштів за період 01.01.2018р. по 07.07.2021р. (лист від 06.03.2023 №9898/6/20-40-24-09-12). Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» за № 21237/6 від 22.03.2023 запитувана інформація є банківською таємницею. Відповідно до ч.1 ст. 349 ЦПК України справа про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, розглядається у п`ятиденний строк з дня надходження заяви у закритому судовому засіданні з повідомленням заявника, особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, та банку, а у випадках, коли справа розглядається з метою охорони державних інтересів та національної безпеки, - з повідомленням лише заявника. Правовий режим банківської таємниці визначається, зокрема, статтями 1058, 1076 Цивільного кодексу України, статтями 60 - 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Відповідно до статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк. Встановлений законом режим банківської таємниці не має абсолютного характеру, оскільки передбачено правомірні правові дії щодо розкриття такого виду інформації, і саме на суд як орган державної влади покладено обов`язок у кожному конкретному випадку оцінити нагальну потребу в розкритті такої інформації. Статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначений порядок розкриття банківської таємниці, відповідно до частини першої якої інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема: за рішенням суду (п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону). З аналізу зазначеного закону слідує, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську таємницю, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію. Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність провести перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності. При цьому своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом. Сама по собі необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок згідно з процедурою, визначеною главою 8 Податкового кодексу України. В цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 348 ЦПК України у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено. Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у пункті 12 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» № 10 від 30 вересня 2011 року, згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо. Підставою проведення документальної позапланової виїзної перевірки у наказі № 8940-п від 23.11.2021 зазначені пп. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, 61.2 ст. 61,п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 абз. 3 п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до пунктів 20.1.4. і 20.1.5. статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Відповідно до пункту 78.1. статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з підстав, зазначених у цьому пункті даної статті. Підпункт 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, згідно із яким розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків. Заявник посилається на необхідність розкриття банківської інформації з метою здійснення контролю за додержанням податкового, валютного та іншого законодавства, на підставі наказу № 8940-п від 23.11.2021 року, у якому зазначено про необхідність проведення документальної позапланової виїзної перевірки з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства. У статті 75 Податкового кодексу України зазначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність провести перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності. При цьому, своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом. Відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» № 10 від 20 вересня 2011 року, роз`яснено, що саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 Податкового кодексу України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці. У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2019 року у справі №752/19172/18, у постанові від 28 травня 2020 року у справі № 761/13288/19. З огляду на встановлені обставини та мету отримання охоронюваної законом інформації, що міститься у банківській установі, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про розкриття такої інформації. У відповідності до частини третьої статті 350 та пункту 6 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Outcome: approved