Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 15 лютого 2012 року було укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Так, 15 лютого 2012 року [PERSON] звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15 лютого 2012 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Правилами, Тарифами складає договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. В подальшому кредитний ліміт був збільшений до 31 000 грн. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з [PERSON] заборгованість по кредиту, розмір якої станом на 17 липня 2023 року становив 38 665,23 грн, з яких: 30 698,43 грн заборгованість за тілом кредита; 7 966,80 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 00,00 грн заборгованість за комісією, 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання забовязань за договором. В ході розгляду справи 18 жовтня 2023 року представник банку подав заяву про зменьшення позовних вимог, просив стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг в розмірі 31 540,09 грн, з яких: 30 698,43 грн заборгованість за тілом кредиту; 841,66 грн заборгованість за простроченими відсотками, а також понесені позивачем судові витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 2 684,00 грн. 27 вересня 2023 року [PERSON] подала до суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, та зустрічну позовну заяву, яку обґрунтовує наступним. 04 серпня 2022 року невідомими особами шляхом шахрайських дій з її картки для виплат № [NUMBER] АТ КБ «ПриватБанк» було знято 600,37 грн зі скарбнички, 30 060 грн з кредитної картки «Універсальна» в межах кредитного ліміту та 1 178,38 грн за банківські послуги, всього на суму 31 838, 75 грн. Вказані кредитні кошти вона не знімала та не використовувала. Коштами заволоділи невідомі особи шахрайським шляхом в терміналі самообслуговування у м. Львові. Про вчинення кримінального правопорушення вана повідомила в правоохоронні органи та працівникам АТ КБ «ПриватБанк», які не відмінили операцію та не відновили стан її рахунку. Заборгованість за відсотками за користування кредитом, вказана у позовній заяві, а саме процентна ставка, за якою вони були нараховані, не погоджувалась сторонами під час підписання анкети-заяви б/н 15 лютого 2012 року, так само, як і не підписувалися 15 лютого 2012 року паспорт споживчого кредиту, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи, додані до позовної заяви. Вважає, що банк не повинен був нараховувати будь-які відсотки, адже картку [PERSON] № [NUMBER] АТ КБ «ПриватБанк» було анульовано. Автоматичне списання грошових коштів з її картки № [NUMBER] АТ КБ «ПриватБанк» за рахунок надходження соціальних виплат (пенсії по інвалідності III групи та на дитину з інвалідністю) є незаконним, таке списання з банком вона не погоджувала й не підписувала. Вказані банківські операції порушують не тільки її законні права та інтереси, а також законні права та інтереси дитини. Зменшуючи ціну позову, зокрема, щодо стягнення з відповідачки заборгованості за простроченими відсотками з 7 966,80 грн до 841,66 грн, банк провів перерахунок заборгованості з урахуванням 7 125,14 грн, як суми погашеної заборгованості. Таке погашепия заборгованості відбулося за рахунок автоматичного списання грошових коштів всупереч її волі. Автоматичне списання [PERSON] не погоджувала, розпоряджень щодо списання грошових коштів банку не надавала. Грошові кошти у розмірі 7 125,14 грн є соціальними виплатами, що надходили на карку № 5168745121406265 для соціальних виплат та мають інше призначення. Списання грошових коштів не здійснюється, зокрема, з депозитів та соціальних карток, а також без розпорядження клієнта банка. У зв`язку з наведеним просила стягнути з банка на її користь безпідставно набуті кошти у розмірі 7 125,14 грн. Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримав, просив стягнути з [PERSON] на корсть позивача за первісним позовом заборгованість за договром від 15 лютого 2012 року в розмірі 31 540,09 грн, у задоволенні позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом просив відмовити за безпідставністю. [PERSON] , її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за сустрічним позовом підтримали, просили їх задовольнити, у задоволенні позовних вимог банку до [PERSON] просили відмовити. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15 лютого 2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідака отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 19). Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» підтверджено неодноразове збільшення кредитного ліміту по картковому рахунку № [NUMBER] . З даної довідки вбачається, що банком 14 січня 2022 року збільшено кредитний ліміт до 31 000 грн (а.с. 18). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПриватБанк», за договором від 15 лютого 2012 року станом на 17 липня 2023 [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 665,23 грн, яка складається з: 30 698,43 грн заборгованість за тілом кредита; 7 966,80 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 00,00 грн заборгованість за комісією, 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання забовязань за договором (а.с. 5-16). У відповідності із заявою про зменьшення позовних вимог від 18 жовтня 2023 року та розрахунку заборгованості за договором від 15 лютого 2012 року, станом на 08 жовтня 2023 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 540,09 грн, з яких: 30698,43 грн заборгованість за тілом кредиту; 841,66 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 166, 167-177). Згідно виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21 липня 2023 року за договором б/н за період з 15 лютого 2012 року по 21 липня 2023 року, 04 серпня 2022 року було здійснено преказ на карту [NUMBER] в терміналі самообслуговування м. Львів, вул. Патона буд. 37, ТЦ «Авсенал» у розмірі 31 238,38 грн (30 060 грн сума у валюті картки, 1178,38 грн сума комісії), та скарбнички 600,37 грн (а.с. 59). 05 серпня 2022 року [PERSON] звернулась до Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області із заявою, яка була зареєстрована в журналі єдиного обліку (ЖЄО) за № 5681 від 05 серпня 2022 року, за результатом розгляду якої 05 серпня 2022 року внесено відомості про вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12022175550000215 у формі дізнання, що підтверджується довідкою про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальний проступок від 05 серпня 2022№9/215заг./115/111/09/09-2022, а також витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12022175550000215 від 19 вересня 2022 року (а.с. 119). У повідомлені Миргородської окружної прокуратури Полтавської області від 25 вересня 2023 року зазначено, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12022175550000215 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння грошовими коштами в сумі 30 060 грн., які знаходились на рахунку карти АТ БК «ПриватБанк», виданій [PERSON] , наразі ще триває. За результатами досудового розслідування дії невідомої особи перекваліфіковано на ч. 3 ст. 190 КК України (шахрайство, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки). [PERSON] має статус потерпілої у даному кримінальному провадженні (а.с. 120). Відповідно до інформації Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області від 26 вересня 2023 року № 4384зап/115/111/08/08-2023 на даний час причетних осіб до вчинення даного злочину не встановлено, заходи забезпечення у даному кримінальному провадженні вживались у вигляді тимчасових доступів до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю. Досудове розслідування триває, встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, сума збитків, завданих потерпілій [PERSON] внаслідок протиправних дій, кінцеве заволодіння грошовими коштами та причетні до злочину особи (а.с. 120 на звороті). Згідно довідки АТ «ПриватБанк» [PERSON] на підставі укладеного кредитного договру від 15 лютого 2012 року була надана: 15 лютого 2012 року кредитна картка № [NUMBER] терміном дії до липня 20215 року, 20 листопада 2015 року кредитна картка № [NUMBER] терміном дії до серпня 2019 року, 22 серпня 2019 року кредитна картка № [NUMBER] терміном дії до травня 2023 року, 11 серпня 2022 року кредитна картка № [NUMBER] терміном дії до вересня 2026 року (а.с. 17). Ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положень ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до п.п. 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Встановлено, що банк не надавав [PERSON] кредитних коштів в розмірі 31 838,75 грн, вона не вчиняла будь-яких операцій з вказаними коштами, не є їх користувачем чи власником, і не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, так як електронний платіжний засіб було використано без його фізичного пред`явлення користувачем та електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу й його користувача, у зв`язку з чим майнової шкоди банку не завдано. При вирішенні спору суд приймає до уваги правову позицію, викладену у Постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, яка врахована також Верховним Судом в постановах від 12 лютого 2018 року № 127/23496/15-ц та від 20 червня 2018 року № 691/699/16-ц, відповідно до якої банк повинен надати докази, які б спростовували доводи боржника про те, що він своїми діями чи бездіяльністю не сприяв несанкціонованому списанню грошових коштів з рахунків, не розголошував інформацію, яка б давала змогу ініціювати платіжні операції. З огляду на викладене, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів того, що зняття кредитних коштів здійснювалося за розпорядженням [PERSON] , так як і доказів того, що нею вчинені дії чи бездіяльність, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідачка, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила про це позивача, звернувшись із відповідною заявою, враховуючи наявність кримінального провадження, в рамках якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд приходить до висновку про те, що правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» немає. Щодо позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] до АТ «ПриватБанк» суд заначає наступне. Після внесення відомостей до ЄРДР за фактом заволодіння 04 серпня 2022 року грошовими коштами в сумі 30 060,00 грн, які знаходились на рахунку кртки АТ КБ «Приватбанк», виданої [PERSON] , банк нараховував та проводив списання коштів з її рахунку для виплат за № [NUMBER] 23 серпня 2023 року на суму 1 859,59 грн з позначкою «категорія: інше», покупка, грошові перекази, було автоматичне списання на кредитну картку «Універсальна»; 05 вересня 2023 року на суму 1 380,00 грн, 320,00 грн, як автоматичне погашення заборгованості 54**83, категорія кредити, 07 вересня 2023 року 3 565,55 грн, всього на суму 7 125,14 грн, що підтверджується виписками з картки за період 01 серпня 2023 року 31 серпня 2023 року, 01 вересня 2023 року 07 вересня 2023 року (а.с. 121). Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» провів автоматичне списання (погашення заборгованості по кредиту) з картки для виплат № [NUMBER] на загальну суму 7 125,14 грн після зарахування на карту соціальної виплати у вигляді пенсії. На цю карту [PERSON] отримує пенсійні виплати на себе, як особу з інвалідністю III групи та на дитину з інвалідністю, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 099670, індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда №56, а також свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 122-125). АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду фактичних даних про те, що умови договору б/н від 15 лютого 2012 року містять право на списання таких коштів без дозволу клієнта. В анкеті-заяві від 15 лютого 2012 року відсутні умови про те, що [PERSON] доручає банку проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості (а.с. 19). Банк, обґрунтовуючи свої заперечення у відповіді на відзив, посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину укладеного між сторонами договору (а.с. 26-50). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розуміла [PERSON] та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи відповідну заяву, а також те, що вказані документи на момент укладення між сторонами правочинів містили умови, зокрема й щодо права банку здійснювати договірне списання грошових коштів з усіх рахунків клієнта в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 139-162). Крім того, роздруківка, надана АТ КБ «ПриватБанк», не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року в справі № 6-16цс15. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який міститься в матеріалах справи, не визнається [PERSON] та не містять її підпису, а тому ці Умови також не можна розцінювати і як частину договору, укладеного між сторонами 15 лютого 2012 року шляхом підписання відповідної заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді права та обов`язки сторін за договором інші, ніж передбачені анкетою-заявою, а тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотрималось вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та/або надання банківських послуг та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Подібні висновки про застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19). З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку про безпідставне списання банком коштів з карткового рахунку [PERSON] на загальну суму 7 125,14 грн та невідповідність дій банку в цій частині вимогам закону та умовам укладеного договору, що в силу положень ст. 1073 ЦК України покладає на АТ КБ «ПриватБанк» обов`язок негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, тому вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved