Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Представник позивача Скочиляс Ірина Мирославівна в інтересах позивача [PERSON] звернулася із позовною заявою до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», у якій просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі у розмірі 18 950 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок витрат на поховання, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 411 (чотириста одинадцять) гривню 19 копійок, три відсотки річних у розмірі 65 (шістдесят п`ять) гривень 42 копійок, а всього разом - 476 (чотириста сімдесят шість) гривень 61 копійок та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок. 04.08.2023 року представник позивача Скочиляс І.М. направила до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій просила: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «КРЕДО» (код ЄДРПОУ - 13622789) на користь [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) страхове відшкодування у розмірі 18 950 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок витрат на поховання, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 13239 (тринадцять тисяч двісті тридцять дев`ять) гривень 04 копійки, три відсотки річних у розмірі 948 (дев`ятсот сорок вісім) гривень 54 копійки, інфляційні втрати у розмірі 6140 (шість тисяч сто сорок) гривень 22 копійки, а всього разом - 20327 (двадцять тисяч триста двадцять сім) гривень 80 копійок та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок. Стислий виклад позиції представника позивача. Представник позивача зазначає, що 11 липня 2021 року по автодорозі Київ-Суми у с. Перемога, Броварського району, Київської області мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Пежо Боксер», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм загинув. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 12 липня 2021 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021110000000471 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Пежо Боксер», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , застрахована згідно Полісу №203353914 у ТДВ «СК «Кредо». Відповідно до п. 2 ст. 22.1 «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 27.4 ст. 27 Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. 28 вересня 2021 року на адресу ТДВ «СК «Кредо» направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах сестри загиблого - [PERSON] . Загальна сума вимоги страхового відшкодування становить 18 950 грн., відшкодування витрат на поховання, згідно товарних чеків від 11 липня 2021 року, долучених до заяви. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону «страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його». Листами від 08 листопада 2021 року та 11 січня 2022 року ТДВ «СК «Кредо» повідомлено, про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП, покликаючись на п.36.2 ст.36 Закону. З таким рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи і прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивач та його представник не погоджуються, вважають його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо- транспортної пригоди загинула третя особа - пішохід, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Пежо Боксер», д.н.з. [NUMBER] , в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. Таким чином, рішення про зупинення ТДВ «СК «Кредо» строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду є необгрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. 04.03.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив. Від відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» надійшов відзив, в якому щодо задоволення позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Стосовно доводів та обґрунтувань, зазначених в позовній заяві, вважає за необхідне зазначити, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власних наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. 11.07.2021 р. на автодорозі «Київ-Суми», у с. Перемога, Броварського району водій керуючи ТЗ Peugeot Boxer, д.н.з. [NUMBER] (забезпеченого за полісом ТДВ СК «Кредо» №ЕР/203353914) скоїв наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті даної ДТП [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. За наслідками ДТП було відкрите кримінальне провадження №12021110000000471 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно ч. 36.2. ст. 36 Закону 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення зі здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до цього ж пункту, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській і кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Закон не зобов`язує страховика приймати окреме рішення про призупинення строків прийняття рішення. Вказаний строк подовжується на підставі норми Закону. Таким чином, оскільки на дату надання цього відзиву розгляд кримінального провадження №12021110000000471 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 Кримінального кодексу України триває, відповідно розгляд справи щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку зі смертю [PERSON] зупинено. Отже, після того, як ТДВ СК «Кредо» стане відомо про набрання рішенням суду у вказаній кримінальній справі законної сили, страховиком буде прийняте відповідне рішення по страховій справі. Щодо витрат на правничу допомогу просили зменшити у разі задоволення позову до 2000,00 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Скочиляс Ірина Мирославівна під час судового засідання позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що Страхова компанія «КРЕДО» повідомила про призупинення розгляду даної страхової справи та не виплатила страхові кошти за незрозумілих причин. До заяви було долучено відповідні чеки. Страховою компанією не було дотримано строку 90 днів. Вина водія транспортного засобу не має бути доказана для страхової компанії, і не може бути підставою для відмови у задоволенні виплати потерпілому коштів страховою компанією з якою укладено відповідний договір. За таких умов на страховика накладають штрафні санкції.Тому просить суд задовольнити позовні вимоги повністю. У подальшому направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та позивача, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві зазначив про розгляд справи його відсутність. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Доказами по справі встановлено, що 11 липня 2021 року по автодорозі Київ-Суми у с. Перемога, Броварського району, Київської області мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Пежо Боксер», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.08.2021 року, Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1202111000000071 від 12.07.2021 року (а.с.13-14). Автомобільний транспортний засіб марки «PEUGEOTBOXER», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , був застрахований за полісом МТСБУ, страховиком якого є ТДВ «СК «КРЕДО», що підтверджується Полісом № 203353914, діючий на 11.07.2021 року (а.с. 15). Позивачка [PERSON] в інтересах якої здійснював представництво [PERSON] вжили заходу досудового врегулювання спору направивши на адресу страховика досудову вимогу про виплату страхового відшкодування (18-19). Щодо стягнення страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Законодавчим приписом ч. 5 ст. 187 ЦК України визначається, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Нормами статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюється, що особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до норми статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Імперативним приписом статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплюється, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У свою чергу пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначається, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до приписів статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Перелік документів, визначається пунктом 35.2 вищезазначеної статті. Згідно із нормами статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Під час судового засідання судом встановлено, що 11 липня 2021 року по автодорозі Київ-Суми у с. Перемога, Броварського району, Київської області мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Пежо Боксер», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм загинув. Дані обставини справи не оспорювалися жодною із сторін та визнавалися кожною з них, тому з огляду на ч. 1 ст. 82 ЦПК України - не підлягають доказуванню. З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18) Як вбачається із доказів по справі та доводів сторін - матеріали справи не містять жодних підтверджень наявності у [PERSON] умислу на спричинення ДТП, а також немає жодних доказів, які б вказували на наявність непереборної сили, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої була спричинена шкода. Також докази по справі не містять жодних підтверджень того, що керування забезпеченим автомобільним транспортним засобом марки «Пежо Боксер», реєстраційний номерний знак [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди здійснювалось особою, відповідальність якої не застрахована. За таких обставин, виходячи із засад цивільного судочинства, зокрема змагальності сторін та диспозитивності, враховуючи застереження статті 13 ЦПК України, яка вказує, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, суд приходить до переконання, що обставини наявності умислу потерпілого або непереборної сили під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 липня 2021 року перед судом не доведено, а відтак вони вважаються такими, що відсутні. Судом встановлено, що за наслідками скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 липня 2021 року було розпочато кримінальне провадження відносно [PERSON] , проте на час розгляду справи кримінальне провадження перебуває на розгляді у Баришівському районному суді Київської області. У такому випадку в позивача немає можливості надати відповідачу вирок суду або постанову про закриття кримінального провадження, адже кримінальне провадження відносно [PERSON] перебуває на розгляді у Баришівському районному суді Київської області. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому, якщо встановлено факт заподіяння шкоди потерпілому, то встановлення факту підтвердження наявності або відсутності вини у діях заподіювача шкоди, у даному спірному деліктному правовідношенні не має значення для виникнення недоговірного зобов`язання. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Тому, вина водія у вчиненні кримінального правопорушення не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. У свою чергу доводи представника відповідача спростовуються положенням статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП. У такому випадку відмова ТОВ «СК «КРЕДО» у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що порушує право позивача на отримання страхового відшкодування. За змістом норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. До даних спірних правовідносин застосовуються положення пункту 27.3. вищезгаданого закону, де страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку дітям (усиновленим). При чому законодавством встановлюється загальний розмір такого страхового відшкодування, який становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на день настання страхового випадку. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» у статі 8 встановлено, що мінімальна заробітна плата з 1 січня 2021 року становить 6000 гривень. Водночас на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик був зобов`язаний 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його позивачам. Проте ним вимоги даної норми виконано не було. Як наслідок приписами пункту 36.5 ст. 36 вищезгаданого Закону закріплюється право осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування на отримання за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (яке сталося в наслідок вини страховика) пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Водночас нормами статті 625 ЦК України визначається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок за період з 28.12. 2021 року по 28.08.2023 року на заборгованість в розмірі 18950,00 гривень. Всього нараховано 20327.80 грн., з яких: пеня -13239.04 грн., відсотки річні - 948.54 грн., інфляційні втрати - 6140.22 грн. Розрахунок пені: -з 28.12.2021 по 31.12.2021 (днів: 4, облікова ставка НБУ х2: 18), пеня складає 37.38 грн; -з 01.01.2022 по 20.01.2022 (днів: 20, облікова ставка НБУ х 2: 18), пеня складає 186.90 грн; -з 21.01.2022 по 03.03.2022 (днів: 42, облікова ставка НБУ х 2: 20), пеня складає436.11 грн; -з 04.03.2022 по 02.06.2022 (днів: 91, облікова ставка НБУ х 2: 20), пеня складає 944.90 грн; -з 03.06.2022 по 21.07,2022 (днів: 49, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 1271.99 грн; -з 22.07.2022 по 08.09.2022 (днів: 49, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 1271.99 грн; -з 09.09.2022 по 20.10.2022 (днів: 42, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 1090.27 грн; -з 21.10.2022 по 08.12.2022 (днів: 49, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 1271.99 грн; -з 09.12.2022 по 31.12.2022 (днів: 23, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 597.05 грн; -з 01.01.2023 по 26.01.2023 (днів: 26, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 674.93 грн; -з 27.01.2023 по 16.03.2023 (днів: 49, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 1271.99 грн; -з 17.03.2023 по 27.04.2023 (днів: 42, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 1090.27 грн; -з 28.04.2023 по 15.06.2023 (днів; 49, облікова ставка НБУ х2: 50), пеня складає 1271.99 грн; -з 16.06.2023 по 27.07.2023 (днів: 42, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 1090.27 грн; -з 28.07.2023 по 28.08.2023 (днів: 32, облікова ставка НБУ х 2: 44), пеня складає 731.00 грн. За період з 28.12.2021 по 28.08.2023 нараховуються 3% річних в розмірі 948.54 грн. Розрахунок відсотків річних: -з 28.12.2021 по 31.12.2021 (днів: 4) сума 3% річних становить 6.23 грн (18950 х 3 х 4 / 365 / 100) -з 01.01.2022 по 31.12.2022 (днів: 365) сума 3% річних становить 568.50 грн (18950 х 3 х 365/ 365/100) -301.01.2023 по 28.08.2023 (днів: 240) сума 3% річних становить 373.81 грн (18950 х 3 х 240 / 365/ 100). Інфляційні нарахування з 28.12.2021 по 28.08.2023 складають 6140.22 грн. Індекс інфляції за весь період = 1.3240220 (січень 2022 р. року - 101.3%, лютий 2022 р. - 101.6%, березень 2022 р. - 104.5%, квітень 2022 р. -103.1%, травень 2022 р. -102.7%, червень 2022 р. - 103.1%, липень 2022 р. -100.7%, серпень 2022 р. -101.1%, вересень 2022 р. - 101.9%, жовтень 2022 р. -102.5%, листопад 2022 р. - 100.7%, грудень 2022 р. - 100.7%, січень 2023 р. -100.8%, лютий 2023 р. - 100.7%, березень 2023 р. - 101.5%, квітень 2023 р. -100.2%, травень 2023 р. -100.5%, червень 2023 р. - 100.8%, липень 2023 р. - не встановлено, серпень 2023 р. року - не встановлено. Враховуючи вищевикладене, всебічно, повно встановивши обставини справи та дослідивши надані докази з точки зору допустимості, достатності, достовірності та належності, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу понесену позивачем [PERSON] . Доказами по справі встановлено, що представництво інтересів позивача здійснювала адвокат - Скочиляс Ірина Мирославівна на підставі договору про надання правової допомоги № 05.01.22 від 05 січня 2022 року, що підтверджується Ордером серії ВС № 1126018 від 07.02.2022 року (а.с. 22-25). [PERSON] були надані такі послуги: -аналіз документів наданих Клієнтом та формування правової позиції щодо захисту порушених прав Клієнта, пошук судової практики. Адвокатом було затрачено 30 хвилин. Вартість послуги складає 500 гривень; -написання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування, копіювання документів, відповідно до кількості сторін. Адвокатом було затрачено 2 години. Вартість послуги складає 2 000 гривень; -написання двох відповідей на відзив, письмових пояснень. Адвокатом було затрачено 2 год 30 хв. Вартість послуги складає 2500 гривень; -підготовка та написання інших процесуальних документів (клопотань, заяв). Адвокатом затрачено 30 хв. Вартість послуги складає 500 гривень; -участь у судових засіданнях незалежно від кількості. Вартість послуги складає 1 000 гривень, що підтверджується Детальним описом наданих послуг [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № 05.01.22 від 05 січня 2022 року ( Т.2, а.с. 2 б). Загальна сума понесених судових витрат за надану професійну правничу допомогу [PERSON] становить - 6500, 00 гривень, що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордеру № 59 від 08 червня 2023 року (Т.2 а.с.2 а). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що чинний ЦПК України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат, а саме: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Повно, всебічно встановивши обставини справи, здійснивши оцінку доказів з точки зору дійсності, допустимості, достатності та належності, виходячи із внутрішнього переконання, суд приходить до думки, що надані послуги професійної правничої допомоги представником позивача - адвокатом Скочиляс Іриною Мирославівною (а саме: аналіз документів наданих Клієнтом та формування правової позиції щодо захисту порушених прав Клієнта, пошук судової практики; написання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування; участь у судових засіданнях) та витрати, які були понесені позивачем за надання таких послуг відповідають та належать до судових витрат, які у своїй сукупності відповідають критеріям дійсності, необхідності, розумності їх розміру, з урахуванням складності справи. Водночас суд критично оцінює надання такої послуги як підготовка та написання інших процесуальних документів (клопотань, заяв). Позаяк написання таких процесуальних документів, зокрема як: клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції для представника позивача, детальний опис наданих послуг) не може вважатися послугами, які відповідають змісту поняття професійної правничої допомоги. Такі послуги не є професійною правничою послугою, яку надає адвокат клієнту, у зв`язку із розглядом його цивільної справи в суді. Тому в розумінні статті 141 ЦПК України такі послуги не підлягають зарахуванню до витрат на професійну правничу допомогу з огляду на критерій «необхідності». Враховуючи вищенаведене, суд вражає що заявлені вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 3500 гривень, що у повні мірі буде відповідати понесеним судовим витратам на професійну правничу допомогу позивачем.

Outcome: approved