Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 03.08.2013 року виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №150. В обґрунтування позову посилається на те, що 03.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. За час спільного проживання у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з січня 2023 року з відповідачкою проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Вказує, що між ним та відповідачем тривалий час не було взаєморозуміння та поваги, систематично виникали конфлікти, що негативно впливало на моральний психологічний стан та зробило неможливим подальше спільне життя. За наведеного позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачем є неможливим та суперечить його інтересам та інтересам їхньої малолітньої доньки. Також, позивач вказує, що спору між сторонами щодо виховання та проживання малолітньої дитини немає, оскільки малолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає і надалі проживатиме разом із відповідачем за місцем її проживання. Спору щодо поділу майна також немає. Крім того, позивач зазначає, що досягли домовленості з відповідачем щодо участі у вихованні та утриманні малолітньої доньки, що він буде виплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки добровільно. Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін. 23.02.2024 на електронну адресу суду від [PERSON] поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги щодо розірвання укладеного із позивачем шлюбу нею визнаються у повному обсязі, однак має заперечення щодо наведених позивачем обставин справи та їх невідповідності фактичним обставинам. Вказує що дійсно, спільне проживання з відповідачем повністю припинено з причин різних поглядів на життя, протягом останнього року відносини стрімко погіршувалися, а з січня 2024 року вона з донько [PERSON] проживають окремо від позивача у помешканні її батьків у селі Минай Ужгородського району. Спільного господарства з позивачем не ведуть, натомість позивач і надалі проживає у їх спільній квартирі за адресою [ADDRESS] . Неодноразові спроби примирення виявилися безрезультатними, а спільне життя і збереження шлюбу надалі є неможливим. Позивач у позові вказує про відсутність між ними спору щодо виховання та проживання малолітньої дитини, оскільки малолітня донька [PERSON] , [INFO] проживає і надалі проживатиме разом із відповідачем за місцем її проживання: [ADDRESS] . Також, позивач зазначає на відсутність спору між позивачем та відповідачем щодо розподілу майна та стверджує про досягнення домовленості щодо участі у вихованні малолітньої доньки та добровільної виплати аліментів на її утримання. Однак, виклад таких тверджень не в повній мірі відображає дійсних, узгоджених між ними, намірів щодо подальшої участі позивача у вихованні дитини, поза увагою залишено такі питання як його участі у забезпеченні умов їх з дитиною життя, умов здійснення ним права на особисте виховання дитини, тощо. Окрім того, такими, що не відповідають дійсності є і непідтверджені доводи позивача щодо місця проживання малолітньої дитини за вказаною ним адресою, а також не підкріплено жодним доказом і твердженням позивача про відсутність між ними спору щодо майнових питань. Зокрема, між ними дійсно досягнуто згоди щодо визначення проживання малолітньої доньки [PERSON] за місцем її проживання, але станом на сьогодні це помешкання її батьків у селі Минай, Ужгородського району. Щодо участі позивача у вихованні та розвитку дитини, у забезпеченні умов її проживання, то домовленостей досягнуто частково. Зокрема, відповідачем в рахунок його добровільних зобов?язань по сплаті аліментів виплачено суму 5000 грн шляхом її перерахунку на банківський картковий рахунок в АТ «Приват Банк» з призначенням платежу «сплата аліментів за лютий 2024». Просить врахувати викладене у відзиві та постановити рішення про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання 23.02.2024 року не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. При цьому, 23.02.2024 року від представника позивача адвоката Чернобук Я.Л., який діє на підставі ордера серія АО № 1113257 від 17.01.2024, поступила заява, в якій просить розглядати справу без участі представника позивача за наявними матеріалами. Також ззначено, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання 23.02.2024 року повторно не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки на електронну адресу вказану нею в клопотанні від 11.02.2024, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення не надходило, при цьому 23.02.2024 відповідач подала відзив на позов. Враховуючи наведене, беручи до уваги заяву представника позивача, поданий відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] 03.08.2013 року зареєстрували шлюб у виконкомі Кам?яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №150. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого 03 серпня 2013 року. З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16.08.2016 року вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , її батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно відповіді №414866 від 22.01.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Відповідно до ч. 1 ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст.\~105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Суд бере до уваги зазначені позивачем у позовній заяві обставини, що у сторін є малолітня дитина 2016 року народження, те що сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують та не ведуть спільного господарства. Крім того, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам та інтересам їхньої малолітньої доньки. Суд, також приймає до уваги позицію відповідача викладену у відзиві на позовну заяву від 22.02.2024, в якому серед іншого зазначила, що проти розірвання шлюбу не заперечує, також вказує, що спільне життя і збереження їх шлюбу є неможливим. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, згоду відповідача, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. Окрім того, слід зазначити, що обставини, на які посилались сторони у позові та відзиві на позов, які стосуються способу участі сторін у вихованні та утриманні їх неповнолітної доньки, поділу майна подружжя, то такі судом не досліджувалися та таким не надавалася оцінка, оскільки такі не є предметом даного позову. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 76-81, 137, 141, 142, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved