Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

24.08.2023 року представник позивача Риженко Д.О., який діє на підставі електронного ордеру серії ВТ №1027086 від 21.06.2023 року (а.с.35) та договору про надання правничої допомоги від 21.06.2023 року (а.с.37), звернувся до суду\~ із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на користь позивача з відповідача матеріальну шкоду спричинену дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 36 723,07 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження 2 500,00 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 12 квітня 2023 року о 19 годині 10 хвилин на автодорозі Одеса-Рені 59 км, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом RENAULT MASTER, державний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем КІА, державний номер [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] . Обидва авто отримали механічні пошкодження. Постановою Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 27 квітня 2023 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на день дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «СК «УСГ». 26 квітня 2023 року було отримано висновок експерта, відповідно до якого вартість матеріального збитку належного позивачу автомобіля складає 196\~723,07 грн. Вартість експертизи склала 2\~500,00 грн. 09 травня 2023 року страхувальник відповідача перерахував на рахунок позивача 160\~000,00 грн. страхового відшкодування. Так як позивачу було частково задоволено шкоду, представник просить стягнути з відповідача 36\~723,07 грн. залишку невідшкодованої шкоди. Щодо моральної шкоди представник зазначає, що вказана подія, змінила життя позивача та змінило його на гірше. Жодного разу за все життя позивачу не доводилося бути у такій ситуації, жодного разу позивач не відчував такого відчуття безпорадності, приниження, які йому довелося пережити. В результаті пережитого стресового стану у позивача з`явились головні болі, погіршився сон, збільшилась нервова збудливість. В момент ДТП в автомобілі позивача знаходилась її малолітня дитина. Моральна шкода полягає в шкоді її здоров`ю по двом складовим: душевне благополуччя та соціальне благополуччя, тому позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 20\~000,00 грн. Ухвалою судді від 13.09.2023 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого розгляду, про що повідомлено сторони (а.с.43,44). 16.10.2023 рок від представника позивача [PERSON] шляхом формування документу в системі "Електронний суд" надійшло клопотання про фактичне збільшення позовних вимог у зв`язку з частковим відшкодуванням страховою компанією завданої шкоди, загальна сума майнової шкоди заявлена до стягнення відповідно до цієї заяви становить 113 073,07 грн. Представник посилається на те, що вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу склала 273\~073,07 грн., тому різниця між загальною та відшкодованою сумою становить саме 113 073,07 грн. (а.с.57). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, підтримав позовні вимоги в тому числі збільшені, в повному обсязі. Наполягав на стягненні різниці страхового відшкодування ні між вартістю завданого збитку та сплаченої суми страхувальником, а різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодування страхувальником. Також представник заявив, що він буд заявляти вимоги, щодо стягнення витрат на надання правничої допомоги та надасть додаткові докази, окрім тих що вже були надані суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме погодився сплатити відшкодування різниці вартості матеріального збитку належного позивачу автомобіля та страхового відшкодування, що складає 36 723,07 грн. В іншій частині позовних вимог просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо стягнення матеріальної шкоди. В судовому засіданні встановлено, що 12 квітня 2023 року о 19 годині 10 хвилин на автодорозі Одеса-Рені 59 км, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом RENAULT MASTER, державний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем КІА, державний номер [NUMBER] , який рухався по переду нього в попутному напрямку. Авто отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. Постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Постанова набрала законної сили 09.05.2023 року (а.с.85 на звороті 86). Даний факт сторонами не оспорюється. Цивільно-правова відповідальність відповідача на день дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно з полісом №213021062 ПАТ «СК «УСГ», про що свідчить інформація з сайту МТСБУ (а.с.11). З висновку судового експерта Федотова Ф.В. за №7533, складеного 26 квітня 2023 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля КІА SPORTAGE, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася 12.04.2023 року, становить 273\~073,07 грн. та вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля КІА SPORTAGE, реєстраційний номер [NUMBER] , яка сталася 12.04.2023 року становить 196\~723,07 грн. (а.с.12-17). Вартість проведеної експертизи становить 2\~500,00 грн., що підтверджено платіжною інструкцією №0.0.2957651583.1 від 19.04.2023 року (а.с.33). 09 травня 2023 року ПАТ «СК «УСГ» перерахувало на рахунок позивача 160\~000,00 грн. страхового відшкодування, що підтверджується довідкою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 21.06.2023 року (а.с.34) та не оспорюється сторонами. Позивач уточнивши свої позовні вимоги просить стягнути з відповідача різницю між вартістю відновлювального ремонту та розміром сплаченого страхового відшкодування, матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці не зважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до матеріалів справи ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 160\~000,00 грн., в той час як згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля КІА SPORTAGE, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася 12.04.2023 року, становить 273 073,07 грн., тобто різниця становить 113\~073,07 грн. Відтак, сума страхового відшкодування в порядку ст. 1194 ЦК України має бути стягнута з відповідача, як винуватця ДТП. Таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, становить 113 073,07 грн. Враховуючи вищевказане, ця позовна вимога підлягає задоволенню, та стягненню підлягає різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту в сумі 113\~073,07 грн. Також відповідно до п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із проведенням експертизи. Тому підлягає задоволенню вимога, щодо стягнення оплати за проведення експертизи в розмірі 2\~500,00 грн. Щодо стягнення моральної шкоди. За змістом статті 23 ЦК моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, про що було роз`яснено в п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Слід звернути увагу, що моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. При оцінці обґрунтованості вимог у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди, слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначила, що в даному випадку моральна шкода полягає у відчутті безпорадності та розгубленості, страх перед майбутнім, на чекання якого у неї не було грошей, напружена психічна атмосфера у сім`ї, а також значна матеріальна шкода, понесена її родиною, стан залежності від людей, у яких довелося позичати гроші, стан приниження та безперспективності від безгрішшя. Окрім цього [PERSON] посилалася на задоволення потреб дитини щодо її повноцінного розвитку та вимагає забезпечувати відвідування дитиною заходів, які можуть бути забезпечені тільки завдяки автомобілю, користуватись яким позивач тривалий термін не мала можливості, що свідчить про істотні зміни в організації життя позивача та її дитини. Рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а змістом моральних страждань потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. За таких обставин, враховуючи доводи позивача щодо змісту моральної шкоди та відсутності жодного доказу на її підтвердження, окрім факту дорожньо-транспортної пригоди, суд бере до уваги тяжкість завданих позивачам внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, тривалість їх медичного лікування, ступень пошкодження автомобіля позивача, ступень вини відповідача у завданні позивачам шкоди та його поведінку. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України» № 63566/00 § 23 ЄСПЛ від 18.07.2006). Так, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження завданної їй моральної шкоди та істотних змін в організації її життя та життя її дитини, навіть не підтверджено наявність у неї дитини, тому суд відмовляє в задоволенні цієї вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (а.с.4) та 257,14 грн. (а.с.59) покласти на відповідача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial