Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Представник позивача адвокат Ісмайлова А.В. в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом, де просить зобов`язати КП «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради виключити з особового рахунку суму заборгованості [PERSON] за послуги з централізованого опалення належної їй квартирі [ADDRESS] , а саме заборгованість попереднього власника зазначеної квартири, що виникла за період до 24 січня 2020 року та не включати такий \~борг до суми заборгованості [PERSON] за послуги з теплопостачання квартири в майбутньому. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги мотивує тим, що позивачка [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2020року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С зареєстрований в реєстрі № 65. Разом з тим, після придбання квартири перед [PERSON] постав факт заборгованості попередніх власників квартири за послуги з централізованого опалення. Вказує, що позивачка [PERSON] звернулась до відповідача з заявою не пред`являти до оплати заборгованості за теплопостачання, яка виникла з вини попереднього власника квартири, однак відповідач відмовив у задоволенні її заяви посилаючись на відсутність правових підстав. Окрім того, вважає, що повинно бути списано з особового рахунку борг позивача, так як він належить попередньому власнику або ж повинно бути відкритий новий особистий рахунок або ж має бути переоформлений особистий рахунок на квартиру, на ім`я позивача. При цьому, в особовому рахунку на ім`я позивача із суми заборгованості по сплаті за надані послуги з теплопостачання даної квартири має бути виключена заборгованість попереднього власника квартири, яка утворилась до 24.01.2020 року. Від адвоката Ісмайлової А.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивачки [PERSON] . Окрім того, від позивачки [PERSON] надійшли заяви про злочини та заява про застосування строків позовної даності. Також, адвокат Ісмайлова А.В. надіслала свої пояснення, відповідно до яких, вказувала, що [PERSON] брала на себе обов`язок сплатити комунальну послуги за власників, у яких придбала квартиру, саме з якими виникли договірні відносини. Вказує, що їх борг складає з 04.2017 року до 01.2020 року у розмірі 13\~496,57 грн, а тому просить взяти до уваги, що позивачка не брала на себе відповідальність за повернення боргу попередніх власників з 1997 року, але на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2020 року взяла на себе обов`язок, щодо повернення боргу продавців квартири [PERSON] та [PERSON] , які мали право власності з 07.04.2017 року. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Представник відповідача КП «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради Кіровоградської області у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У справі мається заява представника відповідача про розгляд справи за її відсутності. Разом з тим, представник відповідача, скористався своїм правом та надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] про виключення суми боргу, відмовити повністю. В обґрунтування, вказувала, що 24.01.2020 року між [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , в присутності приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С. Відповідно до п. 6 договору купівлі-продажу квартири від 24.01.2020 року подавці свідчать, що існує заборгованість за комунальні послуги. (Із заявою такого змісту покупець ознайомлений). Відповідно до п.7 договору купівлі-продажу квартира покупець свідчить, що вся існуючу заборгованість за комунальні послуги, яка рахується за продавцями, зобов`язується сплатити за власні кошти.(Із заявою такого змісту Продавці ознайомлені). Вказує, що згідно доданого до позовної заяви договору купівлі-продажу від 24.01.2020 року чітко зазначено, що покупець був обізнаний щодо наявності заборгованості за комунальні послуги та взяв на себе зобов`язання сплатити всю існуючу заборгованість власними коштами. Окрім того, в серпні 2021 року позивачка звернулась до КП «Теплокомуненерго» з приводу переоформлення особового рахунку який закріплений за адресою [ADDRESS] , на своє ім`я надавши документи які підтверджують її особу та договір купівлі-продажу квартири в підтвердження того, що вона новий власник квартири, в тому ж місяці особистий рахунок був змінений на її ім`я. Взяті на себе зобов`язання, щодо сплати заборгованості та теплопостачання виконувати відмовилась. А відтак заборгованість, що утворилась, підлягає оплаті позивачем [PERSON] , оскільки такий обов`язок обумовлений договором. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Згідно ухвали від 03.03.2022 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» є підприємством Олександрійської міської ради, яке надає наймачам, власникам та членам їх сімей, що фактично проживають у квартирах або приватних будинках, послуги теплопостачання за рахунок власних та залучених коштів. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 24.01.2020 року, укладеного між громадянани України [PERSON] і [PERSON] (продавцями) та громадянкою Російської Федерації [PERSON] (покупцем), в інтересах якої діяла [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С., [PERSON] , [INFO] , громадянка Російської Федерації, ІПН [NUMBER] , посвідка на постійне проживання [NUMBER] , що видав 3501 від 08.07.2014, підстава видачі 02/06, є власником квартири [ADDRESS] . Вказаний факт також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2020 року №197601641. При цьому, згідно п. 6 Договору купівлі-продажу від 24.01.2020 року продавці квартири свідчили, зокрема, що існує заборгованість за комунальні послуги (із заявою такого змісту покупець ознайомлений) Відповідно п.7 вказаного Договору покупець громадянка Російської Федерації [PERSON] свідчила, що всю існуючу заборгованість за комунальні послуги, яка рахується за продавцями, зобов`язується сплатити за власні кошти (із заявою такого змісту продавці ознайомлені). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12.08.2021 року №21/85-1 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою ніхто не зареєстрований, в тому числі малолітні та неповнолітні діти не зареєстровані та не проживають. ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянка Російської Федерації, ІПН [NUMBER] , посвідка на постійне проживання [NUMBER] , що видав 3501 від 08.07.2014, підстава видачі 02/06, на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2020 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON] (продавцями) та [PERSON] (покупцем), в інтересах якої діяла [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С.- є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до пункту 6 Договору купівлі-продажу від 24.01.2020 року, покупець обізнаний з заявою продавця, про наявність заборгованість за комунальні послуги. Згідно п. 7 Договору купівлі-продажу від 24.01.2020 року покупець прийняв на себе зобов`язання з оплати за власні кошти існуючої заборгованості з комунальних послуг, про що проінформував продавця. Представник позивача адвоката Ісмайлової А.В. стверджувала про те, що [PERSON] не брала на себе відповідальність за повернення боргу попередніх власників з 1997 року, але на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2020 року взяла на себе обов`язок, щодо повернення боргу продавців квартири [PERSON] та [PERSON] , які мали право власності з 07.04.2017 року. Вказаний факт не заслуговує на увагу, оскільки [PERSON] своїм підписом в договору купівлі-продажу від 24.01.2020 року, в п. 6 якого зазначено, що продавці квартири свідчили, зокрема, що існує заборгованість за комунальні послуги (із заявою такого змісту покупець ознайомлений), а у п.7 що покупець [PERSON] свідчила, що всю існуючу заборгованість за комунальні послуги, яка рахується за продавцями, зобов`язується сплатити за власні кошти (із заявою такого змісту продавці ознайомлені), тобто відповідач взяла на себе зобов`язання сплатити всю заборгованість, яка існувала на момент укладення вказаного договору. Тобто, укладаючи договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 24.01.2020 року, сторони обумовили що всю існуючу заборгованість за комунальні послуги, яка рахується за продавцями покупець [PERSON] зобов`язалась сплатити за власні кошти. Вказане зобов`язання було взято на себе покупцем [PERSON] без будь-яких застережень щодо часу її виникнення та попередніх власників (наймачів) квартири.\~ Окрім того,\~суд звертає\~увагу,\~що [PERSON] \~не заявлялися\~вимоги щодо\~визнання недійсним\~зобов`язання прийнятого\~відповідно до\~п.\~7\~Договору купівлі-продажу\~квартири. Заявлений позивачкою спосіб захисту своїх прав не передбачений законом.\~ Вимога про\~захист прав\~споживачів шляхом\~зобов`язання\~вчинити певні\~дії,\~та зобов`язання\~відповідача здійснити\~перерахунок оплати\~за надані\~комунальні послуги,\~не враховуючи\~борг попереднього\~власника квартири,\~не може\~бути задоволена,\~оскільки захисту\~підлягає тільки\~порушене право,\~а у\~цьому випадку порушення прав споживача не відбулося. Також, суд звертає увагу, що позивачка [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, має посвідку на постійне проживання [NUMBER] , що видав 3501 від 08.07.2014, підстава видачі 02/06. За положеннями ст. 26 Конституції України та ст.\~3\~Закону України\~«Про правовий\~статус іноземців\~та осіб\~без громадянства» іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, тобто позивачці [PERSON] не надає права уникнути відповідальності за невиконання зобов`язань за договором купівлі-продажу квартири від 24.01.2020 року. Що стосується клопотання про застосування строку позовної давності, то суд зазначає наступне. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду із заявою про захист свого цивільного права або інтересу. Вказана норма також закріплена у ст.257 ЦК України, де загальна позовна давність встановлена у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Ч. 4 ст.\~267 ЦК України\~ визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. НОРМИ ПРАВА Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України). Згідно із висновком Верховного Суду у постанові по справі №210/5796/16-ц від 18.03.2019. Зокрема, зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані споживачу послуги. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла. Відповідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом (ст. 520 ЦК України). \~Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, що встановлено ст. 204 ЦК України. Отже, зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг яке прийняв на себе позивач при укладенні Договору купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] ,\~ є реальне та підлягає оплаті. Вимоги про визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири від 24.01.2020року, що зареєстрований в реєстрі за №65 в частині прийнятого зобов`язання з оплати жилого-комунальних послуг позивачем не заявлялися. Свої підписом в договору купівлі-продажу від 24.01.2020 року, в п. 6 якого зазначено, що продавці квартири свідчили, зокрема, що існує заборгованість за комунальні послуги (із заявою такого змісту покупець ознайомлений), а у п. 7 що покупець свідчила, що всю існуючу заборгованість за комунальні послуги, яка рахується за продавцями, зобов`язується сплатити за власні кошти (із заявою такого змісту продавці ознайомлені),тобто відповідач взяла на себе зобов`язання сплатити всю заборгованість, яка існувала на момент укладення вказаного договору. Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постанові №686/6276/19 від 01.09.2020, на яку посилається позивач, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Разом з тим, укладаючи договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 24.01.2020 року, сторони обумовили що всю існуючу заборгованість за комунальні послуги, яка рахується за продавцями покупець [PERSON] зобов`язалась сплатити за власні кошти. Вказане зобов`язання було взято на себе покупцем без будь-яких застережень щодо часу її виникнення та попередніх власників (наймачів) квартири\~.\~ Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справ \~не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлений нею вимо і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем не оспорювалося прийняте зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням того, що при зверненні до суду з позовом позивача було звільнено від сплати судового збору, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed