Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

14 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу,\~мотивуючи вимоги\~наступним. З 25 вересня 2019 року вони з відповідачем перебувають в шлюбі, який зареєстрований Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1544. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між нею та відповідачем не склалося у зв`язку з втратою почуття взаємоповаги, розуміння, любові, на примирення позивач не згодна. 04 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Лохвицької міської ради, виконавчий комітет Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини. Звертаючись до суду з зустрічним позовом, позивач зазначив, що з 25 вересня 2019 року вони з відповідачкою перебувають в шлюбі та мають дитину [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини в них поступово погіршувались, з березня 2023 року у дружини почалися психічні розладі, що змусило звернутися до лікарів для призначення відповідного лікування. В серпні 2023 року [PERSON] разом з дитиною без попередження переїхала проживати до Польщі, позбавивши його права на піклування, виховання, спілкування з дитиною. З моменту укладення шлюбу він опікувався родиною, матеріально її забезпечував, дружина ніде не працювала, займалася вихованням дитини. На даний час [PERSON] не працює, засобів для існування, оренди житла, утримання дитини не має, має нестійкий психологічний стан, тому просив в інтересах дитини визначити місце проживання [PERSON] разом із батьком. [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Представник [PERSON] адвокат Ковердяєва Л.В. в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу підтримала, проти задоволення зустрічного позову заперечувала з тих підстав, що позивачем за зустрічним позовом не надано належних доказів на підтвердження стану здоров`я [PERSON] , який позбавляє можливості належного догляду та виховання дитини. Окрім зазначеного, звернула увагу на той факт, що [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності в зв`язку із вчиненням домашнього насильства відносно дружини. Вважає, що підстави для визначення місця проживання дитини з батьком відсутні. Представник [PERSON] адвокат Мушук В.В. під час судового розгляду зазначив, що [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу. Зустрічний позов підтримав, оскільки [PERSON] є психічно не стабільною, не працює, доходів, в тому числі на оренду житла, не має, без дозволу батька вивезла дитину за кордон. В свою чергу, [PERSON] має постійне місце проживання, працює, має навички догляду за дитиною. З ним проживають його батьки, які можуть допомагати в догляді за дитиною. Проживання дитини з батьком буде відповідати її інтересам. Представник виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій просив провести судове засідання у його відсутність. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2019 року, який був зареєстрований Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1544, мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 31 березня 2020 року (а.с. 4, 10). При вирішенні позовної вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем, а відповідач погоджується на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав суду жодних заперечень, позов підлягає задоволенню. Щодо вирішення позовної вимоги [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ст. 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В акті обстеження умов проживання від 08 листопада 2023 року № 116 зазначено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за цією адресою зареєстровані та проживають його батьки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Умови проживання задовільні, у будинку наявні водо-, газопостачання, дотримані санітарно-гігієнічні норми. Для виховання дитини є місце для сну, проведення дозвілля, наявний запас продуктів. Батько дитини [PERSON] за цією адресою зареєстрований, але не проживає, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 125). У відповідності із повідомленням виконавчого комітету Лохвицької міської ради Полтавської області від 09 листопада 2023 року № 03-01/1706 [PERSON] за адресою реєстрації на території Лохвицької територіальної громади не проживає, зі слів його батьків [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , тому виконавчий комітет не може надати висновок щодо доцільності/недоцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с. 124). Постановою Октябрського районного суду Полтавської області від 22 серпня 2023 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме - за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини [PERSON] , що сталося 02 липня 2023 року (а.с. 76). Згідно з повідомленням Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області від 06 листопада 2023 року № 120/115/101/04-2023 до установи надходили звернення від [PERSON] у період з 01 січня 2022 року по 02 липня 2023 року, які у відповідності до положень наказу МВС «Про затвердження порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції повідомлень про кримінальну відповідальність та інші події» зареєстровано до єдиного обліку Полтавського РУП ГУНП: ЄО №2231 від 29 січня 2022 року, ЄО №2262 від 30 січня 2022 року, ЄО №13941 від 02 липня 2023 року. Відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП від 27 липня 2023 року, винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 29 січня 2022 року. [PERSON] перебуває на обліку як кривдник з 28 липня 2023 року (а.с. 91-99). Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (ст. 12 ЦПК України). Ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). [PERSON] не надано жодних доказів на підтвердження доводів, наведених в зустрічному позові, а саме, що [PERSON] має нестабільний психічний стан, не має засобів для існування та утримання дочки, що дитині буде краще проживати із батьком, як і не заначено, за якою саме адресою. Суд дійшов висновку, що твердження позивача про те, що дитині буде краще проживати з батьком, не доведені та не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому зустрічний позов задоволенню не підлягає. У зв`язку із задоволенням позовної вимоги про розірвання шлюбу судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 1 073,60 грн ( п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). При звернені до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини [PERSON] не сплатив судовий збір, посилаючись на п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є учасником бойових дій (а.с. 37). Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, пільги та гарантії їх соціального захисту визначені Законом України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». За змістом ч. 2 ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у ст. 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, від 20 січня 2021 року у справі № 9901/258/20. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що спір не стосується переліку прав учасника бойових дій, визначених ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в зв`язку з чим з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 073, 60 грн за подання зустрічного позову.

Outcome: approved