Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] , за результатом розгляду якого позивач просить стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на її користь безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 136 936,82 грн. В обґрунтування позову вказує, що Дніпровським районним судом міста Києва розглянуто позов до [PERSON] та винесено заочне рішення від 20.12.2017 р., яким вирішено стягнути заборгованості в розмірі 9975,76 доларів США у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору № 032/29-328 к від 22.08.2007 р., укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . На виконання вказаного заочного рішення було видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання приватному виконавцю Ляпіну Д.В. У ході примусового виконання за ініціативою АТ «Альфа Банк» судом розглянуто заяву про заміну сторони виконавчого провадження та замінено стягувача на АТ «Альфа Банк». Надалі, позивач звернулась до суду із завою про перегляд заочного рішення суду, а тому ухвалою від 11.08.2021р. заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2017 р. було скасовано. 24.11.2021 р. за результатом перегляду позову ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в задоволені позову відмовлено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2021 року на підставі постанови Київського апеляційного суду від 25.01.2022 р. набрало законної сили. Однак, поряд із вказаним, 13.12.2021 р. приватним виконавцем Ляпіним Д.В. у виконавчому провадженні № 57288253 була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження щодо виконання заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2017 року. Рішення суду було фактично виконано і було стягнуто із [PERSON] суму в розмірі 9975,76 доларів США, а також судові витрати, витрати виконавчого провадження та додаткові витрати виконавчого провадження. У зв`язку із чим, 21.09.2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про задоволення заяви [PERSON] про поворот виконання судового рішення та здійснено поворот виконання заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва, ухваленого 20.12.2017 року в цивільній справі №755/14886/17 шляхом присудження до стягнення з АТ «Сенс Банк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») на користь [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 232 166 грн. 30 коп., яке добровільно виконано з боку АТ «Сенс Банк». Проте позивач вважає, що сума у 232 166, 30 грн. повністю не відновлює її права в попереднє становище, оскільки ця сума не компенсує повністю збитків, так як курс валюти змінився від часу стягнення до моменту відновлення її прав. Тому, за розрахунком позивача, 136 936,82 грн. є збитками, які позивач зазнала у зв`язку із неправомірними діями відповідача. Ухвалою судді від 19.12.2023 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач про судовий розгляд справи повідомлявся у спосіб, передбачений ЦПК України, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками, яку відповідач отримав 29.01.2024р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.12.2017 р. Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволено (справа № 755/14886/17). Присуджено до стягнення із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за відсотками по договору кредиту № 032/29-328К від 22.08.2007 року у розмірі 9 975 доларів США 76 центів та судовий збір в сумі 3822 грн. 46 коп. 30.05.2018 р. Дніпровський районним судом м. Києва на виконання вказаного вище рішення суду видано виконавчий лист. 25.09.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму в розмірі 9975,76 дол. США та 3822,46 грн. Дніпровський районний суд міста Києва в ухвалі від 21.09.2023 року встановив, що в процесі виконання рішення суду,відповідно до протоколу ДП «Сетам» від 20 лютого 2019 року були проведені електронні торги з реалізації транспортного засобу боржника: TOYOTA RAV (1998), реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/НОМЕР ШАСІ (КУЗОВА, РАМИ): [NUMBER] . За придбане майно покупцем відповідно до квитанції від 23 лютого 2019 року було сплачено 223 725,00 гривень. У рамках здійснення виконавчого провадження [NUMBER] з боржника всього було стягнуто - 258 309,18 гривень. Стягнуті з боржника грошові кошти були розподілені наступним чином: 232 166,30 грн. грошові кошти перераховані стягувачу в рахунок погашення боргу; 23 216,62 грн. основна винагорода приватного виконавця; 2 926,26 грн. витрати виконавчого провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2017 року, на підставі якого присуджено до стягнення із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за відсотками по договору кредиту №032/29-328К від 22.08.2007 року, скасовано ухвалою суду від 11.08.2021, постановленою за результатом розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду від 20.12.2017 р., а за наслідками нового розгляду цивільної справи ухвалене судове рішення від 24.11.2021 року про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, яке залишено без змін судом апеляційної та касаційної інстанції. Тому з урахуванням приписів ст. 444 ЦПК України Дніпровським районним судом міста Києва 21.09.2023 р. вирішено питання про поворот виконання заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва, ухваленого 20.12.2017 р. у цивільній справі №755/14886/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Сенс Банк») до [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом стягнення з АТ «Сенс Банк» на користь [PERSON] грошових коштів в загальному розмірі 232 166, 30 грн. Позивач в обґрунтування позову, посилається на те, що сума у 232 166, 30 грн. повністю не відновлює її права в попереднє становище, оскільки, ця сума не компенсує повністю завданих відповідачем збитків, так як курс валюти змінився від часу стягнення до моменту відновлення її прав. Тому, за розрахунком позивача, 136 936,82 грн. є збитками, які позивач зазнала у зв`язку із неправомірними діями відповідача. При цьому суд вважає за необхідне відзначити, що у прохальній частині позову [PERSON] просила стягнути 136 936,82 грн. з відповідача як «безпідставно отримані грошові кошти», однак, за текстом позову не посилається на положення ст. 1212 ЦК України, а мотивує позов виключно в межах стягнення з винної особи збитків, завданих потерпілому, тобто на підставі ст.ст. 1166, 1192 ЦК України. А тому позов [PERSON] розглядається судом в контексті відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи. Отже, вбачається, що ухвалюючи заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2017 р., судом вирішено звернути стягнення на заборгованість за відсотками по договору кредиту №032/29-328К від 22.08.2007 року самеву іноземній валюті в розмірі 9 975 доларів США 76 центів. У постанові Верховного суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц зроблено висновок про те, що в разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми в національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. У рамках здійснення виконавчого провадження [NUMBER] з боржника всього було стягнуто - 258 309,18 гривень. Стягнуті з боржника грошові кошти були розподілені наступним чином: 232 166,30 грн. грошові кошти перераховані стягувачу в рахунок погашення боргу; 23 216,62 грн. основна винагорода приватного виконавця; 2 926,26 грн. витрати виконавчого провадження. Тобто, виконання заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2017 р. відбувалось у шляхом перерахування стягувачу сум у національній валюті України. Матеріали даної справи не містять відомостей про звернення сторін виконавчого провадження із скаргами на дії приватного виконавця. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України. При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи. Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Вбачається, що позивачка зазнала збитків на процесі примусового виконання заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2017 р., де відповідач у справі виступав стягувачем та прямо не впливав на хід виконавчого провадження. Обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою покладено на позивача. У справі, що розглядається, позивачем не доведено, що завдані їй збитки стались внаслідок протиправних дій саме АТ «Сенс Банк». Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тому за наявності обставин встановлених вище, за відсутності обґрунтованих, законних чи достатніх підстав для звернення до суду із указаним позовом суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити. Витрати позивача, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed