Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Снятинської міської\~ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] 06 квітня 2007 року рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області встановлено факт перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] та встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] [PERSON] , як непрацездатної. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,24 га, що розташована на території Стецівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, яка належала померлому на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії III-IФ №013884, виданого Стецівською сільською радою Снятинського району 10.12.2001 року. Однак, отримала постанову про відмову у вчинення нотаріальних дій, оскільки вищезазначений державний акт виданий після смерті [PERSON] . Позивачка зазначає, що є єдиним спадкоємцем за законом усього майна [PERSON] , що підтверджується довідкою №144/02-14 від 22.02.2023 року. На підставі наведеного позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,24 га, що розташована на території Стецівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Позивачка подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області В. Анатійчук подав до суду письмову заяву, у якій зазначив, що при ухваленні рішення по справі покладається на розсуд суду, розгляд справи проводити у його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом просмерть серія [NUMBER] , а/з №26, дата видачі 16.08.1997 року. Відповідно до рішення Снятинського районного суду від 06.04.2007 року встановлено факт перебування на утриманні [PERSON] заявниці [PERSON] з 04.03.1995 року по 15.08.1997 рік, як непрацездатної. Згідно рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06.04.2007 року встановлено факт перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] до дня його смерті [INFO] . Із витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] . З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 013884, виданого 10.12.2001, вбачається, що [PERSON] належать на праві приватної власності на землю, земельна ділянка площею 1,24га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Стецівської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1091. Згідно з довідкою № 144/02-14 від 22.02.2023 року виданою Першою Снятинською державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що проживав в с. Стецева Снятинського району, Івано-Франківської області, спадкоємцем за законом на все майно є [PERSON] , [INFO] , жителька с. Стецева, Коломийського району, Івано-Франківської області. Спадкова справа № 183/2007 Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 45/02-31 від 22.02.2023 року, державним нотаріусом Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори Гуйванюк М.К., 04.03.1944 року нородження відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,24 га, що розташовані на території Стецівської сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області, у зв`язку із видачею державного акту на земельну ділянку після його смерті. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що слід визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,24га, що розташована на території Стецівської сільської ради, Коломийського району. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1268 ЦК України,

Outcome: approved