Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

25 грудня 2023 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Бодачевський Р.В. до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, у якій позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та судові витрати покласти на відповідача по справі. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року було розірвано. В шлюбі [INFO] у них народилася дитина [PERSON] . Дитина зареєстрована за місцем проживання батька, проте фактично проживає з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання їхньої дитини, у її вихованні участі не приймає, і не надає жодної добровільної матеріальної допомоги. Між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального забезпечення дитини. Однак утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги та підтримки є природним обов`язком обох батьків. Відповідач є особою працездатного віку, є молодим, працевлаштований та має постійний заробіток, тому має можливість для виконання свого батьківського обов`язку щодо матеріального утримання власної дитини. За даними з Єдиного державного демографічного реєстру №380841 від 26 грудня 2023 року відомості щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] відсутні. 27 грудня 2023 року надіслано запит до відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 04 січня 2024 року до канцелярії Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла відповідь на запит суду про те, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 05 січня 2024 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалися відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ), та вручена відповідачу 23 січня 2024 року, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення від 23 січня 2024 року (а.с.24). Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який був розірваний заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області №135/1243/23 від 13 листопада 2023 року (а.с. 7-8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області (а.с.3). Як вбачається з матеріалів справи, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зазначена обставина відповідачем не спростована. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Приймаючи до уваги обставини справи, те, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитині сприятливі умови для проживання та розвитку, також те, що малолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки [PERSON] та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, почавши стягнення з 25 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату послуг адвоката з надання правової допомоги суд виходить з такого. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст.15 ЦПК України. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У ч.3 ст.137 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Позивачем [PERSON] на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надано наступні документи: договір №б/н про надання правової допомоги22 грудня 2023 року, укладений між позивачкою [PERSON] та адвокатом Бодачевським Р.В. (а.с.9-10), ордер на надання правничої (правової) допомоги від 25 грудня 2023 року (а.с.13), квитанцію до прибуткового касового ордеру №б/н від 25 грудня 2023 року на оплату за надання професійної правничої допомоги за договором №б/н від 22 грудня 2023 року на суму 3 000 грн. 00 коп. (а.с.11), довідку про виконані роботи за договором про надання правничої допомоги №б/н від 22 грудня 2023 року (а.с.14). Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних адвокатом Бодачевським Р.В., складність справи, яка є малозначною, розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, невеликий обсяг досліджуваних доказів, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 1500 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову, з відповідача на користь державного бюджету також підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 073 грн. 60 коп.

Outcome: approved