Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, про посилаючись на те, що вона є співвласником земельної ділянки загальною площею 4.0290 га, яка розташована на території Андрушківської сільської ради, Житомирського району, Житомирської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1824780300:04:000:0084, з розміром частки - 1/2. Право власності на вищевказану земельну ділянку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 26 грудня 2013 року [PERSON] , державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, за реєстром № 5-882, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.12.2013 року, номер запису про право власності 4090688, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 256946718247. На іншу 1/2 частку вищевказаної земельної ділянки має право відповідач. Небажання поділу земельної ділянки іншим співвласником земельної ділянки, створює перешкоди у вільному володінні та розпорядженні належної їй земельної ділянки, в той час, як будь-які дії з приводу володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою співвласниками, має здійснюватись спільно. А тому, з метою вільного володіння , користування та розпорядження належною їй 1/2 часткою земельної ділянки, виникла потреба у її виділенні в натурі. Проте, позивач не має можливості укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна через відсутність іншої сторони правочину, тобто іншого співвласника земельної ділянки. Технічна можливість виділити належні їй 1/2 частини земельної ділянки із земельної ділянки площею 4.0290 га є, а в результаті виділу 1/2 її частини, площа виділяємої земельної ділянки становитиме 2.0145 га (4,0290га : 2). Враховуючи вищевикладене, позивач просить, виділити [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , у власність, із земельної ділянки загальною площею 4.0290 га, кадастровий номер 1824780300:04:000:0084, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Андрушківської сільської ради, Житомирського району, Житомирської області, в натурі, 1/2 її частину, у вигляді земельної ділянки площею 2.0145 га. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно статті 1 Першого Протоколу від 20 березня 1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. [PERSON] є співвласником земельної ділянки загальною площею, 4.0290 га, яка розташована на території Андрушківської сільської ради, Житомирського району, Житомирської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1824780300:04:000:0084, з розміром частки - 1/2. Право власності на вищевказану земельну ділянку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 26 грудня 2013 року [PERSON] , державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, за реєстром № 5-882, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.12.2013 року, номер запису про право власності 4090688, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 256946718247. Співвласником зазначеної земельної ділянки також вказаний [PERSON] в розмірі частки. /а.с.9-11/ Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4.0290 га становить 110608.00 грн, а вартість її 1/2 частини, становить 55304.00 гривень. Відповідно до копії листа вих. № 443 від 19 серпня 2021 року ТОВ «Сігнет -Центр не заперечує про розподіл земельної ділянки, яка знаходиться на території Андрушківської сільської ради за межами села Андрушки Житомирської області Житомирського району, кадастровий номер 1824780300:04:000:0084, цільове призначення ОСГ, який належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину № 5-882 видане 26.12.2023, № 5-883 видане 26.12.2013. /а.с.12/ Технічна можливість виділити належні мені 1/2 частини земельної ділянки із земельної ділянки площею 4.0290 га є, а в результаті виділу 1/2 її частини, площа земельної ділянки становитиме 2.0145 га (4,0290га : 2). Як вбачається з листа приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області від 31 січня 2024 року № 21/01-16, в зв`язку з відсутністю іншої сторони правочину, нотаріус не має можливості здійснити процедуру щодо вчинення нотаріальної дії з посвідчення договору про виділ в натурі частки з нерухомого спільного майна, а саме: земельної ділянки загальною площею, 4.0290 га, яка розташована на території Андрушківської сільської ради, Житомирського району, Житомирської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1824780300:04:000:0084. /а.с.13/ Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13 кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до частини першої статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а відповідно до ст.126 того ж кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Вчинення нотаріальних дій щодо порядку володіння та користування спільним майном або конкретними його частинами та укладення договорів про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі присвячено пункт 6, глави 1, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5. Відповідно до пункту 6, глави 1, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, зазначено, що договір про виділення частки в натурі може бути укладений між усіма учасниками спільної часткової власності або між кількома з них. Учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі (поділу). Договори про виділ частки в натурі майна (поділ), право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що посвідчують право власності на таке майно, або на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якщо державну реєстрацію права власності на нерухоме майно проведено без видачі документа, що посвідчує таке право. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, що призвело до не можливості вчинити укладення відповідного правочину в порядку передбаченому статей 364, 367 ЦК України, Позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляв, тому

Outcome: approved