Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: 1) зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , яка проживає з, матір`ю за адресою: [ADDRESS] ; 2) визначити [PERSON] наступні способи спілкування та участі у вихованні дитини - [PERSON] , [INFO] : - систематичні зустрічі з дочкою, [PERSON] , [INFO] , без присутності матері, [PERSON] , - перша, третя субота місяця з 14:00 до 18:00 години, та перша, третя неділя місяця 10:00 до 13:00 години; - зустріч з дочкою, [PERSON] , [INFO] , щорічно 18 жовтня з 11:00 години до 15:00 години без присутності матері; - необмежене спілкування з дочкою, [PERSON] , [INFO] , особисто засобами телефонного, електронного та іншого зв`язку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.09.2021. Після розірвання шлюбу дочка проживає разом з відповідачем. Оскільки відповідач почала чинити перешкоди у спілкуванні батька з дочкою, [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування Житомирської міської ради із заявою про вирішення спору між матір`ю дитини та батьком щодо його участі у вихованні дочки. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 15.04.2022 №250, вирішено спір між батьками щодо участі у вихованні дитини та надано [PERSON] право зустрічатися з дочкою і забирати її у першу, третю субота місяця з 14:00 до 18.00 години, та першу, третю неділю місяця з 10:00 до 13:00 години. Проте останнім часом відповідач блокує спілкування позивача з дитиною, під надуманими підставами не надає можливості спілкуватися з дочкою у визначені дні. При зверненні до органу опіки та піклування з проханням вплинути на відповідача, отримав роз`яснення щодо звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Позивач вказує, що він, як батько, має рівні з матір`ю дитини права та обов`язки щодо дочки, незалежно від того, що дитина за рішенням суду проживає окремо від батька. [PERSON] визнає свій обов`язок щодо участі у вихованні дитини та її розвитку та має намір активно приймати участь у вихованні дочки. Право на спілкування з обома батьками має й дитина. Створення відповідачем перешкод у спілкуванні батька з дитиною порушує не тільки права позивача як батька, а також порушує права дитини та суперечить її інтересам. Оскільки після припинення шлюбу питання виховання дитини спільно колишня дружина не бажає вирішити, іншого шляху ніж звернення до суду для встановлення способів участі у спілкуванні та вихованні дитини не існує. Позивач вказує, що на даний час вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо його участі у вихованні дитини, тому просить про проведення зустрічей з дочкою без участі матері. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16.12.2022 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Протокольною ухвалою суду від 06.03.2023 підготовче провадження у справі завершено та справу призначено до розгляду по суті. 19.02.2024 до суду надійшов висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, щодо визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкування із дочкою [PERSON] . Позивач у судовому засіданні за його участі пояснив, що колишня дружина не дозволяє бачитись з дочкою з листопада 2021 року, номер мобільного телефону дитини не доступний, мати дівчинки не виконує рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо визначення способу участі у вихованні та спілкування з дитиною. Просить визначити час зустрічей з дитиною у вихідні дні, щоб не перешкоджати навчанню у школі. Зустрічатись з дочкою просить без присутності матері. У судове засідання після оголошеної перерви, яким закінчується розгляд справи, позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій також вказав, що позов підтримує, погоджується з висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкування із дочкою [PERSON] та просить врахувати цей висновок при ухваленні рішення. Представник відповідача у судовому засіданні за його участі пояснив, що відповідач позов не визнає, жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною відповідач не чинить та з її слів сама дитина не має бажання бачитись з батьком. Щодо способу участі у вихованні дитини, відповідач не заперечує, проте вважає за доцільне перший рік побачень дочки з батьком проводити за участю матері, щоб дитина звикла до батька та між ними налагодилось спілкування. Щодо проведення днів народжень дочки з батьком, вважає, що це має відбуватись за бажанням дитини. Відповідач не заперечує проти спілкування дочки з батьком однак це має відбуватись за бажанням самої дитини. У судове засідання після оголошеної перерви, яким закінчується розгляд справи, відповідач та її представник не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Представник третьої особи у судове засідання після оголошеної перерви, яким закінчується розгляд справи, не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, до якої долучив висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, щодо визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкування із дочкою [PERSON] . Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання, яким завершується розгляд справи, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, яке видане 28.10.2016 Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с. 5). Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.09.2021 у справі №295/7271/21 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 08.06.2021 і до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6-7). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 15.04.2022 №250 «Про участь у вихованні та порядок побачень [PERSON] з дочкою [PERSON] », [PERSON] визначено порядок побачень із дочкою [PERSON] , [INFO] : перша, третя субота місяця з 14:00 до 18:00 години; перша, третя неділя місяця з 10:00 до 13:00 години (а.с. 8). Відповідно до змісту листа служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради №512/2/1563 від 03.10.2022, який наданий [PERSON] у відповідь на його заяву від 02.09.2022, при спілкування із [PERSON] з`ясовано, що вона разом з малолітньою дочкою [PERSON] в кінці серпня 2022 року повернулася в Україну з Республіки Польща. Також [PERSON] повідомила, що перешкоджає спілкуванню батька з малолітньою дочкою через небезпеки воєнного стану та психологічну неготовність самої дитини до спілкування з батьком, хоча доказів психологічної неготовності дитини не надала. [PERSON] роз`яснено положення статті 141 Сімейного кодексу України щодо рівності прав та обов`язків матері та батька відносно дитини, та про відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення участі батька у вихованні та порядок побачень з дочкою (а.с. 9). Згідно з листом служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради №436/2/1709 від 21.10.2022, який наданий [PERSON] у відповідь на його заяву від 20.09.2022, [PERSON] направлено рекомендоване повідомлення, у якому в черговий раз роз`яснено положення статті 141 Сімейного кодексу України. Також наголошено про можливість притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради, запропоновано надати письмові пояснення з даного питання (а.с. 10). За змістом листа служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради №464/2/1832 від 04.11.2022, який наданий [PERSON] у відповідь на його заяву від 04.10.2022, від матері дитини [PERSON] на адресу служби надійшло письмове пояснення щодо фактів вчинення перешкод у спілкуванні батька з малолітньою дочкою [PERSON] . У своїх поясненнях мати [PERSON] свої відмови у побаченнях батька з дочкою пояснює небезпеками воєнного стану та психологічною неготовністю дитини спілкуватися з батьком. Матері [PERSON] роз`яснено в черговий раз, що правовий режим воєнного стану не впливає на обсяг прав та обов`язків батька у вихованні дитини. Психологічна неготовність дитини до спілкування з батьком може підтверджуватися лише висновком психолога, який фактично відсутній. [PERSON] рекомендовано сприяти налагодженню стосунків батька з дочкою, попереджено про відповідальність перед чинним законодавством за ухилення від виконання рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради (а.с. 11). [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.06.2022 (а.с. 29). Відповідно до змісту висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, щодо визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкування із дочкою [PERSON] , фактично одразу після прийняття рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 15.04.2022 №250 «Про участь у вихованні та порядок побачень [PERSON] з дочкою [PERSON] », мати з [PERSON] виїхали за кордон, де перебували до вересня 2022 року, а після повернення ситуація не покращилася. Батьки через особисті неприязні стосунки та взаємні звинувачення не могли дійти згоди щодо дотримання графіка спілкування батька з дитиною, в результаті чого [PERSON] звернувся з позовом до суду. Питання підготовки висновку до суду щодо визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні із дочкою [PERSON] розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 26.12.2023, досліджено наявні у службі (управлінні) у справах дітей міської ради матеріали справи, заслухано обох батьків та дитину. Відносно вимог, викладених у позові [PERSON] , [PERSON] пояснила, що визнає право батька на спілкування та побачення з дочкою, ніяким чином не заперечує та не перешкоджає спілкуванню засобами телефонного зв`язку. Однак, зазначила, що перше побачення, з метою налагодження контакту батька з дитиною, має відбутися у присутності матері, а при святкуванні дня народження [PERSON] має обов`язково враховуватися її бажання. Під час засідання комісії батьки демонстрували особисту неприязнь, тому їм було рекомендовано шукати порозуміння задля спільного забезпечення інтересів дитини. [PERSON] роз`яснено, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, органом опіки та піклування мають враховуватися передусім вік дитини та її інтереси. Враховуючи вік дитини, виходячи з її інтересів, виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із дочкою [PERSON] , [INFO] : перша, третя субота місяця з 10:00 до 16:00 години; друга, четверта неділя місяця з 10:00 до 16:00 години; за згодою обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок побачень батька із дочкою. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27.11.1992, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996 §78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Той факт, що відповідачем [PERSON] чиняться певні перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи. Це вбачається, зокрема, з обставин, які встановлені службою (управлінням) у справах дітей Житомирської міської ради та відображені у листах, які надавались позивачу [PERSON] у відповідь на його заяви (а.с. 9-11). Разом з тим, активна поведінка батька, а саме звернення до служби у справах дітей задля вирішення спору, та у подальшому через невиконання рішення служби про встановлення графіку побачень з донькою, а також звернення до суду з даним позовом, свідчить про те, що батьки дівчинки мають певні напружені стосунки між собою, при цьому батько дитини має намір та бажання спілкуватися зі своєю донькою, брати участь у її вихованні та житті, на що має право на рівні з матір`ю. Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить реалізацію батьківських прав позивача, а й буде відповідати інтересам дитини. Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється. Суд звертає увагу сторін на те, що саме батьки несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з батьком. Будь-яких доказів того, що спілкування дитини з батьком шкодить здоров`ю дівчинки, її емоційному чи психологічному стану, або суперечать інтересам дитини іншим чином, матеріали справи не містять. Батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Встановлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком. Перешкоджання позивачеві у спілкуванні з дитиною з боку відповідача беззаперечно порушують його права в частині рівності таких прав на участь у вихованні доньки та спілкуванні з нею, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання позивача не чинити таких перешкод підлягають до задоволення. Надання органом опіки та піклування допомоги особам у здійсненні ними своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов`язків передбачено статтею 17 СК України, відповідно до якої орган опіки та піклування надає допомогу особі у здійсненні нею своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов`язків в обсязі та в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів передбачена статтею 19 СК України. Так, відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, щодо визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкування із дочкою [PERSON] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №140 від 07.02.2024, враховуючи вік дитини, виходячи з її інтересів, виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із дочкою [PERSON] , [INFO] : перша, третя субота місяця з 10:00 до 16:00 години; друга, четверта неділя місяця з 10:00 до 16:00 години; за згодою обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок побачень батька із дочкою. Позивач з вищевикладеним висновком погодився, та у заяві від 20.02.2024 просив врахувати його при ухваленні рішення. Заперечень щодо рекомендованого органом опіки та піклування способу участі у вихованні та спілкуванні батька з дочкою від відповідача не надійшло. Отже, суд вважає за доцільне визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні позивача з дочкою у порядку, який рекомендований висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки, який затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №140 від 07.02.2024. Зазначений спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею суд вважає таким, що у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дочки. При цьому, суд наголошує, що основним завданням суду є здійснення своєї базової функції - ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які не можуть між собою домовитися. Тому суд не зазначає у рішенні суду про те, що за згодою обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок побачень батька із дочкою, як вказано у висновку органу опіки та піклування. Щодо вимоги позову про визначення зустрічей з дочкою, [PERSON] , [INFO] , щорічно 18 жовтня з 11:00 години до 15:00 години без присутності матері, суд зазначає, що проведення часу дитиною з батьком у дні народження дівчинки має відбуватися виключно за її бажанням, тому не вбачає за можливе вирішити питання порядку святкування днів народжень дитини судовим рішенням, оскільки не вбачається, що це відповідатиме інтересам дитини. З аналогічних підстав не підлягає задоволенню вимога позову про необмежене спілкування з дочкою, [PERSON] , [INFO] , особисто засобами телефонного, електронного та іншого зв`язку, оскільки таке спілкування має відбуватися виключно за бажанням дитини, у час, зручний для неї, не порушувати звичного режиму дня дочки та не суперечити її інтересам іншим чином. Зазначена вимога позову не може бути задоволена також з тих підстав, що не вбачається за можливе примусове виконання такого рішення суду та контроль його виконання відповідачем. Вирішуючи питання щодо організації зустрічей батька з дитиною без присутності матері, [PERSON] , суд звертає увагу на таке. У ході розгляду справи судом встановлено, що між сторонами напружені відносини, що підтверджується також змістом висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, у якому вказано, що під час засідання комісії батьки демонстрували особисту неприязнь. У постанові Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №753/15487/18 (провадження № 61-18994св19) зазначено, що «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами склались стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері». Оскільки судом встановлена наявність перешкод у вільному спілкуванні між батьком та дочкою, суд вважає за доцільне визначити способи участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіка його побачень з дочкою без присутності матері, оскільки між сторонами склалися напружені відносини, тому, на переконання суду, присутність матері може перешкоджати налагодженню стосунків між батьком та дочкою, що суперечить інтересам дитини, які переважають над інтересами батьків. Суд зауважує, що відповідач не позбавлена можливості у разі зміни обставин, які б підтверджували наявність негативного впливу контакту батька і дитини на нормальний розвиток дитини, порушення інтересів дитини, у визначеному судом порядку, на звернення до суду з відповідним позовом про зміну встановленого способу участі батька у вихованні дочки. На підстави вищевикладеного, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Судові витрати, згідно зі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням задоволення заявленого позову.

Outcome: partial