Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Позивач звернулися до суду із позовом до відповідача про виділ в натурі частки, що є у спільній частковій власності. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.09.2010 року у справі №2-5003/09 задоволено позов [PERSON] та визнано за останньою право власності у вигляді окремої ізольованої квартири в цілому під №2 з окремим виходом в житловому будинку [ADDRESS] , яка складається з коридору 2-1, кімнати 2-2, кімнати 2-3, кімнати 2-4, ванни 2-5, вбиральні 2-6, кухні 2-7, з погрібом під нею, що становить 64,6/100 частин житлового будинку, гаража Д-1з оглядовою ямою та зліва Ж-1. Крім того, додатковим рішенням у даній справі від 10.09.2010 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.01.2008 року, видане на його ім`я в частині, що житловий будинок житловою площею 83,3 кв.м., загальною площею будинку 138,4 кв.м., біля будинку А-1 розташовані: погріб б, літня кухня Б-1, гараж Г-1, гараж Д-1, хлів ж-1, вбиральня В. Також, додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.11.2010 року доповнено рішення суду від 08.09.2010 року у даній справі, яким зазначено в абзаці 2 резолютивної частини рішення, що [PERSON] на праві власності належить 354/1000 частин житлового будинку [ADDRESS] (ізольована квартира [ADDRESS] ). Вказує, що 27.12.2010 року на підставі вказаних рішень було зареєстровано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Разом з тим, рішеннями суду йому не було виділено в натурі належну йому частку і на даний час належна йому частина будинку є у спільній частковій власності. Зазначає, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , яка набула вказану квартиру у власність в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У зв`язку з чим, просив виділити у його власність у натурі 354/1000 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , а саме: приміщення №1-1 площею 6,4 кв.м, 1-2 площею 12,2 кв.м, 1-3 площею 4,5 кв.м., 1-4 площею 15,8 кв.м., 1-5 площею 16,9 кв.м., 1-6 площею 12,1 кв.м, що становлять окрему ізольовану квартиру [ADDRESS] , житловою площею 44,8 кв.м., загальною 67,9 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: Г-1 гараж, Б-1 літня кухня-хлів, б погріб з шийкою, В вбиральня, №1 огорожа, №2 огорожа, відповідно до технічного паспорту виготовленого 04.04.2023 року КП «Волиньпроект». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні прозову з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.09.2010 року у справі №2-5003/09 задоволено позов [PERSON] та визнано за останньою право власності у вигляді окремої ізольованої квартири в цілому під №2 з окремим виходом в житловому будинку [ADDRESS] , яка складається з коридору 2-1, кімнати 2-2, кімнати 2-3, кімнати 2-4, ванни 2-5, вбиральні 2-6, кухні 2-7, з погрібом під нею, що становить 64,6/100 частин житлового будинку, гаража Д-1 з оглядовою ямою та зліва Ж-1 (а.с. 26-31). Крім того, додатковим рішенням у даній справі від 10.09.2010 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.01.2008 року, видане на ім`я [PERSON] в частині, що житловий будинок житловою площею 83,3 кв.м., загальною площею будинку 138,4 кв.м., біля будинку А-1 розташовані: погріб б, літня кухня Б-1, гараж Г-1, гараж Д-1, хлів ж-1, вбиральня В (а.с. 32-33). Також, додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.11.2010 року доповнено рішення суду від 08.09.2010 року у даній справі, яким зазначено в абзаці 2 резолютивної частини рішення, що [PERSON] на праві власності належить 354/1000 частин житлового будинку [ADDRESS] (ізольована квартира [ADDRESS] ) (а.с. 36-37). Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно слідує, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 47-48). Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно зі ст. 367 ч. 2 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до абз.1 п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.91 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно з роз`ясненням в п.7 тієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Як з`ясовано в судовому засіданні, рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №2-5003/09, за [PERSON] визнано право власності на 354/1000 частин житлового будинку [ADDRESS] , однак вказана частка не виділена позивачу в натурі, хоча такі обставини в ході розгляду з`ясовувались і встановлені. Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення і позивачу можливо виділити в натурі визначену рішенням суду частку будинковолодіння, так як він буде відповідати інтересам усіх власників та встановленому порядку користування ними будинком. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно поданої заяви, представник позивача просив судові витрати, пов`язані із розглядом справи залишити за позивачем, а тому їх стягнення проводити не слід.

Outcome: approved