Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 06.10.2009 із [PERSON] . Обґрунтовуючи позов [PERSON] зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та відсутність взаєморозуміння, що призвело до частих сварок та втрати взаємоповаги. Сім`я фактично розпалася, протягом останнього року шлюб існує формально, тому його збереження є неможливим і суперечить інтересам позивача. Враховуючи викладене позивач просила в судовому порядку шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », судові витрати стягнути з відповідача. В судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності, не заперечила проти винесення заочного рішення. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, правом подати відзив на позов не скористався. Враховуючи положення статті 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося (частина друга статті 247 ЦПК). Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. За матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2009 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 06.10.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис №447). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно). Сторони проживають окремо, що не заперечується відповідачем та не спростовано відповідними доказами. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а також, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина третя статті 109 СК України, стаття 112 СК України). У пункті 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя"\~№ 11\~від 21.12.2007 надане роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, відсутність мотивованих заперечень від відповідача, суд вважає необхідним шлюб розірвати не вживаючи заходів примирення. Згідно зі статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві просила після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати. Судові витрати, відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved