Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулась з\~позовом до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу,\~зазначаючи,\~що 24.12.2011\~року між\~ними був\~укладений шлюб,\~який зареєстрований\~Відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Солом`янського\~районного управління\~юстиції у\~м.\~Києві,\~актовий запис\~№ 2371.\~Від шлюбу\~мають двох\~малолітніх дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~актовий запис\~№ 3199,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~актовий запис\~№ 1480.Позивач вказує, що спільне життя не склалося через різні погляди на сімейні цінності, відсутність взаєморозуміння між подружжям та постійні образи з боку відповідача, наразі між позивачем та відповідачем втрачено почуття любові та поваги один до одного. Внаслідок цього з 07.02.2022 року подружжя фактично не живуть разом, тобто припинили ведення спільного господарства. Ухвалою суду від 16\~листопада 2023\~року за позовом було відкрито провадження та справа призначена до розгляду у спрощеному провадженні з повідомленням сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд судової справи за відсутності позивача, позов просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Від представника відповідача надійшла заява про надання строку для примирення. Від представника позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про надання строку для примирення, в яких зазначено, що позивач категорично заперечує щодо надання строку на примирення подружжю, оскільки протягом строку з дня відкриття провадження по справі відповідачем не вживались заходи щодо примирення між подружжям. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 24.12.2011 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2371, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.12.2011 р. Від шлюбу позивач та відповідач мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 16.10.2013 року, актовий запис № 3199, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 31.03.2018 року, актовий запис № 1480. Позивач вказує, що спільне життя не склалося через різні погляди на сімейні цінності, відсутність взаєморозуміння між подружжям та постійні образи з боку відповідача, наразі між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач зазначає, що з 07.02.2022 року вони фактично не живуть разом, тобто припинили ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, на примирення не погоджується. Відповідач у своїй заяві про надання строку для примирення не заперечував обставин окремого проживання, наявності непорозумінь та конфліктів. Отже судом встановлено, що сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, шлюбних стосунків не підтримують. Суд вважає, що надання строку на примирення є недоцільним з наступних підстав. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 200/952/18 та встановив, що надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про надання строку для примирення, оскільки наявність наміру для примирення лише в одного з подружжя без згоди на це іншого з подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення. Крім того, суд враховує ту обставину, що провадження у справі відкрито у листопаді 2023 року, проте позивач зазначає, що відповідачем за весь цей час не вчинялось будь-яких дій щодо примирення. Таким чином, суд встановив недоцільність надання сторонам часу на примирення. Оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Спору про поділ майна сторонами не заявлено. Питання щодо утримання та визначення місця проживання спільних дітей сторонами не порушено. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.115\~СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved