Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 27.12.2023 по справі за позовом [PERSON] до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у Житомирській області, Житомирської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди та витрат на юридичну допомогу, завданих незаконними рішеннями, діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, було частково задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] 207540 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. При ухваленні вказаного рішення судом не було вирішено питання щодо витрат на юридичну та професійну правничу допомогу, а тому відповідно до ст. 270 ЦПК України воно підлягає вирішенню в судовому засіданні. Адвокат Бугайов Дмитро Миколайович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду та просив стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] 30 000 грн. витрат на юридичну допомогу, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.. При цьому, в обгрунтування\~ вказаних вимог зазначав, що пунктом 4 статті 3 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, зокрема сплачені у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Разом з тим, у статті 42 КПК України міститься широке коло прав, одним із яких є право вимагати відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в порядку, визначеному законом, а також відновлення репутації, якщо підозра, обвинувачення не підтвердилися. Згідно акту приймання-передачі наданої правової допомоги [PERSON] у кримінальному провадженні № 12018060060000148 від 17.01.2018 загальна вартість послуг складає 30 000 грн.. За підготовку позовної заяви, участь у суді сплачено гонорар адвокату у фіксованому розмірі в сумі 10 000 грн, яка також підлягає стягненню з Державного бюджету України. Відповідачем Головним управлінням Національної поліції у Житомирській області подано відзив на позов, в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість. Щодо витрат на правничу допомогу ГУНП в Житомирській області зазначило, що\~ для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, однак позивачем та його представником цього зроблено не було, що позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну невідповідність обсягу наданої правової допомоги критеріям розумності та справедливості. Представник\~ відповідача - Житомирської обласної прокуратури в своєму відзиві також просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та недоведеність вимог в частині витрат на правничу допомогу. При цьому вказав, що до позовної заяви на підтвердження витрат на правову допомогу долучено копії документів, а саме: копія договору про надання правової допомоги від 27.06.2018 з додатком; копія акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 30.04.2021; квитанція до прибуткового касового ордеру №11 від 20.04.2021; копія договору про надання правової допомоги від 01.05.2021 з додатком; акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 29.06.2021; квитанція до прибуткового касового ордеру №17 від 29.06.2021. Проте, відсутні докази на підтвердження фактично витраченого адвокатом часу на представництво інтересів [PERSON] відповідно до договорів про надання правової допомоги від 27.06.2018 та від 01.05.2021 У акті приймання-передачі наданої правової допомоги від 30.04.2021 та у акті приймання-передачі наданої правової допомоги від 29.06.2021 не зазначено, які конкретно послуги надавались, їх кількість та час витрачений адвокатом чи його помічником на надані послуги. Більше того, згідно додатку до договору про надання правової допомоги від 01.05.2021 та акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 29.06.2021 вартість послуг адвоката на надання правничої допомоги складає 10 тис. гривень, тоді як вартість послуг адвоката на надання правничої допомоги згідно додатку до договору про надання правової допомоги від 27.06.2018 складає 30 тис. гривень, що вказує на неспівмірність вартості, об`єму виконаних робіт та часу з обсягом і складністю справи. Попередній аналіз документів та вивчення судової практики не потребують значного часу, оскільки з даного предмету спору, є аналогічні рішення, що спрощувало підготовку позову. Крім того, дана категорія справи не відноситься до справ значної стадності і не потребує об`ємних знань та й сама позовна заява складена не на аналізі правових норм, а на їх констатації. Вирішуючи вказані вимоги суд враховує наступне. В п.4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» закріплено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, зокрема сплачені у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». У даній справі суд встановив, що під час перебування під слідством і судом [PERSON] користувався правовою допомогою, зокрема, адвоката Бугайова Дмитра Миколайовича, який здійснював його захист та інші види адвокатської діяльності в інтересах позивача під час досудового розслідування та судового розгляду справи у судах всіх інстанції на підставі відповідних договорів про надання правової допомоги. При дослідженні письмових доказів встановлено, що 27.06.2018 між [PERSON] та адвокатом Бугайовим Дмитром Миколайовичем було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2. вказаного договору за правову (правничу) допомогу, передбачену п п.п.1.2. Договору Замовник сплачує Адвокату винагороду в розмірі визначеному додатком №1 до цього Договору. В ціну Договору не включені фактичні витрати щодо виконання Адвокатом зобов`язань за договором (а.с.57-58). В додатку №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 27.06.2018\~ адвокат Бугайов Д.М. та клієнт [PERSON] погодили фіксований розмір винагороди в розмірі 30000 гривень за правову допомогу у кримінальному провадженні № 12018060060000148 від 17.01.2018 за ст. 198 КК України (на стадії досудового розслідування та до завершення судового провадження) (а.с.58 зворот). Відповідно до акту приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 30.04.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 27 червня 2018 року\~ фіксований розмір винагороди за правову допомогу у кримінальном провадженні № 12018060060000148 від 17.01.2018 за ст. 198 КК України (на стадії досудового розслідування та до завершення судового провадження) складає 30000 гривень (а.с.59). Квитанція до прибуткового касового ордеру №11 від 20.04.2021 свідчить, що [PERSON] на користь адвоката Бугайова Д.М. було сплачено 30000 гривень за надання правової допомоги відповідно акту приймання - передачі наданої правової допомоги від 30.04.2021 (а.с.65). Крім того, 01.05.2021 між [PERSON] та адвокатом Бугайовим Дмитром Миколайовичем було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2. вказаного договору за правову (правничу) допомогу, передбачену п п.п.1.2. Договору Замовник сплачує Адвокату винагороду в розмірі визначеному додатком №1 до цього Договору. В ціну Договору не включені фактичні витрати щодо виконання Адвокатом зобов`язань за договором (а.с.61-62). В додатку №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.05.2021\~ адвокат Бугайов Д.М. та клієнт [PERSON] погодили фіксований розмір винагороди в розмірі 10000 гривень за правову допомогу у справі про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди та витрат на юридичну допомогу, завданих незаконними рішеннями, діями органів досудового розслідування, прокуратури, суду, заподіяної останньому у кримінальному провадженні № 12018060060000148 від 17.01.2018 за ст. 198 КК України (підготовка позову, усіх процесуальних документів, участь в судах всіх інстанцій) (а.с.62 зворот). Відповідно до акту приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 29.06.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 1 травня 2021 року фіксований розмір винагороди за правову допомогу у справі про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди та витрат на юридичну допомогу, завданих незаконними рішеннями, діями органів досудового розслідування, прокуратури, суду, заподіяної останньому у кримінальному провадженні № 12018060060000148 від 17.01.2018 за ст. 198 КК України (підготовка позову, усіх процесуальних документів, участь в судах всіх інстанцій) складає 10000 гривень (а.с.64). Квитанція до прибуткового касового ордеру №17 від 29.06.2021 свідчить, що [PERSON] на користь адвоката Бугайова Д.М. було сплачено 10000 гривень за надання правової допомоги відповідно акту приймання - передачі наданої правової допомоги від 29.06.2021 (а.с.60). Суд відмічає, що представником позивача не надано суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання як юридичної, так і професійної правничої допомоги. Інформація, яка ж міститься в акті приймання-передачі наданої правової допомоги\~ від 30.04.2021 (на стадії досудового розслідування та до завершення судового провадження) не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Аналогічного висновку\~ дійшов Верховний Суд\~ у справі № 638/7748/18, що викладено у постанові\~ від 23 листопада 2020 року. Поряд з тим, в акті приймання-передачі наданої правової допомоги\~ від 29.06.2021 зазначено перелік послуг саме за підготовку позову у даній справі та участь у судах. Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі пропорційно\~ розміру задоволених позовних вимог, що становить 1840 грн. (10000Х18,4%). В задоволенні решти вимог відмовити. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідачами є органи державної влади, позов до яких задоволено частково, в силу вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial