Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 03.04.2023 о 12 год. 55 хв. на 156 км автомобільної дороги М-30 «Стрий Умань Дніпро Ізварине» водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Fiat» моделі «Doblo», державний номерний знак [NUMBER] , не був достатньо уважним, перед початком виконання маневру розвороту не переконався в безпечності маневру, не зайняв відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, не надав перевагу автомобілю марки «Lexus» моделі «RX 350», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, що призвело до зіткнення транспортних засобів. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.03.2023 у справі № 607/6287/23 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач є власником транспортного засобу марки «Lexus» моделі «RX 350», державний номерний знак [NUMBER] . Позивач зазначив, що унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдана матеріальна шкода у розмірі 357996,38 грн. Позивач вказав, що належний йому транспортний засіб вважається фізично знищеним, оскільки вартість його відновлювального ремонту перевищує вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди. Відтак розмір завданої шкоди позивач розрахував таким чином: 537558,42 грн (вартість автомобіля до ДТП) 179562,04 грн (вартість автомобіля після ДТП) = 357996,38 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі полісу № 208831228, яким передбачена страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у сумі 130000 грн. 28.06.2023 ТДВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 130000 грн. Відтак розмір матеріальної шкоди, що залишилась до відшкодування, становить 357996,38 грн 130000 грн = 227996,38 грн. За таких підстав відповідно до ст. 1166, 1188 ЦК України позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за завдану матеріальну шкоду у розмірі 227996,38 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. 31.08.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 28.09.2023, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 28.09.2023 підготовче засідання відкладене на 23.10.2023 у зв`язку з неявкою позивача. 17.10.2023 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив, у якому відповідач позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що у настанні дорожньо-транспортної пригоди, під час якої був пошкоджений належний позивачу транспортний засіб, наявна також вина водія цього транспортного засобу, оскільки останній рухався із швидкістю 120 км/год, що є перевищенням дозволеної швидкості руху. Також зазначив, що наданий позивачем висновок експерта не є належним доказом, оскільки не містить підпису експерта про те, що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384, 385 КК України. Також у даному висновку вказана завищена вартість транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. 23.10.2023 підготовче засідання відкладене на 22.11.2023 у зв`язку з неявкою позивача. 22.11.2023 підготовче засідання відкладене на 04.01.2024 у зв`язку з неявкою позивача. 04.01.2024 підготовче засідання відкладене на 30.01.2024 за клопотанням представника відповідача. 30.01.2024 усними ухвалами суд прийняв до розгляду відзив відповідача, задовольнив клопотання відповідача про долучення доказів, а також закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 26.02.2024. У судовому засіданні 26.02.2024 представник відповідача [PERSON] - адвокат Муж В.В. позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, та просив у позові відмовити. Вважає, що розмір компенсації за завдану матеріальну шкоду, який повинен сплатити відповідач, не може перевищувати 72369,13 грн. У судове засідання 26.02.2024 позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. У судове засідання 26.02.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з відшкодуванням шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.04.2023, постановленою у справі № 607/6287/23 (а.с. 13-14), встановлено, що 03.04.2023 о 12 год. 55 хв. на 156 км автомобільної дороги М-30 «Стрий Умань Дніпро Ізварине» водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Fiat» моделі «Doblo», державний номерний знак [NUMBER] , не був достатньо уважним, перед початком виконання маневру розвороту не переконався в безпечності маневру, не зайняв відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, не надав перевагу автомобілю марки «Lexus» моделі «RX 350», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, що призвело до зіткнення транспортних засобів. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 (б), 10.4 Правил дорожнього руху. Указаною постановою суду від 20.04.2023 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Дане судове рішення 01.05.2023 набрало законної сили. Відтак з урахуванням положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд вважає, що обставини щодо порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль марки «Lexus» моделі «RX 350», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, доказуванню не підлягають. При цьому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про наявність вини у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди і водія [PERSON] , оскільки належні докази на підтвердження цих обставин суду не надані. Суд відхиляє як недопустимий доказ фотознімок спідометра (а.с. 75), на якому зафіксовано швидкість руху 120 км/год, оскільки з даного доказу неможливо встановити, на якому транспортному засобі встановлений даний спідометр та коли саме був зроблений фотознімок. Так, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 15) власником транспортного засобу марки «Lexus» моделі «RX 350», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1166\~ЦК України\~майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі ст. 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Тобто розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент дорожньо-транспортної пригоди або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 28 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону). Згідно зі ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Так само і відповідно до п. 7.17 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі за текстом Методика), якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу (далі за текстом КТЗ), перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. Разом з тим суд вважає хибними доводи позивача щодо того, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «Lexus» моделі «RX 350», державний номерний знак [NUMBER] , є фізично знищеним. Так, за змістом ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В обґрунтування заявлених вимог позивач надав висновок експерта-товарознавця № 9550 від 24.04.2023, відповідно до якого вартість транспортного засобу марки «Lexus» моделі «RX 350», державний номерний знак [NUMBER] , до дорожньо-транспортної пригоди становила 537558,42 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 357996,38 грн (а.с. 18-26). Натомість відповідач надав суду консультацію про вартість матеріального збитку № 54-D/13/98, складену страховою компанією за наслідками огляду пошкодженого транспортного засобу та складення протоколу огляду з переліком отриманих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджень (а.с. 111). Відповідно до даної консультації вартість транспортного засобу марки «Lexus» моделі «RX 350», державний номерний знак [NUMBER] , до дорожньо-транспортної пригоди становила 504406,66 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 235520,89 грн. Відтак надані як позивачем, так і відповідачем докази свідчать, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту зносу не перевищує вартість такого транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Указане свідчить про відсутність підстав вважати автомобіль марки «Lexus» моделі «RX 350», державний номерний знак [NUMBER] , фізично знищеним та, як наслідок, здійснювати розрахунок завданої позивачеві шкоди шляхом встановлення різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Натомість згідно з п. 8.2 (а) Методики вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість. Так, відповідно до наданого позивачем висновку експерта-товарознавця № 9550 від 24.04.2023 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 944760,34 грн, що є більше, ніж його ринкова вартість. Так само і згідно з наданою відповідачем консультацією № 54-D/13/98 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 637532,83 грн, що теж є більше, ніж його ринкова вартість. За таких підстав розмір матеріального збитку, завданого позивачеві, слід розраховувати як такий, що дорівнює вартості транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема, позивач надав докази, що така вартість становить 537558,42 грн, а відповідач надав доказ такої вартості у розмірі 504406,66 грн. Разом з тим ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц, від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18, від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17, від 22.04.2021 у справі № 759/7787/18, від 11.08.2021 у справі № 554/8473/19. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі полісу № 208831228, яким передбачена страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у сумі 130000 грн. Указана сума страхового відшкодування сплачена позивачеві, що підтверджується відомостями про банківську транзакцію від 27.06.2023 (а.с. 16). При цьому основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). При зверненні до суду з даним позовом позивач визначив розмір компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача, у сумі 227996,38 грн. Суд зауважує, що надані як позивачем, так і відповідачем докази дають підстави для висновку, що такий розмір є вищим (537558,42\~грн \~130000\~грн =\~407558,42\~грн;\~ 504406,66\~грн \~130000\~грн =\~374406,66\~грн), однак зважаючи на зазначені вище норми закону, суд вважає встановленим порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації за завдану матеріальну шкоду у розмірі 227996,38 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2329,97 грн, що підтверджується квитанцією від 07.08.2023 (а.с. 2). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Так, за проведення автотоварознавчого експертного дослідження відповідач сплатив кошти у сумі 5000 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 9550 від 17.04.2023 (а.с. 17). Відтак вартість такого дослідження також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved