Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на майно, що належало їй на праві приватної власності. Вона є єдиним спадкоємцем після померлої за законом. До теперішнього часу до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлої [PERSON] ніхто не звертався. Із заявою про прийняття спадщини вона звернулась до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори 06.09.2023. Листом-роз`ясненням їй було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для її прийняття та рекомендовано звернутись до суду з метою встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. У зв`язку із введенням в країні жорстких карантинних обмежень для боротьби з епідемією соvid-19, через військову агресію РФ та постійними обстрілами території Торецької громади Бахмутського району Донецької області, де померла спадкодавець, остання не мала змогу своєчасно звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України. Вважає, що причини, зазначені нею є поважними та пов`язані з об`єктивними та істотними перепонами для своєчасного вчинення дій по оформленню спадкових прав. Провадження у справі відкрито 08.01.2024. Ухвалою від 07.02.2024 закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи. Позивач в судовому засіданні на задоволенні заявлених вимог наполягала. Представник відповідача - Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням справи розглянути без їх участі, проти позову заперечує. У відзиві на позову заяву представник позивача зазначає, що заперечує проти позовних вимог, оскільки пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини є результатом пасивної поведінки позивача. Зазначає, що позивачем не надано достатньо доказів на підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини. Від Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідив матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у разі відсутності заповіту - особи, визначені в статтях 1261-1265 цього Кодексу. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим органом Новгородської селищної радиміста Торецька Донецької області. Родинні відносини між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] є спадкоємицею померлої на майно, а саме: будинок [ADDRESS] . З листа - роз`яснення заступника завідувача Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори від 17.11.2023 №1508/01-16, вбачається, що [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк після смерті [PERSON] померлої [INFO] , у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду з заявою про подовження строку для прийняття спадщини після померлої. Статтею 1270 ЦК України встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що отримання свідоцтва про право на спадщину є неможливим, оскільки спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк після померлої [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 74936426 від 29.11.2023, інформація у Спадковому реєстрі щодо [PERSON] , дата смерті [INFO] відсутня. Отже, судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 по справі №565/1145/17 зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини також можуть бути визнані, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам, суд приходить до висновку, що через введення в країні жорстких карантинних обмежень для боротьби з епідемією соvid-19 в умовах надзвичайного стану в галузі охорони здоров`я, через військову агресію РФ та постійними обстрілами території Торецької громади Бахмутського району Донецької області, розташування населеного пункту - с. Нью-Йорк, де померла [PERSON] на лінії розмежування, позивач мала об`єктивні перешкоди для вчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та суд визнає ці обставини поважними. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованими, оскільки спадщина після смерті спадкодавця у визначені законом строки ніким не прийнята, визначений законом строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved