Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача Акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Мельник Роман Іванович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Табінський Олег Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 28.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинений виконавчий напис за №42035, яким стягнуто з нього на користь АТ «ОТП Банк» 64489,03 грн заборгованості за кредитним договором. Вказаний виконавчий напис суперечить правилам статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» щодо обов`язковості переліку документів та щодо наявності факту безспірності заборгованості. В лютому 2022 року він дізнався що відносно нього відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] по примусовому виконанню виконавчого напису № 42035, виданого 28.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною. Згідно постанови про прийняття виконавчого провадження ВП[NUMBER] від 14.09.2021 року від приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського О.В. на підставі договору від 24.06.2021 року надійшли матеріали виконавчого провадження [NUMBER], приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Мельник Романом Івановичем ВП № [NUMBER] прийнято. З даним виконавчим написом він не згоден, оскільки жодних документів на підтвердження права вимоги відповідач йому не надсилав, жодних вимог від відповідача йому не надходило, він ніколи не укладав будь-яких договорів з відповідачем, жодного договору факторингу (відступлення прав вимоги) йому ніколи ніким не надавались, стягнення з нього заборгованості на користь відповідача на суму 64489,03 грн є безпідставною, сума боргу є для нього незрозумілою, не є безспірною, в свою чергу, відповідачем не надавались нотаріусу докази безспірності заборгованості; до видачі виконавчого напису ні відповідачем, ні приватним нотаріусом не було повідомлено позивача про суму заборгованості. Зазначає, що цей виконавчий напис є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню. З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Перелік документів було доповнено цим пунктом 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, якою було доповнено Перелік документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», була визнана в цій частині змін незаконною та нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Відповідно до п.10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Таким чином, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття. Редакція переліку передбачає можливість стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів лише за оригіналами нотаріально посвідчених договорів. Просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 28 грудня 2020 року за реєстровим № 42035 про стягнення з нього на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором №0214/980/119339/19 від 17.04.2019 року таким, що не підлягає виконанню. Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача Акціонерного товариства «ОТП Банк» до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Мельник Роман Іванович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Табінський Олег Володимирович до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, представник відповідача не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 28 грудня 2020 року за реєстровим № 42035 з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №0214/980/119339/19 від 17.04.2019 року за період з 02.11.2020 року по 02.12.2020 року на загальну суму 63989,03 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 54000,00 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 9989,03 грн, та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 500,00 грн (а.с.17). Згідно постанови від 12.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Табінським Олегом Володимировичем відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] за виконавчим написом, вчиненим 28 грудня 2020 року за реєстровим № 42035, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості в сумі 64489,03 грн, згідно кредитного договору від 17.04.2019 року, та про стягнення основної винагороди приватного виконавця у розмірі 6448,90 грн (а.с.15-16). Згідно постанови від 13.09.2021 року про передачу виконавчого провадження у ВП [NUMBER] приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Табінським Олегом Володимировичем передано виконавчий документ, а саме виконавчий напис №42035 вчинений 28.12.2020 року, приватному виконавцеві виконавчого округу м.Києва Мельнику Роману Івановичу (а.с.18-19). Згідно постанови від 14.09.2021 року про прийняття виконавчого провадження, ВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №42035, вчиненого 28.12.2020 року, прийнято до провадження приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельника Романа Івановича (а.с.20-21). Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому зазначений пункт 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». В частині щодо доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22 лютого 2017 року, була визнана незаконною та нечинною. У зв`язку з цим вчинення 28.12.2020 нотаріусом виконавчого напису на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, яка була визнана судом незаконною та нечинною, є неправомірним. Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 липня 2017 року в справі за № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач в позовній заяві заперечує проти стягнення суми заборгованості, зазначаючи що ніяких договорів з відповідачем не укладав, та не має кредитної заборгованості, яка була стягнута за виконавчим написом та сума заборгованості за кредитом не є безспірною. Згідно виконавчого напису не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, не надано первинних бухгалтерських документів щодо безспірності боргу. Також нотаріусу не було надано відомості про те, що боржнику була направлена вимога про погашення заборгованості із зазначенням її розміру. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 1073,60 грн. На підставі ст.18 ЦК України, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14,

Outcome: approved