Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, обґрунтовуючи вимоги тим, що 14.10.2021 між ним та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики грошових коштів у сумі 1400000,00 грн., згідно з умовами якого відповідач отримав безпосередньо від позивача зазначену суму грошових коштів, які зобов`язався повернути протягом 4 місяців у строк до 01.03.2022. Як зазначено в розписці, вказані грошові кошти були взяті відповідачем для підприємницької діяльності для себе та в інтересах сім`ї. У встановлений законом строк відповідач грошові кошти не повернув і на його пропозиції повернути грошові кошти відповідає відмовою. Просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 1400000,00 грн. та судові витрати. Відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що з позовними вимогами не погоджується з наступних підстав. 23 лютого 2021 року між [PERSON] (мати позивача [PERSON] ), [PERSON] (яка є тещею позивача [PERSON] ). як орендодавцями та [PERSON] , як орендарем укладено договір оренди цеху переробки бобових і олійних культур (літера Г за технічною документацією) загальною площею 272,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Також, 23 лютого 2021 року між [PERSON] , [PERSON] , як орендодавцями, та [PERSON] , як орендарем, укладено договір оренди адміністративної будівлі (літера Б за технічною документацією) загальною площею 60кв.м., за адресою: [ADDRESS] . 07 червня 2021 року за адресою: [ADDRESS] проведено обшук в рамках кримінального провадження №12021040000000424, в ході якого, серед іншого вилучено лічильник електричної енергії. Потерпілою особою у вказаному кримінальному провадженні визнано АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», яке в свою чергу заявило про збитки внаслідок начебто необлікового споживання електроенергії. Вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді Солонянського районного суду Дніпропетровської області, а тому наявність збитків та факт вини особи не встановлено. Також необхідно звернути увагу на обставину, про яку позивач не повідомив суд. 14 жовтня 2021 року позивачем [PERSON] написано розписку, якою він гарантує по вирішенню питання поставки електроенергії в об`ємі 550 кВт за адресою: [ADDRESS] . анулювати боргові обов`язки [PERSON] стосовно розписки, написаної ним на суму 1400000 грн. 14 жовтня 2021 року у м. Синельникове. Але [PERSON] не отримував від [PERSON] жодних грошових коштів. Позивач вказаними розписками намагався убезпечити свої права у разі ймовірного відключення електропостачання за адресою: [ADDRESS] . Однак електропостачання за вказаною адресою не відключалося постачальником послуг. Надана позивачем копія розписки не містить факту отримання [PERSON] грошових коштів, а також спростовується факт прийняття грошових коштів розпискою [PERSON] . Вважає, що розписка від 14.10.2021 не відповідає вимогам, що пред`являються до договору позики, оскільки неможливо встановити реальність договору позики в момент його вчинення. Доказів щодо звернення [PERSON] до [PERSON] з вимогою повернути кошти (претензій, заяв тощо) суду не надано. Вважає, що спірна розписка не може вважатися договором в розумінні ст.1046,1047 ЦК України та за своїми правовими ознаками носить інший характер, пов`язаний з придбанням та реалізацією певного товару, про що вказано у розписці [PERSON] від 14.10.2021. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Стосовно доводів відповідача про реальну правову приводу розписки зазначив, що розписка [PERSON] немає ніякого відношення до розписки [PERSON] про отримання грошових коштів. Крім того, розписка була написана [PERSON] добровільно, без будь-якого примусу, кошти отримані ним у присутності свідків, розписка досить об`ємна, містить багато тез, зобов`язань. Ніяких посилань в ній на будь-які інші угоди немає. Інша розписка, яка надана [PERSON] , містить якесь зобов`язання на майбутнє, ніякого посилання в ній на першу розписку немає. Інших способів захисту ні відповідач, ні його дружина - третя особа [PERSON] не вживали, в тому числі законності розписки. Вважає, що таким чином відповідач намагається уникнути відповідальності, щоб не повертати борг. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві. Також пояснив, що розписка була написана ним в присутності свідків [PERSON] та батька позивача [PERSON] в робочому кабінеті [PERSON] в місті Синельникове. Розписку він переписував кілька разів, а [PERSON] та [PERSON] надиктовували йому що писати. Грошей від [PERSON] він не отримував, а розписку написав для того, щоб заспокоїти таким чином [PERSON] у разі відключення електроенергії в приміщенні, яке він орендував, в Солонянському районі. Електроенергія відключена не була, кримінальна справа відносно нього завершилася виправдувальним вироком. Вважає, що таким чином, позивач намагається у шахрайський спосіб отримати від нього значну суму коштів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.Також зазначив, що [PERSON] розписка була написана в один день разом з первісною, що свідчить про те, що вказані розписки взаємопов`язані. Щодо свідків, які були присутні при написанні розписки, посилався на позицію Верховного Суду у справі №569/24347/18 від 02.09.2022, згідно з якою факт отримання грошових коштів у справах про стягнення боргу за договорами позики не може підтверджуватися показаннями свідків. Щодо необхідності з`ясування правової природи розписки посилався на висновок Верховного суду від 11.06.2021 у справі №753/11670/17. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, пояснила, що така сума, яка зазначена у розписці, для їх сім`ї є значною, та у разі , якщо б такі кошти її чоловік отримував, вона б про це знала. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що у 2021 році [PERSON] звернувся до нього з проханням надати йому у борг грошові кошти для вирішення своїх проблем, пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Але у свідка на той час необхідної суми не було, тоді [PERSON] попросив кошти у [PERSON] . Передача коштів в розмірі 1400000 грн. відбувалася в його робочому кабінеті по [ADDRESS] . [PERSON] приїхав разом зі своїм батьком [PERSON] . [PERSON] був один, що здивувало свідка, так як кошти були немалі. [PERSON] сидів за столом, а позивач разом з батьком- на дивані. Кошти були в поліетиленовому пакеті, в пачках купюрами по 500 та 1000 грн. [PERSON] висипав їх з пакета на стіл, а [PERSON] їх перераховував. Потім [PERSON] написав розписку [PERSON] про отримання коштів. Свідок допомагав правильно написати розписку, оскільки часто надає кошти в борг та знає всі юридичні нюанси. Розписку [PERSON] переписував кілька разів. Інша розписка, яка була написана [PERSON] , не стосувалася першої , оскільки в ній позивач з відповідачем виклали якісь свої інші зобов`язання. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2021 року його син [PERSON] попросив поїхати з ним в м.Синельникове віддати гроші, які в нього просив у борг [PERSON] . Гроші передавали в офісі [PERSON] . Були присутні [PERSON] , син свідка - [PERSON] та [PERSON] . Гроші були в поліетиленовому пакеті, пачками, перев`язаними резинками, купюрами 500 та 1000 грн. [PERSON] та син спілкувалися між собою, потім [PERSON] перерахував кошти, не розкриваючи пачки, та написав розписку. Для чого [PERSON] брав кошти йому невідомо. Син казав, що для бізнесу та для сім`ї. З приводу іншої розписки не пам`ятає. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до розписки від 14 жовтня 2021 року, складеної в присутності двох свідків, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 1400000 грн., які зобов`язався повернути протягом чотирьох місяців- до 01.03.2022. Грошові кошти отримані у борг для здійснення підприємницької діяльності в інтересах сім`ї та себе. Доказів повернення відповідачем грошових коштів суду не надано. На підтвердження заперечень відповідача щодо дійсної природи договору позики суду надано наступні докази: -копія договору оренди від 23 лютого 2021 року, укладеного між орендодавцями [PERSON] , [PERSON] та орендарем [PERSON] . Предметом договору є нежитлове приміщення , а саме цех з переробки бобових і олійних культур загальною площею 272,4 кв.м., що розташовано за адресою: [ADDRESS] ; -копія договору оренди від 23 лютого 2021 року, укладеного між орендодавцями [PERSON] , [PERSON] та орендарем [PERSON] . Предметом договору є нежитлове приміщення , а саме адміністративна будівля загальною площею 60,0 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] ; -копія протоколу обшуку від 07.06.2021, проведеного в рамках кримінального провадження №12021040000000424 від 01.06.2021, за адресою: [ADDRESS] ; -копія розписки від 14.10.2021, згідно з якою [PERSON] гарантує по\~вирішенню питання\~поставки електроенергії\~в об`ємі\~550\~кВт за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~анулювати боргові\~обов`язки [PERSON] \~стосовно розписки,\~написаної ним\~на суму\~1400000\~грн. До спірних правовідносин судом застосовані наступні норми права. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. З`ясовуючи справжню правову природу укладеного між сторонами договору позики та надаючи оцінку запереченням відповідача, суд дійшов такого висновку. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З метою захисту майнових інтересів позичальника від недобросовісного позикодавця стаття 1051 ЦК надає позичальникові право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обставину стосовно передання чи навпаки, непередання грошових коштів або речей, доводить та сторона, яка посилається на таку обставину. При встановленні судом факту неотримання позичальником від позикодавця грошей або речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається неукладеним. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Доводи відповідача про те, що за договором позики він не отримував у борг грошові кошти від позивача спростовуються показаннями свідків та змістом написаної [PERSON] розписки. Надані відповідачем в якості доказів копії договорів оренди не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки позивач [PERSON] не був стороною або учасником вказаних договорів оренди, жодних інших доказів на підтвердження існування між позивачем та відповідачем інших правовідносин, які б слугували підставою для анулювання боргових зобов`язань відповідача чи давали підстави вважати , що розписка [PERSON] приховує іншу правову природу, ніж договір позики, суду не надано. Крім того, суд звертає увагу на суперечливі доводи відповідача, який вказує на те, що кошти в борг від позивача він фактично не отримував, але при цьому посилається на розписку [PERSON] , якою той гарантує анулювання боргових зобов`язань [PERSON] за розпискою від 14.10.2021. Посилання представника відповідача на правову позицію Верховного Суду у справі №569/24347/18 суд вважає помилковою, оскільки у зазначеній позиції Верховний Суд дійшов висновку про те, що показаннями сторони та показами свідків не може доводитись факт виконання зобов`язання за договором, без повернення боржнику боргового документу, що не є тотожним у даній справі, де факт отримання боржником коштів підтверджується борговою розпискою. Помилковим суд вважає також посилання представника відповідача на правову позицію Верховного Суду у справі №753/11670/17, оскільки у вказаній справі між сторонами виникли інші правовідносини , не пов`язані з фактичним отриманням коштів у борг. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики є обґрунтованими, підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 12405,00 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved