Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, зазначаючи, що 10.06.2023 о 12 год. 38 хв., у м. Краматорську на перехресті вул. Катеринича та вул. Я.Мудрого на перехресті не рівнозначних доріг, [PERSON] , керуючи транспортним засобом CHERY AMULET реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталося зіткнення з автомобілем RENAULT LOGAN реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , після чого той в некерованому стані здійснив наїзд на транспортний засіб MERSEDES-BENZ реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходився в статичному стані, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України. [PERSON] керував автомобілем за усною згодою [PERSON] , маючи при собі відповідні документи, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 09.07.2020 та посвідчення водія [NUMBER] від 22.05.2007. На підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 09.07.2020 [PERSON] належить транспортний засіб RENAULT LOGAN реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб RENAULT LOGAN реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Спричинення механічних пошкоджень підтверджується: - матеріалами адміністративної справи №202/11942/23; - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №296474 від 10.06.2023; - актом огляду транспортного засобу №34/23 від 29.06.2023, фотографіями. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2023 у справі №243/11942/23 відповідач [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. [PERSON] отримала відшкодування шкоди в розмірі 160 000,00 грн. (сто шістдесят тисяч грн. 00 коп.) від МТСБУ на підставі Полісу загальнообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210360824 від 03.08.2022. Наведене підтверджується листом МТСБУ від 04.10.2023 та квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 10.10.2023. Зважаючи на наведене, відповідач [PERSON] , особа чия вина у ДТП встановлена постановою суду, зобов`язаний відшкодувати спричинену майнову шкоду. Зважаючи на наведене, розмір матеріальних збитків, які має відшкодувати відповідач, становить: 123 341,95 грн. (сто двадцять три тисячі триста сорок одна грн. 95 коп.), а саме: 307 176,00 грн. (ринкова вартість автомобіля) 23 834,05 грн. (вартість пошкодженого автомобіля) 160 000,00 грн. (відшкодування МТСБУ). Позивач звертався до відповідача щодо відшкодування шкоди, проте пройшов тривалий час, але шкода не відшкодована і досі. Крім того, своїми протиправними діями відповідач завдав [PERSON] моральну шкоду, яку позивач оцінює у 50 000,00 грн. У зв`язку з чим позивач й звернулась до суду для захисту своїх прав. 25 жовтня 2023 року постановлено ухвалу про відкриття провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді від 12 січня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача надав заяву в якій просив справу слухати без участі позивача та її представника. На задоволенні позовних вимог позивача наполягав у повному обсязі. Відповідач надав заяву в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу без його участі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і не підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що позивач на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 09.07.2020 є власницею транспортного засобу RENAULT LOGAN реєстраційний номер [NUMBER] . 10.06.2023\~о 12\~год.\~38\~хв.,\~у м.\~Краматорську на\~перехресті вул.\~Катеринича та вул. Я.Мудрого на перехресті не рівнозначних доріг, [PERSON] , керуючи транспортним засобом CHERY AMULET реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталося зіткнення з автомобілем RENAULT LOGAN реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , після чого той в некерованому стані здійснив наїзд на транспортний засіб MERSEDES-BENZ реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходився в статичному стані, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України. [PERSON] керував автомобілем за усною згодою [PERSON] , маючи при собі відповідні документи, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 09.07.2020 та посвідчення водія [NUMBER] від 22.05.2007. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб RENAULT LOGAN реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Транспортному засобу RENAULT LOGAN реєстраційний номер [NUMBER] були спричинені пошкодження таких деталей та частин: крило переднє праве; крило переднє ліве; капот; навіси капоту; скло вітрове; двері передні ліві; скло дверей; ручки дверей; скло задніх лівих дверей; арматура задня ліва, двері в зборі; двері передні праві; скло дверей; двері задні праві; ручки дверей; панель задня в зборі; оббивка багажнику в зборі; боковина права в зборі; ліхтарі задні; кришка багажника в зборі; навіси кришки; скло заднє; лонжерони задні в зборі; підлога задня в зборі; панель даху в зборі; оббивка даху; дзеркало переднє праве; ущільнювач передніх лівих дверей; ущільнювач задніх лівих дверей; глушник задній; панель приладів; кузов має складний провіс. Все перелічене потребує заміни. Спричинення механічних пошкоджень підтверджується: матеріалами адміністративної справи №202/11942/23; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №296474 від 10.06.2023; актом огляду транспортного засобу №34/23 від 29.06.2023, фотографіями. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2023 у справі №243/11942/23 відповідач [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до Звіту експертного автотоварознавчого дослідження №33/23 від 30.06.2023: - ринкова вартість автомобіля RENAULT LOGAN реєстраційний номер [NUMBER] складає 307 176,00 грн. (триста сім тисяч сто сімдесят шість грн. 00 коп.); - вартість матеріального збитку автомобіля RENAULT LOGAN реєстраційний номер [NUMBER] складає 307 176,00 грн. (триста сім тисяч сто сімдесят шість грн. 00 коп.); - вартість пошкодженого автомобіля RENAULT LOGAN реєстраційний номер [NUMBER] складає 23834,05 грн. (двадцять три тисячі вісімсот тридцять чотири грн. 05 коп.). В той же час відповідно до Ремонтної калькуляції, що є складовою звіту, вартість ремонту автомобіля RENAULT LOGAN реєстраційний номер [NUMBER] становить 460 516,56 грн. (чотириста шістдесят тисяч п`ятсот шістнадцять грн. 56 коп.). Тобто вартість ремонту (460 516,56 грн.) значно перевищує ринкову вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди (307 176,00 грн.). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Такі правові висновки викладені у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11.01.2023 у справі №211/3277/20, Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №559/1253/19, у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 26.01.2023 у справі №349/487/21. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Така позиція викладена у Постанові Касаційного цивільного суд Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №752/27457/21. Також встановлено, що [PERSON] отримала відшкодування шкоди в розмірі 160 000,00 грн. (сто шістдесят тисяч грн. 00 коп.) від МТСБУ на підставі Полісу загальнообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210360824 від 03.08.2022. Наведене підтверджується листом МТСБУ від 04.10.2023 та квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 10.10.2023. Зважаючи на наведене, розмір матеріальних збитків, які має відшкодувати відповідач, становить: 123 341,95 грн. (сто двадцять три тисячі триста сорок одна грн. 95 коп.), а саме:\~307\~176,00\~грн.\~(ринкова\~вартість автомобіля)\~ 23\~834,05\~грн.\~(вартість пошкодженого автомобіля) 160 000,00 грн. (відшкодування МТСБУ). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306). Відповідно до вимог\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: - наявність шкоди, - протиправна поведінка заподіювача шкоди, - причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, - вина. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (ст. 22 Цивільного кодексу України). Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Зважаючи на наведене, відповідач, як особа чия вина у ДТП встановлена постановою суду, зобов`язаний відшкодувати спричинену майнову шкоду. Також, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним зазначити наступне. Оскільки, в результаті пошкодження транспортного засобу був порушений звичайний спосіб життя позивача, вона використовувала автомобіль для щоденного пересування, в тому числі й робочих цілях. [PERSON] відчувала сильне душевне хвилювання. Вона відносно нещодавно придбала автомобіль (09.07.2020), а після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль знаходиться у стані, взагалі не придатному для використання. Потрібні значні кошти на його відновлення, заміна майже всіх деталей та частин автомобілю. До того ж, на неодноразові усні звернення до відповідача відшкодувати шкоду, спричинену ним, у добровільному порядку, відповідач відмовляє, ігнорував прохання позивача. Позивач змушена витрачати свій час і зусилля на звернення у різні інстанції, нести додаткові грошові витрати, пов`язані з ремонтом, правовою допомогою. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, рішеннями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. З викладеного видно, що позивачу неправомірними діями відповідача завдано моральної шкоди за кожною з підстав встановлених законодавцем. Суд вважає можливим задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. У відповідності до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 123 341,95 грн. (сто двадцять три тисячі триста сорок одна грн. 95 коп.) у якості відшкодування майнової шкоди, 50000,00 грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) у якості відшкодування моральної шкоди. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (в рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження). Розглядаючи справу, ВС зазначив, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні право допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Отже, виходячи з вищенаведеного з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 10 000 грн. Також, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд бере до уваги, що з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем витрати, які складаються з витрат на визначення розміру відшкодування майнової шкоди у розмірі 2750,00 грн. (дві тисячі сімсот п`ятдесят грн. 00 коп.), що підтверджується квитанцією від 16.06.2023. Відповідно до ст. ст. 133, 139 Цивільного процесуального кодексу України ці витрати належать до судових витрат. Таким чином обставини позовних вимог, стосовно яких у позивача є спір, в такому вигляді знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved