Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , із батьком - [PERSON] , [INFO] , третя особа: Служба у справах дітей Іванківської селищної ради, про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.08.2013 він з відповідачкою уклали шлюб, який було розірвано рішенням Іванківського районного суду Київської області від 17.03.2023 у справі № 366/20/23. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Маючи різні погляди на життя та протилежні погляди на шлюб і сім`ю сторони розійшлися та проживають окремо. Син зареєстрований за місцем проживання позивача за адресою: [ADDRESS] . Службою у справах дітей Іванківської селищної ради було складено протокол (витяг з протоколу № 8) від 22.05.2023 щодо домовленості перебування дитини між сторонами, яким передбачалося, що дитина перебуватиме з батьком з 18:00 год. четверга до 18:00 год неділі, решту днів - з матір`ю. Позивач зазначає, що повністю опікується інтересами та потребами дитини, піклується про сина, слідкує за його розвитком та здоров`ям, оскільки дитина потребує занять з логопедом і психологом, та хоче, щоб син проживав з ним постійно. Вважає, що оскільки він є фізичною особою-підприємцем, тому має можливість забезпечити сина всім необхідним, може піклуватися про його здоров`я, виконувати рекомендації лікарів для покращення розвитку дитини та приділяти сину достатньо часу. Зауважує, що не чинитиме перешкод у спілкуванні відповідача з сином та готовий сприяти тому, щоб дитина не буда позбавлена піклування обох батьків. Процесуальні дії 20.09.2023 позов надійшов до суду. Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. 21.09.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 19.10.2023. 19.10.2023 на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від представника відповідача, адвоката Племяннікова Б.Д., який вступив у справу на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 19.10.2023 серії АА № 1336065. Розгляд справи відкладено на 22.11.2023. 22.11.2023 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача, адвоката Племяннікова Б.Д. про відкладення розгляду справи та надання для ознайомлення матеріалів. Розгляд справи відкладено на 23.01.2024. 23.01.2024 до суду із заявою про долучення доказів звернувся позивач, [PERSON] 23.01.2024 до суду з клопотанням про приєднання до матеріалів справи рішення виконавчого комітету від 09.10.2023 № 671 та висновку про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] звернулась представник третьої особи, Служби у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області. 23.01.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 13.02.2024, зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області надати до суду висновок про доцільність визначення місця проживання дитини, [PERSON] [INFO] , з батьком, [PERSON] , [INFO] , з викладенням всіх обставин, перерахованих у мотивувальній частині ухвали суду. Позиції сторін У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити. Відповідач заперечила щодо позову, зазначила, що вона належним чином виховує сина, піклується про нього та створює для дитини належні умови для проживання та розвитку. Зауважила, що офіційно працевлаштована, працює вчителем молодших класів та має відповідний дохід, отже має змогу забезпечити сина всім необхідним. При цьому наголосила, що не перешкоджає у спілкуванні сина з батьком, завжди йде на зустріч при вирішенні питань, що стосуються дитини. Представник третьої особи, виконуюча обов`язки начальника Служби у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради, [PERSON] , у судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог позивача та просила суд відмовити у їх задоволенні у зв`язку з необхідністю забезпечити дитині проживання з матір`ю. Встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносини Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Іванківського районного суду від 17.03.2023 було розірвано, справа № 366/20/23 /а.с.18/ та є батьками [PERSON] , який народився [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ) /а.с.21/. З копії паспорта позивача, яка долучена до матеріалів справи, вбачається, що останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.8-12/. З довідки ро реєстрацію місця проживання особи за період з 12.09.2019 по 27.12.2022 за відомостями Іванківської селищної ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації позивача /а.с.22/. З матеріалів справи вбачається, що сторони проживають окремо, дитина проживає з матір`ю (відповідачем у справі). Згідно з витягу з протоколу № 8 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Іванківської селищної ради від 22.05.2023, [PERSON] та [PERSON] домовились між собою, що дитина, [PERSON] , з 18-00 год. четверга до 18-00 год. неділі буде перебувати з батьком, [PERSON] , решту днів - з матір`ю, [PERSON] /а.с.28-30/. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що він повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про сина, слідкує за його розвитком та здоров`ям, тому хоче, щоб син постійно проживав з ним. Зазначає, дитина потребує занять з логопедом, психологом та потребує проходження курсу з фізіотерапії та інших занять. Зауважує, що він є фізичною особою-підприємцем, тому має можливість приділяти йому достатньо часу, в тому виконувати всі рекомендації лікарів для покращення розвитку дитини. Вважає, що дитина повинна проживати разом з ним, оскільки він може забезпечити сина всім необхідним, здатен піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивачем до позовної заяви долучено консультативні висновки психіатра та невролога щодо малолітнього [PERSON] , з яких вбачається, що він на прийомі у лікарів був з батьком зі згоди мами, стосунки між батьками доброзичливі, дитина потребує додаткових занять з логопедом, психологом та корекційних педагогом /а.с.25-27/. Судом встановлено, що відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем /а.с.23-24/. Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 08.11.2017, [PERSON] , придбав у власність житловий будинок по [ADDRESS] /а.с.31-32/. В ході розгляду справи судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, проте сторони домовились між собою, що дитина, [PERSON] , з 18-00 год. четверга до 18-00 год. неділі перебуває з батьком, [PERSON] , решту днів - з матір`ю, [PERSON] , що підтверджується витягом з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Іванківської селищної ради від 22.05.2023 № 8. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За частинами 1, 2 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону). Враховуючи вимоги ст. 51 Конституції України, ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини, встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду. Аналіз національного законодавства вказує на те, що втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дітей має відбуватись у крайніх випадках, за наявності спору між батьками, задля сторонньої оцінки обставин, що визначені ч. 2 ст. 161 СК України. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Отже, зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дітей має передувати спір між батьками дітей щодо місця їх проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. Фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так постійно бачиться та спілкується, оскільки проживає з ним за домовленістю сторін, пів тижня, про що зазначено у витязі з протоколу № 8 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Іванківської селищної ради від 22.05.2023. Відповідачка під час розгляду справи ніяким чином не заперечувала щодо спілкування дитини разом із батьком, що свідчить про те, що між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо місця проживання дитини. Матеріали справи не містять доказів створення перешкод відповідачкою у спілкуванні дитини із батьком, що слідує, як із пояснень відповідача, так і з пояснень позивача викладених в позові, доказів протилежного сторонами не надано. Згідно із частинами 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Іванківської селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Іванківської селищної ради від 09.10.2023 № 671, в якому зазначено про доцільність визначення проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Проте, під час розгляду справи в судовому засіданні, представник органу опіки та піклування зазначила про доцільність проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю, [PERSON] . Дослідивши та оцінивши висновок органу опіки та піклування Іванківської селищної ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини, [PERSON] з батьком (позивачем), дійшов висновку про недостатність вказаного висновку як доказу у справі, оскільки він складений поверхово та не містить даних щодо намагання органу опіки та піклування провести обстеження місця та умов проживання дитини [PERSON] з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , з`ясувати чи працює з дитиною психолог, зазначивши де, і яким чином проводиться ця робота, з`ясувати, які медичні заклади відвідує малолітній [PERSON] , отримати інформацію від навчально-виховного закладу, який відвідує малолітній [PERSON] , з`ясувавши у персоналу закладу інформацію про участь та роль у вихованні малолітнього [PERSON] батьків, [PERSON] та [PERSON] , встановити особисту прихильність дитини до кожного з батьків, з`ясувавши, де і з ким вона почуває себе комфортніше, крім того, у ньому не наведено підстав та аргументів, які саме інтереси малолітньої дитини враховано. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що висновок органу опіки та піклування викликає сумніви у його обґрунтованості та об`єктивності. Жодних інших належних, допустимих та достовірних доказів на обґрунтування своїх позовних вимог позивачем не надано. При ухваленні рішення, суд не бере до уваги поданий до суду висновок органу опіки та піклування Іванківської селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Іванківської селищної ради від 09.10.2023 № 671 про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини разом із батьком, оскільки в судовому засіданні представник органу опіки та піклування заперечила проти позовних вимог позивача та зазначила за необхідне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю, [PERSON] . Визначаючи місце проживання [PERSON] з позивачкою, суд враховує особисті якості батьків, можливість створення ними належних умов для виховання дитини. Проживаючи із матір`ю, малолітній [PERSON] має та матиме можливість безперешкодно спілкуватись з батьком та проживати з ним пів тижня, що підтверджено відповідачкою у судовому засіданні, що не буде порушувати права позивача. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували спір між ним та матір`ю дитини щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , встановлений порядок проживання дитини з матір`ю та батьком з 18:00 год. четверга до 18:00 год. неділі забезпечує належні умови виконання батьками своїх обов`язків щодо виховання та розвитку дитини та відповідає інтересам дитини, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed