Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв В.В., звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 вересня 2005 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №17 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу в них народилися двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30.09.2022 по справі № 299/3742/22 вирішено шлюб між сторонами розірвати. Відповідач просив не подавати позов про стягнення аліментів, оскільки зобов`язався сам утримувати дітей добровільно без рішення суду. До війни відповідач виїхав за кордон, на даний час працює в [ADDRESS] , барменом в китайському ресторані, отримує заробітну плату в розмірі 1500 Євро на місяць, проживає в житлі роботодавця безкоштовно. Проте, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконує, сплачує допомогу на утримання дітей несистематично, один раз на пів року в розмірі 1600 грн на одну дитину в місячному розрізі. На контакт не виходить, надає матеріальну допомогу тільки на власний розсуд, може придбати сину ігрову приставку, натомість ігнорує необхідність надавати матеріальну допомогу на харчування, одяг та лікування. Самостійно забезпечувати дітей матеріально позивачка не має змоги. На даний час вона працює у ДПС України прикордонником і вже тривалий час отримує заробітну плату на руки в розмірі 20000 грн на місяць; матеріальної допомоги від держави не отримує. У зв`язку з наведеним позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 4000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність та про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд такі задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подав. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що з 23 вересня 2005 року по 30 вересня 2022 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося і рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30.09.2022 по справі № 299/3742/22, шлюб між сторонами розірвано. \~ \~ \~ \~На даний час між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання неповнолітніх дітей, які проживають разом з матір`ю, позивачкою по справі [PERSON] . Згідно матеріалів справи позивачка працевлаштована, працює прикордонником у ДПС України, а відповідач перебуває на заробітках за межами України. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України. За змістом\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище\~дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,\~непрацездатних\~чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, має мінливий дохід, аліментних зобов`язань перед іншими особами не має, а тому суд вважає, що він як батько зобов`язаний брати участь в утриманні дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, як аліменти на дітей сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: approved