Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 19.05.2021 року між ТОВ«МАНІФОЮ» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МАНІФОЮ», було укладено електронний договір позики. Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту складає 11300,00 грн., строк кредиту 30 днів, строк позики до 18.06.2021, розмір процентів за користування позивою 1,99% від суми позики за кожен день користування. Розмір процентів за прострочену позику 1,01% від суми позики за кожен день з моменту прострочення. ТОВ «МАНІФОЮ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 11300,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку. Відповідач своїх обов`язків не виконав та кошти не повернув. У подальшому між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» було укладено Договір факторингу, за яким ТОВ«МАНІФОЮ» відступило ТОВ «Українські Фінансові Операції» права грошової вимоги за договорами позики, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем. ТОВ «Українські Фінансові Операції» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» отримало права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором відповідача було повідомлено. Оскільки відповідачем не було у встановленому порядку повернуто суму кредиту, йому було нараховано інфляційні втрати за період з липня 2021 року по червень 2023 в розмірі 12054,18 грн., а також 3 % річних за період з 19.06.2021 по 08.11.2023 в розмірі 2504,16 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 34939,6 грн., інфляційні втрати в розмірі 12054,18 грн., 3 % річних в розмірі 2504,16 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. та судовий збір. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.11.2023 справу передано за підсудністю до Зарічного районного суду м. Суми. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти позову та зазначив, що надані позивачем докази не підтверджують існування договірних відносин між сторонами. Право позикодавця нараховувати проценти після закінчення строку договору припинилось, у зв`язку з чим розмір заборгованості не може перевищувати розмір визначений графіком нарахування процентів. Позивачем протиправно здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період, у якому тривав запроваджений в Україні воєнний стан. Відповідач є військовослужбовцем з 14.05.2021, тому штрафи, пеня та відсотки за зобов`язаннями нарахуванню не підлягають. У відповіді на відзив позивач зазначив, що договір укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та сторонами договору було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог. Наданою довідкою підтверджується перерахування коштів відповідачу. Наданий розрахунок є належним доказом наявної заборгованості. Відсотки нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту та у межах періоду автопролонгації. У запереченнях представник відповідача зазначив, що електронний підпис одноразовим цифровим ідентифікатором не може вважатися підписом відповідача без підтвердження надіслання на номери саме відповідача. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що платіжна картка № [NUMBER] належить саме відповідачу. З наданої довідки не вбачається, що кошти перераховувались саме відповідачу. Твердження, що проценти за користування кредитом нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, є помилковим. Представник позивача у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Представник відповідача заперечував проти позову з підстав, зазначених у поданих ним заявах по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 19.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МАНІФОЮ» було укладено електронний договір позики № 2352887. За умовами даного договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти і інші платежі, передбачені договором (а.с. 13). Згідно п.п. 2.3.1 - 2.3.4 договору: сума позики складає 11300,00 гривень;; строк позики: до 18 червня 2021 року (30 днів). Відповідно до п. 2.4.3, 2.4.4 договору середньоденний розмір процентів за користування позикою базовий, фіксований\~1,99 % від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 2.5 договору розмір процентів за прострочену позику фіксований: 1,01% від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Відповідно до п. 3.1.3 договору у період прострочення позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п.2.4.4. Відповідно до п. 3.2.1 проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналедного виконання позичальником зобов`язань за цим договором у розмірі, визначеному п. 2.5 Договору за кожен день прострочення. Відповідно до п. 4.1.1 договору позикодавець зобов`язаний перерахувати суму позики на вказані банківські реквізити позичальника. Договір підписано [PERSON] електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до довідки ТОВ\~ФК\~ВЕЙ ФОР ПЕЙ\~від 28.09.2023 19.05.2021 було проведено успішний переказ коштів на картку клієнта в сумі 11300,00 грн. на картковий рахунок позичальника номер картки [NUMBER] (а.с. 9). 10.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» укладено Договір факторингу № 10-09/2021, згідно з умовами якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступив ТОВ «Українські Фінансові Операції» права грошової вимоги до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 25-26). Відповідно до витягу з реєстру боржників за вказаним договором відступлено право вимоги до [PERSON] за договором позики №2352887 на загальну суму 34\~939,60 грн., у тому числі 11300 заборгованість за сумою позики, 17\~989,60 грн. заборгованість за процентами, 5650 грн. заборгованість за процентами на прострочену суму позики (а.с. 9). Про відступлення права вимоги повідомлено відповідача на електронну адресу (а.с. 11) 01.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 01-11/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Українські Фінансові Операції» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників (портфель заборгованості) (а.с. 29). Відповідно до витягу з реєстру боржників за вказаним договором відступлено право вимоги до [PERSON] за договором позики №2352887 на загальну суму 34\~939,60 грн., у тому числі 11300 заборгованість за сумою позики, 17\~989,60 грн. заборгованість за процентами, 5650 грн. заборгованість за процентами на прострочену суму позики (а.с. 12). Відповідно до ст.626ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст.ст. 1046, 1049ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію»\~встановлено порядок укладення договорів в мережі, визначено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 536ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої статті 610ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Позивачем надано суду письмову форму укладеного між відповідачем та ТОВ«МАНІФОЮ» договору позики. Наданою довідкою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» підтверджується, що ТОВ «МАНІФОЮ» виконало свої обов`язки за договором. В той час як матеріали справи не містять доказів, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання. Згідно матеріалів справи має заборгованість тілом кредиту загальному розмірі 113000\~грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Відносно вимог про стягнення відсотків за користування позикою суд зазначає таке. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Зі змісту договору вбачається, що сторони погодили сплату\~процентів за користування кредитними коштами та строк дії договору - 30 днів. Доказів того факту, що кредитний договір після 18 червня 2021 року було автоматично пролонговано та строк користування кредитом збільшено, матеріали справи не містять, а не сплата та/або несвоєчасна сплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом без волевиявлення сторін (у тому числі вчинення відповідних дій). Враховуючи викладене, наявні підстави для стягнення з відповідача відсотків у обумовленому графіком розрахунків, який підписаний відповідачем, розмірі 6746,10 грн. у межах 30-денного строку кредитування. Суд вважає безпідставними доводи відповідача про відсутність обов`язку сплати процентів за користування кредитом йому, як військовослужбовцю. Частиною 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~ у редакції, яка була чинна на час нарахування відсотків за договором, визначено, що Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідно до наданої довідки від 28.12.2023 Південного відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України відповідач з 14.05.2021 по теперішній час перебуваає на військовій службі у відділі (а.с. 55). Відповідачем не надано доказів перебування на військовій службі в зоні Операції Об`єднаних Сил та наявності в нього пільг, передбачених ч. 15\~ст. 14 вказаного Закону. Сам факт перебування на військовій службі у період дії договору позики не є передбаченою наведеною нормою підставою для звільнення його від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач, посилаючись на прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, просить суд стягнути з нього інфляційні втрати за період з липня 2021 року по червень 2023, а також 3 % річних за період з 19.06.2021 по 08.11.2023. Визначаючи належність правових підстав для стягнення з відповідача суми інфляційних втрат, а також трьох процентів річних, суд враховує наступне. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти\~України\~Указом Президента\~України\~№ 64/2022\~введено\~воєнний\~стан\~із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом на час розгляду даної справи. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 наступного змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». За таких обставин правові підстави для стягнення з відповідача суми інфляційних втрат, а також трьох процентів річних за визначений у позові період відсутні. Стягненню підлягають інфляційні втрати, нараховані на розмір заборгованості, що підлягає стягненню (18046,10 грн.), за період з липня 2021 року по 23.02.2022 в сумі 1166,29 грн. та 3% річних, нараховані за період з 19.06.2021 по 23.02.2022 в сумі 353,01 грн. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню: з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в сумі 18046,10 грн., у тому числі 11300 грн. заборгованість за тілом, 6746,10 грн. борг за відсотками, а також інфляційні втрати в сумі 1166,29 грн. та 3% річних в сумі 353,01 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Столітнім М.М. надано суду: - копію договору про надання правової допомоги від 10.07.2023, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на представництво інтересів клієнта; - копію рахунку на оплату від 08.11.2023; - копію звіту про надання правової допомоги згідно Договору від 10.07.2023 №10/07-2023, яким визначено види та вартість послуг у зв`язку з наданням правової допомоги про стягнення з [PERSON] коштів; - копію платіжної інструкції № 1470 від 08.11.2023 про оплату витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.; - ордер на надання правничої (правової) допомоги № 1423361; - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу з підстав їх неспівмірності. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, приймаючи до уваги часткове задоволення позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката СтолітньогоМ.М. у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 2000,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (39,53 %), відповідно до статті 141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 848,72 грн.

Outcome: partial