Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

У грудні 2020 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, в порядку суброгації. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 20 червня 2019 року позивач здійсним перейменування з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на ПрАТ «СК «АРКС». Між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ТОВ «Роял-Фуд» 09 грудня 2016 року укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» №\~144001а6юб, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпоряджанням наземним транспортним засобом автомобілем марки Isuzu NLR 85L, державний номер [NUMBER] . 07 листопада 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), за участю транспортного засобу Isuzu NLR 85L, державний номер [NUMBER] та Ford Kuga, державний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2017 року у справі № 369/12629/17 [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України за фактом вищевказаної ДТП. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 244\~082,26 грн. Ринкова вартість автомобіля становила 82\~000,00 грн. За таких обставин сума страхового відшкодування складає 289\~684,93 грн. Страховик у передбачений законом спосіб склав страховий акт та виплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 289\~684,93 грн, тобто виконав покладені на нього обов`язки за договором страхування. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] станом на час ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Ліміт страхової відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становив 100\~000,00 грн, розмір франшизи 1\~000,00 грн. За таких обставин сума, яка не покривається страховим відшкодуванням, становить 190\~684,93 грн, яка підлягає стягненню з особи, яка заподіяла шкоду. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, завдану ДТП, у розмірі 190\~684,93 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат. Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 10 грудня 2020 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання. У березні 2021 року суд отримав відзив [PERSON] на позовну заяву, в обґрунтування якого остання посилається на те, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки про події настання ДТП позивач дізнався 07 листопада 2017 року. Також відповідач вважає необґрунтованим розмір матеріальної шкоди, наголошуючи на тому, що характер пошкоджень свідчить про достатність суми страхового відшкодування для оплати відновлювального ремонту автомобіля. Відповідач наголошує, що не була присутня під час огляду автомобіля потерпілого, тому складений за результатами огляду транспортного засобу акт не є достовірним. Також відповідач наголошує на відсутності доказів проведення аукціону та суми реалізації знищеного автомобіля. Крім того, зважаючи на інший звіт про оцінку транспортного засобу, відповідач наполягає на тому, що сума страхового відшкодування щонайбільше може становити 45\~099,94 грн. За таких обставин вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у їх задоволенні відмовити за умови застосування позовної давності. У відповіді на відзив ПрАТ «СК «АРКС» зазначає, що затримка подання позову була викликана відсутністю можливості представника позивача у доступі до всіх матеріалів страхової справи, які були необхідні для подачі позовної заяви, оскільки на території України з березня 2020 року були запровадженні карантинні заходи. Розмір шкоди на переконання позивача встановлений компетентною особою належним чином, на відміну від поверхневого огляду правоохоронних органів. Також позивач заперечує обов`язкову присутність відповідача під час огляду транспортного засобу з огляду на диспозитивність закону в цій частині. Крім того, позивач просить суд поновити строк для подання цієї позовної заяви. У квітні 2021 року відповідач надала заперечення на відповідь на відзив, в яких наполягає на тому, що позивач пропустив строк подання відповіді на відзив, а також звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Посилання на обставини непереборної сили відповідач спростовує тим, що додатки до відзиву виготовлені 07 жовтня 2020 року. Відповідач зауважує, що разом з позовом позивач не надав заяву про поновлення строку позовної давності, а також вважає, що відсутні підстави для поновлення такого строку. [PERSON] продовжує не погоджуватися зі звітом про оцінку транспортного засобу, зауважуючи, що її позбавили можливості бути присутньою та висловити заперечення з цього приводу. Просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2021 року № 282 на підставі рішення Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосудді від 21 липня 2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді [PERSON] та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді внесення подання Вищій раді правосуддя про звільнення з посади судді, відсторонення судді [PERSON] від здійснення правосуддя, здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями та призначено судді Фінагеєвій І. О. Ухвалою від 14 березня 2023 року Києво-Святошинський районний суд Київської області закрив підготовче засідання, призначив справу до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав разом з позовом заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що відповідно до листа ГУ статистики у м. Києві від 15 липня 2019 року ПрАТ «СК «АХА Страхування 20 червня 2019 року змінило назву на ПрАТ «СК «АРКС» За змістом договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 09 грудня 2016 року № 144001а6юб, укладеного між ТОВ «СК «АХА Страхування» та ТОВ\~«Роял-Фуд», застраховано цивільно-правову відповідальність «ТОВ «Роял-Фуд» як власника транспортних засобів. Загальна страхова сума складає 2\~150 000,00 грн. Франшиза застосовується згідно з кожним стразовим випадком окремо. Договір укладений на підставі заяви-анкети на страхування від 09 грудня 2016 року. Згідно з переліком транспортних засобів у додатку до заяви застрахований також був транспортний засіб Isuzu NLR 85L, державний номер [NUMBER] . 07 листопада 2017 року о 13 годині 50 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем Ford Kuga, д/н [NUMBER] , по вул. Магістральна в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, проявила неуважність, не врахувала дорожньої обстановки, при перестроюванні не переконалася, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, допустила зіткнення з автомобілем Isuzu, д/н [NUMBER] , який рухався позаду у попутному напрямку, в наслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою від 20 листопада 2017 року у справі № 369/12629/17 Києво-Святошинський районний суд Київської області визнав [PERSON] винною у скоєнні адміністративного правопорушення, визначеного статтею 124 КУпАП, внаслідок чого до неї застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Автомобіль Isuzu, д/н [NUMBER] належить ТОВ «Роял-Фуд», що підтверджується копією технічного паспорта. 07 листопада 2017 року ТОВ «Роял-Фуд» звернулося до ПрАТ «СК «АХА Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування за договором. 20 червня 2018 року ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» звернулося з листом до ПрАТ «СК «АХА Страхування», в якому повідомило про граничний розмір страхового відшкодування, який буде перерахований після вчинення останнім необхідних дій. Відповідно до Полісу серії АМ № 001281429 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Ford Kuga, д/н [NUMBER] , застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп». Розмір ліміту за шкоду майну з врахуванням франшизи становить 99\~000,00 грн. Згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу від 19 січня 2018 року № 1866, складеного ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 244\~082,26 грн, ринкова вартість автомобіля складає 561\~974,01 грн, коефіцієнт фізичного зносу 0,5180, втрата товарної вартості 0,00 грн, вартість відновлювального ремонту 144\~099,94 грн. Відповідно до платіжного доручення № 419\~846 від 08 лютого 2018 року АТ «СК «АХА Страхування» здійснило страхову виплату на користь ТОВ «Роял-Фуд» у розмірі 289\~684,93 грн. 19 червня 2019 року АТ «СК «АХА Страхування» направило [PERSON] досудове попередження про компенсацію витрат страховика у розмірі 190\~684,93 грн, яку відповідач отримала 10 липня 2019 року. Відповідно до висновку експертного дослідження від 28 травня 2021 року № 9928 вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору автомобіля Isuzu, д/н [NUMBER] , складає 120\~095,23 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно зі статтею 16\~ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого\~немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й\~охоронювані законом інтереси. Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись до суду з позовом, Товариство вважає, що його права порушене, оскільки страховик заподіювача шкоди не відшкодував у повному обсязі в порядку суброгації виплачене страхове відшкодування. Отже, суду належить надати з`ясувати природу спірних правовідносин та встановити наявність чи відсутність в діях відповідача ознак порушення зобов`язання з повернення коштів понад розмір страхового ліміту. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор\~у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик,

Outcome: dismissed