Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, в якому просить: -припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та його батька [PERSON] на 58/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] право власності на 58/100 частин житлового будинку розташованим за адресою: [ADDRESS] : в 29/100 частинах в порядку поділу спільної сумісної власності та в 29/100 частинах в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що його батьки [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 1966 року. [INFO] померла [PERSON] . 19 грудня 2018 року [PERSON] та [PERSON] придбали у спільну сумісну власність 58/100 частин житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кимлик Н.І. та зареєстрований в реєстрі за № 606. 42/100 вказаного житлового будинку належить співвласниці [PERSON] , сторонній людині. На земельній ділянці площею 0,0575 га, кадастровий номер 6325157900:00:007:0091, яка є комунальною власністю, розташований житловий будинок літ. «Б-1», з прибудовами літ. «Б1-1», «Б2-1», «Б3-1», «Б4-1», «Б5-1», мансарда літ. «MC», тамбур літ. «б,б1», ганок літ. «б2», погріби літ. «н», «П», сараї літ. «Н», «Е», «З», гаражі літ. «Л», «Г», вбиральня літ. «Д», сіни літ. «Ж», зливні ями літ. «е», «С», «О», колонки літ. «К», «Kl», «К2», огорожа № 1-7. Загальна площа житлового будинку становить 140,8 кв.м., житлова площа будинку - 71,8 кв.м., допоміжна площа 63,20 кв.м., площа літніх приміщень 5,8 кв.м. [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після смерті батька [PERSON] позивач прийняв, оскільки в встановлений законом шестимісячний строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Других спадкоємців немає. Оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач не має змоги в зв`язку з тим, що зазначена в договорі купівлі-продажу частка житлового будинку з надвірними будівлями належить спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності.Постановою від 03 грудня 2021 року, Соловйовою Н.Є. , державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на частину житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.08.2023 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.09.2023 витребувано докази. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14.12.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 1966 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] , виданим 29 липня 1966 року Палацем одруження м. Харкова, актовий запис № 4089.. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим відділому державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 07 квітня 2012 року. 19 грудня 2018 року [PERSON] та [PERSON] придбали у спільну сумісну власність 58/100 частин житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кимлик Н.І. та зареєстрований в реєстрі за № 606. На земельній ділянці площею 0,0575 га, кадастровий номер 6325157900:00:007:0091, розташований житловий будинок літ. «Б-1», з прибудовами літ. «Б1-1», «Б2-1», «Б3-1», «Б4-1», «Б5-1», мансарда літ. «MC», тамбур літ. «б,61», ганок літ. «б2», погріби літ. «н», «П», сараї літ. «Н», «Е», «З», гаражі літ. «Л», «Г», вбиральня літ. «Д», сіни літ. «Ж», зливні ями літ. «е», «С», «О», колонки літ. «К», «Kl», «К2», огорожа № 1-7. Загальна площа житлового будинку становить 140,8 кв.м., житлова площа будинку - 71,8 кв.м., допоміжна площа 63,20 кв.м., площа літніх приміщень 5,8 кв.м. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) 26 травня 2021 року. Звернувшись до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщину після смерті батька [PERSON] , позивач отримав постанову державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Соловйової Н.Є. від 03.12.2021, про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що зазначена в договорі купівлі-продажу частка житлового будинку з надвірними будівлями належить спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності з [PERSON] . Відповідно до листа Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 12.10.2023 №670/01-16/П, після смерті [PERSON] подано заяву [PERSON] . Інших заяв про прийняття чи про відмову від спадщини в шестимісячний строк до нотаріальної контори не надходило. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.355ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Тобто первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У частинах 1, 2 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частинами 1, 2 ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що 58/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , належали [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, частки визначені між ними не були. При цьому, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із неможливістю визначення частки спадкодавця, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії, від 03.12.2021 року. Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно з ст.16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Як встановлено судом інший співвласник 58/100 [PERSON] помер та спадкоємців крім [PERSON] не має. Оскільки позивач позбавлений права оформити свої спадкові права після смерті батька у позасудовому порядку, суд доходить до висновку, що обставини справи, викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, а отже позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved