Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна, на предмет визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №16258 від 12.11.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, про стягнення з позивача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» невиплачених в строк грошових коштів на підставі Договору кредиту та страхування №Z07.00207.006167633 від 03.01.2020 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] , за період з 04.10.2020р. по 07.10.2021р. включно в розмірі 69 581, 07 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1900 грн., на загальну суму 71 481 гривня 07 коп. Вказує, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з численними порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню з огляду на наступне: однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника; ознакою безспірності є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах; на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути надані документи, що свідчать про визнання боржником вимог стягувана; тобто, нотаріус повинен був упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх; натомість нотаріус не повідомляла боржника про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконного нарахованих сум і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис, оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора; наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014р. про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, а саме в п.10 вказаного узагальнення вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; відсутні докази на підтвердження того, що відповідачем було направлено їй (позивачці) письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором; крім того, відсутні будь-які докази того, що вимога нею була отримана, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення; нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання нею претензії, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України; згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису можна говорити лише за умови що: нотаріусу надані всі необхідні документі, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості, 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень, та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень; згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку №1172 (далі - Перелік №1172); при цьому, цей Перелік №1172 не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі №3425-ХІІ та Порядку №296/5; в подальшому, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»; цією постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" Переліку №1172 та доповнено його новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин"; дана постанова надала право нотаріусу вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями; разом з тим, вказану постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною; ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін, а Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р.; отже, чинна редакція Переліку №1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору; матеріали справи свідчать, що нотаріально посвідчений договір між сторонами не укладався; оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.11.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14; отже, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус неправомірно керувався переліком документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14; укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника»; наведене узгоджується з висновком, який викладений у постанові Великої Палати Верховного суду від 21.09.2021р. (справа №910/10374/17); крім того, при вчиненні напису нотаріус не отримував від відповідача та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними; відсутній розрахунок боргу щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту; спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом з численними порушеннями законодавства, зокрема з порушенням вимог ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. У зв`язку з викладеним, позивачка [PERSON] просить суд визнати зазначений вище виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. ІІ. Короткий зміст інших заяв по суті справи. Відповідач Акціонерне товариство «Ідея Банк» скерувало на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому такий зазначає, що не погоджується з позовними вимогами [PERSON] та просить відмовити в задоволенні позовних вимог, пред`явлених нею з наступних підстав: 03.01.2020р. між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z07.00207.006167633, відповідно до п.1.7 якого банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 45 663,01 грн. на рахунок № [NUMBER] позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк»; оскільки [PERSON] як позичальниця згідно умов Кредитного договору №Z07.00207.006167633 власних зобов`язань не виконувала, станом на 07.10.2021р. у неї утворилася заборгованість за таким Кредитним договором у розмірі 69 581,07 гривень, з яких: строковий основний борг - 22 390,3 грн., прострочений основний борг - 21 275,55 грн., прострочені проценти - 6 091,89 грн., строкові проценти - 547,73 грн., строкова плата за обслуговування кредиту - 2 584,46 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту - 16 691,14 грн.; відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом; згідно з ч.1 ст.87 та ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; аналогічне визначено підпунктом 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 (надалі - Порядок), згідно якого нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; на підставі вище вказаних положень чинного законодавства АТ «Ідея Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального Сазонової О.М. із заявою про вчинення виконавчого напису та стягнення з [PERSON] 69 581,07 грн. боргу за Кредитним договором та 1 900 грн. витрат на його вчинення, разом - 71481,07 грн.; АТ «Ідея Банк» 11.10.2021р. надіслало позивачці вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, якою [PERSON] повідомлена про те, що в неї наявна заборгованість згідно Кредитного договору, вказано розмір боргу, а також з чого він складається, попереджено [PERSON] про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір відповідача у випадку його непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення відповідної вимоги; додатком до вище вказаної вимоги було долучено також довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором, що містила інформацію про загальний розмір боргу, а також кожну його складову; разом з тим, після надсилання АТ «Ідея Банк» вищевказаної вимоги, яку позивачка отримала 13.10.2021р., остання жодним чином не висловила заперечень щодо її змісту; викладене свідчить про те, що позивачка погодилась з вимогами АТ «Ідея Банк»; позичальниця зобов`язувалася погашати заборгованість за кредитним договором в період з 03.02.2020р. по 03.07.2022р. у сумах, передбачених графіком щомісячних платежів, однак вносила кошти на погашення кредиту лише із 02.04.2019р. по 20.07.2020р.; отже, боржниці було відомо про наявність кредитної заборгованості перед кредитором та доцільність погашення такої; крім того, на адресу позивачки було надіслано вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань та довідку-розрахунок заборгованості, які містили інформацію про наявність кредитної заборгованості, її розмір, складові; позивачці було відомо про наявність у неї кредитної заборгованості та доцільність погашення такої, проте до чи на момент вчинення виконавчого напису нею не було оспорено ані факт наявності такої заборгованості, ані її розмір; крім того, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів; нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється; здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії; безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністри України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік); згідно з ч.2 Переліку, для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; на виконання вимог Переліку АТ «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення 12.11.2021 року виконавчого напису №16258, в тому числі: заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису, кредитний договір №Z07.00207.006167633 від 03.01.2020р., довідку АТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів, вимогу АТ «Ідея Банк» до [PERSON] про усунення порушення кредитних зобов`язань, довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] , виписку по рахунку [PERSON] , детальний розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором Z07.00207.006167633 від 03.01.2020р., список №3 ф.103, список від АТ «Укрпошта», опис вкладення у цінний лист, фіскальний чек АТ «Укрпошта»; позивач не довела у чому полягає спірність заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі, що є обов`язком позивача в таких категоріях справ; банк надав нотаріусу усі необхідні документи, сукупний аналіз яких дає змогу стверджувати, що такі в повній мірі встановлюють суму заборгованості позивача як боржника перед АТ «Ідея Банк», із врахуванням усіх сплат, визначених умовами Кредитного договору та внесеними боржником; на підтвердження заборгованості банком нотаріусу було надано виписку по поточному рахунку [PERSON] , яка у відповідності до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним бухгалтерським документом і з якої вбачається видача [PERSON] кредиту, усі погашення по кредиту та їх зарахування, а тому твердження позивача про ненадання первинних бухгалтерських документів є голослівними; твердження позивача щодо того, що жодних вимог їй не надходило, є недостовірним; АТ «Ідея Банк» надіслало позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань; постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, на яку покликалась позивачка, не визначає моменту, з якого втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р., внаслідок чого така втрачає чинність в загальному порядку. Відповідач вважає, що спірний виконавчий напис №16258, вчинений 12.11.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., є законним та вчиненим з додержанням норм чинного законодавства. ІІІ. Позиція учасників справи. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи містяться її письмові заяви, в яких така зазначає, що вона підтримує заявлені позовні вимоги, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без її (позивачки) участі. Представник відповідача Акціонерного товариства «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому наявне клопотання представника відповідача про розгляд даної справи у (його) представника відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилася; причини її неявки суду невідомі; клопотань про відкладення судового розгляду чи про вирішення справи у її відсутності суду не надала, а також не скористалася процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у строк, встановлений ухвалою суду від 13.06.2023 року. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилася; причини її неявки суду невідомі; клопотань про відкладення судового розгляду чи про вирішення справи у її відсутності суду не надала, а також не скористалася процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у строк, встановлений ухвалою суду від 13.06.2023 року. На виконання ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 24.10.2023р. про витребування доказів, приватний виконавець Шелінська Ю.А. надіслала копії матеріалів виконавчого провадження ВП [NUMBER]. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. IV. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 01.06.2023р. позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - залишено без руху. Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 13.06.2023 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; залучено до участі у даній справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонову Олену Миколаївну та приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінську Юлію Андріївну (офіс приватного виконавця: 79029, Львівська обл., м.Львів, вул.Окружна, 57а, кабінет 201) в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору; постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 13.07.2023 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 24.10.2023 року клопотання позивачки [PERSON] про витребування доказів задоволено; ухвалено витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких вчинено виконавчий напис №16258 від 12.11.2021 року; ухвалено витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни належним чином завірену копію виконавчого провадження [NUMBER] щодо стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса №16258 від 12.11.2021 (стягувач - Акціонерне товариство «Ідея Банк», боржник - [PERSON] ). V. Обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 03.01.2020р. [PERSON] та Акціонерне Товариство «Ідея Банк» уклали Договір кредиту та страхування №Z07.00207.006167633. Згідно з Додатком №1 до вказаного договору «Паспорт споживчого кредиту», тип кредиту - споживчий кредит, мета отримання кредиту - споживчі цілі. 12.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №16258 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» невиплачених в строк грошових коштів на підставі Договору кредиту та страхування №Z07.00207.006167633 від 03.01.2020 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] , за період з 04.10.2020р. по 07.10.2021р. включно в розмірі 69 581, 07 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1900 грн., на загальну суму 71 481 (сімдесят одна тисяча чотириста вісімдесят одна) гривня 07 коп. Згідно зазначеного виконавчого напису, строк платежу за кредитним договором настав 03.09.2020р. Відповідно до змісту, виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення та має бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення. 30.12.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни відкрито виконавче провадження [NUMBER] щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. №16258 від 12.11.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» грошових коштів в розмірі 71 481,07 грн. VI. Застосовані судом норми права. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, згідно зі ст.87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Положеннями статті 50 Закону «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статтей 15, 16, 18 ЦК України, статтей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 липня 2017 року у справі за №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У пунктах 17, 18, 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року №1172 (далі Перелік)». При вчиненні виконавчого напису, нотаріус зобов`язаний запитувати пояснення боржника щодо безспірності заборгованості. Такої позиції також дотримується Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2021 року по справі №758/14854/20. Крім того, у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про відсутність законодавчих підстав для вчинення відповідного виконавчого напису. Так, згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (із змінами, внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662), передбачено можливість стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин, за умови подання нотаріусу оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду №826/20084/14 від 22.02.2017р. визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: « 11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Цією ж постановою Київського апеляційного адміністративного суду №826/20084/14 від 22.02.2017р. зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, тобто Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зазначеним пунктом 2, - визнано незаконною та нечинною. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VII. Висновки суду. Встановлено, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 12 листопада 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Однак, як убачається з матеріалів справи, серед документів наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку - відсутній. Зазначені обставини відповідачем неспростовано. Так, відповідач подав відзив на позовну заяву, однак самого договору, який був підставою для вчинення виконавчого напису, разом з відзивом суду не надав. Між тим, виконавчий напис не може існувати окремо від документу, який встановлює заборгованість та з приводу якої вчинено такий виконавчий напис. Копію зазначеного Договору кредиту та страхування №Z07.00207.006167633 від 03.01.2020 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] , який був підставою для вчинення виконавчого напису, на адресу суду скерувала приватний виконавець Шелінська Ю.А. разом з копіями інших матеріалів виконавчого провадження ВП [NUMBER]. При цьому суд звертає увагу, що даний договір не є нотаріально посвідченим договором, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Відтак, стороною відповідача в розпорядження суду не надано нотаріально посвідченого Договору кредиту та страхування №Z07.00207.006167633 від 03.01.2020 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] , на підставі якого було вчинено виконавчий напис №16258 від 12.11.2021р. З огляду на вищевикладене, вчиняючи 12.11.2021 року виконавчий напис №16258, приватний нотаріус Сазонова О.М. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів, у редакції постанови №662, який на той час вже був нечинним, згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. Суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Сазонова О.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 12.11.2021 року не врахувала обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити товариству у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Таким чином, судом встановлено, що приватний нотаріус вчинила виконавчий напис 12.11.2021 року про стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів та не перевірила, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку. Боржник має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку та може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд також зазначає, що позивачка [PERSON] оспорює наявність заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору між сторонами стосовно заборгованості, як такого. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Доказів того, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус перевірив та впевнився у відсутності спору щодо наявності заборгованості та її розміру, строків виконання, матеріали справи не містять. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс між інтересами позивачки та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню мають бути задоволені в повному обсязі. За таких обставин, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. №16258, виданий 12.11.2021 року, яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» невиплачених в строк грошових коштів на підставі Договору кредиту та страхування №Z07.00207.006167633 від 03.01.2020 року за період з 04.10.2020р. по 07.10.2021р. включно в розмірі 69 581, 07 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1900 грн., на загальну суму 71 481 (сімдесят одна тисяча чотириста вісімдесят одна) гривня 07 коп. - необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, що не позбавляє кредитора права на звернення до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує також усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема те, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року). VIII. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із звільненням позивачки [PERSON] від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» та з врахуванням того, що її позовні вимоги задоволено у повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави 1073,60 грн. судового збору.

Outcome: approved