Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивач ЖБК «Автотранспортник-3» звернувся до суду з вимогою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 72 539,86 грн. та судові витрати. Вимоги позову обґрунтовано тим, що позивач здійснює обслуговування буд. [ADDRESS] , при цьому відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в цій квартирі, що підтверджується ордером № 3811 від 31.01.1986 та довідкою ЖБК «Кристал-18» № 1/26.10 від 26.10.2023 про власника квартири та проживаючих у ній осіб. Відповідачі несвоєчасно та не у повному обсязі сплачують щомісячні внески на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.05.2007 по 30.09.2023. Зважаючи на викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 15.11.2023 відкрито провадження по справі, постановлено змінювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачами до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останні належним чином повідомлялись про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Оскільки відповідачі про розгляд справи повідомлялись належним чином, відзив на позовну заяву не подали та не повідомили причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ЖБК «Кристал-18» забезпечує обслуговування та експлоуатацію багатоквартирного [ADDRESS] , та утримує його прибудинкову територію га підставі Статуту ЖБК «Кристал-18», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та договорами з обслуговуючими організаціями. ЖБК здійснює експлуатацію та ремонт належного йому житлового фонду, прибудинкової території за рахунок коштів кооперативу на засадах самооплатності. Витрати ЖБК по технічному обслуговуванню водопровідних, каналізаційних, теплофікаційних та електричних мереж та пристроїв будинку відшкодовуються кооперативу підприємствами, які отримують прибутки від експлуатаційних мереж та пристроїв. Оплата за користування тепловою та електричною енергією, газом, водопроводом та каналізацією в будинку кооперативу проводиться по тарифам, встановленим для державного житлового фонду. ЖБК має право укладати договори, пов`язані з експлуатацією та ремонтом жилого будинку та утримання прибудинкової території, а також інші угоди, відповідно до цілей його діяльності. ЖБК вправі отримувати внески на експлуатацію жилого будинку та утримання прибудинкової території, інші внески. Члени ЖБК зобов`язані виконувати вимоги статуту та рішення загальних зборів членів кооперативу та своєчасно вносити платежі на покриття витрат кооперативу по експлуатації, капітального ремонту житлового будинку та утримання прибудинкової території, внески до спеціальних фондів та плату за комунальні послуги. Громадяни, які придбали у власність жилі приміщення в будинку ЖБК та не виявили бажання вступити до членів кооперативу здійснюють оплату за користування комунальними послугами у встановленому для членів ЖБК розмірі, а також беруть участь в загальних витратах кооперативу по експлуатації і капітальному ремонту будинку та утриманню біля будинку території пропорційно балансовій вартості належної їм частки. У справі наявні копії протоколів загальних зборів членів ЖБК «Кристал-18», якими затверджувались розміри внесків на управління будинком і прибудинковою територією, які є чинними, у встановленому законом порядку недійсними не визнавались, та доказів зворотному матеріали справи не містять. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА, та [PERSON] є власником квартири, що підтверджується ордером №3811 від 31.01.1986 року. Відповідачі користуються послугами, але не виконують зобов`язання по сплаті заборгованості за надані позивачем послуги. Свої зобов`язання відповідачі виконують неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість, та доказів зворотному з боку відповідачів суду надано не було. Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відповідно до ст.ст. 145, 149 ЖК України, відповідач зобов`язаний своєчасно вносити платежі на покриття витрат по експлуатації та капітальному ремонту будинків та утримання прибудинкової території, внески до спеціальних фондів та плату за комунальні послуги. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду розрахунок заборгованості за надані послуги за період з 01.05.2007 по 30.09.2023. Наведений розрахунок стороною відповідачів в ході розгляду справи спростовано не було, як і не надано доказів належної сплати за надані послуги. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За положеннями п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , а [PERSON] , як член сім`ї власника постійно проживає у будинку, користується комунальними послугами, які кооператив надає, що свідчить про їх членство в кооперативі, доказів виходу з членів кооперативу відповідачами не надано. За приписами ст. 179 ЖК УРСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує внески на утримання будинку та прибудинкової території, допустили заборгованість з їх оплати. Відповідно до розрахунку, який міститься в матеріалах справи, заборгованість за період з 01.05.2007 по 30.09.2023 становила 47 504,21 грн. Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Також, позивачем нараховано на суму заборгованості, у відповідності до ст. 625 ЦК України, інфляційні втрати у розмірі 20 238,88 грн. та 3 % річних у сумі 4 796,77 грн. Суд вважає, що вказаний розрахунок здійснено за вірною методикою і з урахуванням оприлюднених у встановленому законом порядку індексів інфляції та жодних доказів, які б спростовували вказаний розрахунок, стороною відповідача суду надано не було, а тому вимоги позивача в частині стягнення зазначених сум інфляційних витрат та трьох відсотків річних є також обґрунтованими та законними. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, стороною відповідачів доводи позову не спростовано, а тому суд вважає, що із відповідачів на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожиті комунальні послуги, а також втрати від інфляцій та 3 % річних в загальному розмірі 72 539,86 грн. Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесення вищевказаних витрат позивач долучив до позовної заяви: договір про надання правової допомоги № Р/29092023/К-12 від 29.09.2023, укладений між ЖБК «Кристал-18» та ТОВ «КИЇВСЬКИЙ ЦЕНТР ПРАВА», Акт №508 прийому-передачі виконаних робіт від 25.10.2023року, платіжну інструкцію №23/10/2023 від 23.10.2023 щодо оплати правових послуг на суму 5 880 грн., розрахунок витрат на правову допомогу від 08.11.2023. Відповідно до Висновку Великої Палати у справі №755/9215/15-ц, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, суд доходить до висновку за доцільне стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial