Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

короткий виклад обставин справи. 7.12.2023 [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Крамар В. П., звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 8000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.12.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та [INFO] в них народилася дочка [PERSON] . У зв`язку із відсутністю добровільної згоди між подружжям щодо порядку й розміру визначення витрат на утримання дитини, позивачка змушена звернутись до суду про стягнення аліментів. Так як позивачка не має самостійного доходу, вихованням дитини займається одна, тому стягнення аліментів є одним із способів захисту інтересів дочки, забезпечення одержання нею коштів, які необхідні для її життєдіяльності. З огляду на те, що відповідач офіційно не працює, проте має стабільний дохід (займається рекламною діяльністю в Інтернет ресурсі), який становить 60 000 грн, інші особи на його утриманні відсутні, отож вважає прийнятним визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн. щомісячно. Позиція учасників процесу. Позивачка [PERSON] чи її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, 21.02.2024 останній подав клопотання про розгляд справи без їх участі, відповідно до якої позовні вимоги підтримують та просить такі задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив та відзиву на позовну заяву не подав. Процесуальні дії у справі. Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 951/988/23 передана 7.12.2023 судді Гриновець О. Б. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 12.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у справі. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Із копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 02.06.2016 видно, що Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 709 /а.с. 7/. Згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.05.2018 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] народилася [INFO] , батьки є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 8/. Відповідно до копій витягів з реєстру територіальної громади № 2023/010000417, № 2023/010000510 від 6.12.2023 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що є також місцем проживання позивачки [PERSON] /а.с. 9,10/. Як видно з відомостей з Держарного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 30.11.2023, доходи [PERSON] з 2 по 3 квартали 2023 року становлять 148, 41 грн, 108, 04 грн та 107, 98 грн /а.с. 11/. Жодних доказів участі в матеріальному забезпеченні дитини відповідачем [PERSON] не надано та судом не встановлено. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Судом беззаперечно встановлено, що сторони по справі мають доньку [PERSON] , [INFO] . Остання перебуває на утриманні матері, батько матеріальної допомоги на її утримання не надає, тому суд вважає, що позивачка потребує матеріальної допомоги на утримання дочки. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Як визначено статтею 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України). Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приписами ст. 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років 2563 гривні. Оцінивши зібрані в сукупності докази по справі, суд дійшов висновку про задоволення позову, так як обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків, спільна дочка проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, а також відсутні обставини, які унеможливлюють надання такої допомоги батьком. Заразом, [PERSON] є працездатним, інших утриманців не має. Стан здоров`я відповідача суд вважає задовільним, оскільки доказів протилежного суду не надано й в судовому засіданні не здобуто, відповідно останній може отримувати високий постійний дохід і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка в прохальній частині позову просить починати стягнення з 1 грудня 2023 року, проте не надала суду жодних доказів того, що з 1 грудня 2023 року вживала заходів щодо одержання аліментів. З огляду на вимоги ст. 79 СК України суд доходить до переконання, що аліменти необхідно стягувати з дня реєстрації позовної заяви в Козівському районному суді Тернопільської області, а саме 07 грудня 2023 року. Суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню, шляхом стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 5000,00 грн, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи стягнення з дня подання позову 7.12.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Слід роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Також згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи імперативну вимогу наведеної норми, суд дойшов висновку, що рішення в частині стягнення з [PERSON] аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивачка при зверненні до суду з таким позовом звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

Outcome: partial