Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Заявник - [PERSON] , звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що трудова книжка серії [NUMBER] належить [PERSON] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Куйбишевським РВДМУ УМВС України в Донецькій області 04.07.1997 року. В обґрунтування заяви зазначає, що відповідно до паспорта громадянина України її прізвище, ім`я та по батькові - [PERSON] . Проте в трудовій книжці серії [NUMBER] запис здійснено російською мовою - « [PERSON] ». У зв`язку з вказаними розбіжностями у заявниці виникли труднощі при оформленні на пенсію за віком, оскільки вказані розбіжності у написанні прізвища в трудовій книжці були виявлені працівниками Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про що повідомлено Пенсійний фонд України Головне управління пенсійного фонду України в м.Києві Управління обслуговування громадян відділ обслуговування громадян №1, у зв`язку з чим їй було відмовлено в оформлення пенсії. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01.12.2023 року відкрито провадження у справі. 26.02.2024 до суду надійшла заява Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області, відповідно до якої просить відмовити у задоволенні заяви про встановлення юридичного факту, а провадження у справі №752/24812/23 закрити. Посилається, що обставини справи свідчать про наявність спору щодо трудового стажу заявника, що дає право на призначення пенсії, який має вирішуватися в порядку позовного провадження. Крім того, зміни в трудовій книжці здійснюються, відповідно до Порядку ведення трудових книжок затверджений наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників». Просить розгляд справи проводити без участі представника Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області. Заявник в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила. 27.02.2024 року від представника заявника до суду надійшла заява про розгляд справи без участі заявника та її представника, просив заяву задовольнити. Заінтересована особа - Головне управління пенсійного фонду України в Черкаській області в судове засідання свого представника не направило, про розгляд справи повідомлялося належним чином. Заінтересована особа - Головне управління пенсійного фонду України в м.Києві в судове засідання свого представника не направило про розгляд справи повідомлялося належним чином. 18.12.2023 року на адресу суду надійшла заява, про розгляд справи у відсутності представника Головного управління пенсійного фонду України в м.Києві Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності нез`явившихся осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правилами ст. ст. 94, 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.6. ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 25.05.1963 року, « [PERSON] », народилася [INFO] , в м.Донецьк. В Свідоцтві про народження запис виконано російською мовою. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Куйбишевським РВДМУ УМВС України в Донецькій області 04.07.1997 року, прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено « [PERSON] », яка народилась [INFO] , в м.Донецьк. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.09.2020 №3001-5000303522 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка народилася в м.Донецьк, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Трудова книжка на ім`я заявниці оформлена 07.02.1982 російською мовою, у якій зазначено прізвище, ім`я та по батькові « [PERSON] , дата рождения - [INFO] ». Листом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 06.06.2023 року № 2600-0204-8/112554 заявниці було повідомлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 02.06.2023 відмовлено у призначенні пенсії, відповідно до якого за наданими документами не було зараховано до страхового стажу період роботи за записами трудової книжки та період навчання, оскільки прізвище не відповідає паспортним даним заявника «[PERSON] - [PERSON] - [PERSON]». З наданих суду документів вбачається, що заявницею доведено ті обставини, що [PERSON] ( [PERSON] (рос.мовою), на ім`я якої видані паспорт громадянина України, трудова книжка, є однією і тією ж особою, тобто вказані документи належать останній. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що заява, є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved