Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 листопада 1988 року сторони зареєстрували шлюб у Лопушненській сільській раді народних депутатів Лановецького району, про що зроблено запис за № 2. За час шлюбу у них народилися діти, які є повнолітніми. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, немає взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини припиненні більше двох років, сторони спільного господарства не ведуть. Відповідач добровільно відмовляється розірвати шлюб. Ухвалою судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано для розгляду за підсудністю до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 602/793/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. 12 листопада 1988 року сторони зареєстрували шлюб у Лопушненській сільській Раді народних депутатів Лановецького району, про що зроблено запис за № 2, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 12 листопада 1988 року. Неповнолітніх дітей від цього шлюбу у подружжя немає. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з тим, що позивачкою не заявлено вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved