Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з вищевказаним позовом. У позовній заяві зазначає, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 17.07.2014 року. Від даного шлюбу у сторін є четверо дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Підставою звернення до суду позивач зазначає те, що поступово шлюбні стосунки погіршувались і наразі у сторін взагалі відсутнє взаєморозуміння через несумісність характерів. Спроби позивача примиритися з відповідачем виявились невдалими. З листопада 2023 року сторони припинили вести спільне господарство, спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим та суперечить інтересам позивача. Просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 14.12.2023 року, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі, з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання позивач не з`явився. Позивачем 18.01.2024 року подана заява про розгляд справи за її відсутності, просить суд позовні вимоги задовольнити. Представником позивача 22.02.2024 року через електронний суд надано заяву про слухання справи за його відсутності та відсутності його довірителя, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі через розміщення оголошення про виклик останнього на офіційному сайті суду. Причин неявки суду не повідомив, заперечень чи відзиву не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки у судове засідання учасники справи не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у ч. 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Згідно з ч. 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 17 липня 2014 року, про що зроблено актовий запис № 1328, та видано Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] .(а.с. 13) Від даного шлюбу у сторін є четверо дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с. 14-17) Наявні матеріали справи свідчать про те, що сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, не мають намір відновлювати сім`ю та бажають розірвати шлюб. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - це одна з основних його засад, шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка обумовлює його добровільний характер. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та зазначені фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір.

Outcome: approved