Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд розірвати договори оренди землі, які укладено між позивачем та відповідачем, та покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що позивач є власницею земельних ділянок площами 0,7547 га та 2,4275 га відповідно, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, які на підставі договорів оренди від 01.07.2019, укладених терміном на 10 років з правом пролонгації, вона передала відповідачеві на умовах, визначених у договорах. Всупереч умовам вказаних договорів оренди позивач не отримала жодної орендної плати, а сам факт систематичного порушення договорів оренди землі щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору. Ухвалою суду від 26.12.2023 відкрито спрощене провадження у даній справі без виклику сторін (а.с. 23). 30.01.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відновити строк для подання відзиву та відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог. Представник відповідача зазначив, що ним пропущено встановлений термін для подання відзиву на позовну заяву, у зв`язку з тим, що подано велику кількість позовних заяв до відповідача та у зв`язку з необхідністю опрацювання великої кількості документів, які мають доказове значення. Обгрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідача посилається на те, що відповідно до відомості на виплату готівки №3-2020БСБСж від 15.12.2020 позивач отримала кошти та поставила підпис, чим підтвердила отримання орендної плати за користування земельними ділянками за 2020 рік. Відповідно до відомості на виплату готівки №-2021 бсбсж від 24.12.2021 позивач знову отримала орендну плату за договорами оренди, знову підтвердивши отримання коштів, а саме за користування земельними ділянками за 2021 рік. Орендну плату за 2019 рік позивачу виплачено ТОВ "СХІД-АГРОТРЕЙД" за повний рік на підставі раніше укладеного договору оренди землі. До того ж, відповідачем вживалися заходи щодо погашення заборгованості по орендній платі, а саме було направлено лист - повідомлення, у якому зазначено місце та час отримання орендної плати за 2022-2023 роки або ж прохання надати позивачем реквізити свого карткового рахунку для перерахування орендної плати за користування земельними ділянками. Окрім цього, представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач жодного разу не звертався до відповідача з питання отримання орендної плати (а.с. 26-33). Представник позивача скориставшись своїм правом 02.02.2024 подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що відзив відповідача не може бути прийнятий судом до уваги та до нього мають бути застосовані наслідки, встановлені ст. 126, ч. 8 ст. 178 ЦПК України, адже його подано із пропуском процесуального строку та без додержання вимог ч. 4 та п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України. На думку представника позивача, підстави для поновлення вказаного строку не є поважними. Доводи та аргументи відповідача, а також надані ним разом із відзивом на позовну заяву докази не спростовують тверджень позивача щодо невиконання умов договорів оренди в частині оплати орендної плати на систематичній основі, адже доказів на підтвердження сплати орендної плати з 2019 по 2022 рік взагалі не надано. Відповідно до відомостей на виплату готівки від 15.12.2020 та від 23.12.2021 відповідачем нараховувалась орендна плата за укладеними договорами у значно меншому розмірі. Звертає увагу суду, що лист-повідомлення з пропозицією про погашення заборгованості за 2022-2023 роки було направлено на адресу позивача вже після одержання заяви-вимоги про розірвання договору оренди та звернення до суду з позовною заявою (а.с. 35-38). Враховуючи вищевикладене, а також наведені мотиви, позицію представника відповідача, а також те, що представник позивача скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив, в якій виклав аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень, з метою повноти та об`єктивності судового розгляду, суд вважає за необхідне поновити строк для подачі відзиву. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно\~ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею земельних ділянок з кадастровим номером 1825080900:08:000:0089, площею 0,7547 га та кадастровим номером 1825080900:06:000:0585, площею 2,4275 га, які розташовані на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №095538 від 13.08.2004 (а.с. 13). 01.07.2019 позивач уклала з відповідачем договори оренди землі строком на 10 років з правом пролонгації, згідно якого ТОВ «Благодійний Союз (БС)» прийняв у строкове платне користування вищевказані земельні ділянки, які зареєстровано 25.10.2019 та 24.01.2020 (а.с. 4, 5, 7, 8, 10, 11-12). Пунктами 8 та 9 договорів передбачено, що орендна плата у розмірі 7 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 459,38 грн. та 1995,01 грн. вноситься щорічно в строк до 31 грудня поточного року. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (п. 24 договорів). 30.06.2023 позивачем було направлено ТОВ «Благодійний Союз (БС)» заяву про розірвання договорів оренди у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договорів в частині оплати орендної плати (а.с. 6, 14). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Звертаючись до суду із цим позовом, [PERSON] посилалась на те, що вона не одержала орендну плату за час користування відповідачем земельними ділянками упродовж 2019-2022 років, а тому договори підлягають розірванню. За статтею 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Водночас у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України вказано таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Статтями 627, 629 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 дійшов висновку, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України. При вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18). Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що вважається істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 542/51/22. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2023 року у справі № 387/800/21 (провадження № 61-7310св22). За загальним правилом у разі наявності вини орендаря у систематичній несплаті орендної плати (два та більше випадки) орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди землі. Отже, відповідно до статті 141 ЗК України та статті 32 Закону України «Про оренду землі» підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору у цій частині. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18), від 13 лютого 2023 року у справі № 551/543/20 (провадження № 61-572св22). У спірних правовідносинах строком є виплата орендної плати саме до 31 грудня поточного року і невиконання відповідачем обов`язку сплатити орендної плати у строк, визначений умовами договору, і є несплатою орендної плати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачеві нараховано за земельні ділянки, які є предметами договорів оренди землі від 01.07.2019 у 2020 та у 2021 році орендну плату у розмірі 1705,31 грн. та виплачено її після відрахування податків у розмірі 1372,77 грн. (а.с. 30, 31). Відповідно до правового висновку викладеного в постанові Верховного Суду по справі № 614/805/16-ц від 27.06.2018, доказами отримання коштів позивачем у рахунок сплати орендної плати можуть бути лише письмові докази. За таких обставин, суд приймає до уваги відомості на виплату готівки, як належний доказ отримання [PERSON] орендної плати за договорами оренди землі від 01.07.2019. При цьому суд враховує, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) суд дійшов висновку, що тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651\~ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Укладеними між сторонами договорами оренди земельних ділянок обумовлено розмір орендної плати (пункт 8 договору) в розмірі 7% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 459,38 грн. та 1995,01 грн. без урахування податків, проте з наданих представником відповідача доказів судом встановлено, що у 2020 та у 2021 році, за використання належних позивачеві орендованих земельних ділянок орендар сплачував орендну плату у меншому розмірі, ніж визначеному договорами, що свідчить про порушення останнім умов договорів. До того ж судом встановлено, що відповідач не довів виплати орендної плати за 2019 рік та 2022 рік за вищевказані земельні ділянки, що свідчить про систематичну несплату орендної плати, тому наявні підстави для задоволення позову. Доводи відповідача відносно того, що позивач не зверталась до нього за отриманням орендної плати, є безпідставними, оскільки договір не передбачає обов`язку орендодавця кожного разу звертатися за отриманням орендної плати. Водночас договорами оренди не визначено порядок розрахунку орендаря з орендодавцем (місце розрахунку, через наданий орендодавцем банківській рахунок, поштовим переводом за місцем проживання орендодавця, тощо). До того ж матеріали справи не містять даних про вчинення дій з боку відповідача для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати у строки, передбачені пунктом 9 договорів оренди, зокрема, шляхом надіслання орендної плати за місцем проживання орендодавця. Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Також, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2147,20 грн. (а.с. 9).

Outcome: approved