Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

08.09.2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не перебувала. В період відносин у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіє свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Рокитнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.11.2022, актовий запис № 183. 24.01.2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву та просив позив задовольнити частково, а саме: зменшити розмір аліментів з 1/3 частини усіх його доходів на 1/4 частину з усіх його доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 19.02.2024 року відповідач надав суду заяву в якій позов визнавав частково, а саме: в часті стягнення аліментів у рохзмірі 1/4 частини усіх його доходів на 1/4 частину з усіх його доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи просив проводити у його відсутності. 19.02.2024 року позивачка надала суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Розгляд справи просила проводити без її участі. На підставі викладеного, позивачка просила позов задовольнити та ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Рокитнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.11.2022, актовий запис № 183, вбачається, що син [PERSON] народився [INFO] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Так, відповідно положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також, положеннями ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Із змісту положень ст. 191 СК України вбачається, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки інших стягнень він не має, матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дітей. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, враховуючи обов`язок батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову частково, оскільки розмір аліментів заявлених позивачем в позові є завищеним враховуючи, законодавче встановлення розміру аліментів на дитину, а також подання відповідачем доказів, які спростовали наведені позивачем доводи, суд вважає, що необхідним і достатнім розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача є 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача,але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, встановленого законодавством, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів, за які позивачем сплачено судовий збір, то судові витрати за цими позовними вимогами слід покласти на позивача. Відповідно до п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому з урахуванням положень ч.1 ст. 141 і ч.1 ст. 142 ЦПК України, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави 536,8 гривень судового збору, за позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини. На підставі викладеного, ст. 13, 81, 141, 206, 263-265 ЦПК України, ст. 196 Сімейного кодексу України, суд, На підставі викладеного,

Outcome: partial