Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] , адвокат Єлісєєв Д.О., звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Жидачів 14.09.2002, актовий запис №52 та після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « [PERSON] ». Стислий виклад позиції сторін. В обгрунтування позовних вимог представник позивачки зазначає, що 14.09.2002 між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Жидачів, про що було видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 14.09.2002 та зроблено відповідний актовий запис №52. Подружні відносини між сторонами припинені. Сторони не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між [PERSON] та відповідачем, [PERSON] , взаєморозуміння і довіри, постійні конфлікти та недомовленості. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення не принесли жодного результату. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 16.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 02.02.2024 /а. с.19-20/. Ухвалою Жидачівського районного суду від 02.02.2024 у зв`язку із неявкою сторін справу розглядом відкладено на 20.02.2024 /а.с.25/. Розгляд справи по суті відбувся 20.02.2024 без участі сторін. Позивачка, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки [PERSON] адвокат Єлісєєв Д.О. подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності та відсутності поз-ивачки. Позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. Згідно відповіді №407142 від 15.01.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом скеровувались виклики [PERSON] , у судові засідання на зазначену адресу, однак конверти поверталися до суду із відміткою засобу зв`язку Укрпошта «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним врученням виклику у судове засідання. Відтак, суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення заочного розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема, з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачкою, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 223 ЦК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 20.02.2024 є дата складення повного тексту судового рішення - 22.02.2024. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 14.09.2002 сторони по справі зареєстрували шлюб у райвідділі РАГС м. Жидачів, про що зроблено відповідний запис №52 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] /а.с.15/. Від шлюбу у сторін по справі народилися діти, а саме: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 19.09.2018, серія [NUMBER] /а.с.7/, дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 19.09.2018, серія [NUMBER] /а.с.8/ та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 19.09.2018, серія [NUMBER] /а.с.9/. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч.ч.2,4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи Дослідивши матеріали справи, встановлено, що розлад у сім`ї є стійким, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Сім`я фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як протягом тривалого часу між сторонами існують непорозуміння. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають, оскільки їх відсутність у судовому засіданні свідчить про їх байдуже ставлення до сім`ї та збереження шлюбу. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розірвання шлюбу та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам позивачки, а тому позовні вимоги останнього є обґрунтованими та підлягають задоволенню, внаслідок чого шлюб між сторонами слід розірвати. Окрім того, враховуючи відсутність у прохальній частині позову вимог позивачки про стягнення на її користь з відповідача понесених судових витрат, а також відсутність відомостей про наявність підстав для застосування до [PERSON] вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за можливе залишити витрати зі сплати судового збору за позивачкою.

Outcome: approved