Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Просило стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування майнової шкоди 31578 грн. 18 коп., судовий збір . Свої вимоги мотивувало тим, що 7.06.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «УКРПАЛЕТСИСТЕМ» було укладено Договір добровільного страхування майна № 11/1184343/9069/19, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання відшкодувати витрати при настанні страхового випадку, стосовно застрахованого майна, яке розташоване за адресою Київська обл., м. Буча, вул. Шевченка, буд.4-А, АЗС №89. Зазначили, що 29.12.2019 о 06 год. 50 хв. в Київській області на автодорозі М-07 26 км. в м. Бучі по вул. Шевченка, 4, [PERSON] керував автомобілем LEXUS LS 460, д.н.з. [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та виражене тремтіння пальців рук; від проходження огляду на стан сп`яніння водій у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився), не врахував дорожню обстановку та безпечну швидкість руху, в результаті не впорався з керуванням та здійснив наїзд на бордюр, дорожній знак, газон, декоративні кущі, ліхтарі та металевий стовп, який впав на автомобіль DAF д.н.з. [NUMBER] та НЦП д.н.з. [NUMBER] , пошкодивши цистерну. У результаті подій всі авто, дорожній знак та інші елементи отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача майну, яке розташоване за адресою Київська обл., м. Буча, вул. Шевченка, буд. 4-А, АЗС №89, були спричинені пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонт пошкодженого транспортного засобу, який відповідно рахунку фактури № Р-2 від 03.01.2020 становив 31 578,18 грн. Вказують, що винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП, визнано відповідача, який керував автомобілем LEXUS LS 460, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується постановою Ірпінського міського суд Київської області у справі № 367/102/20 від 14.05.2020. Відповідно до страхового акту № 2300294920 від 06.02.2020 позивач визнав дорожньо- транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 31 578,18 грн. Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ «СК «Провідна», виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 31578,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 005009 від 07.02.2020. Посилаючись на ст.ст.993 ЦК та 27 Закону України «Про страхування» просить позов задовольнити . Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 30.12.2020 позовну заяву передано для розгляду до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.04.2021 відкрито у справі спрощене позовне провадження без повідомленням сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов. Згідно зі зворотнім поштовим повідомленням поштове відправлення відповідачу було повернуто з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07.06.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «УКРПАЛЕТСИСТЕМ» було укладено Договір добровільного страхування майна № 11/1184343/9069/19, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання відшкодувати витрати при настанні страхового випадку, стосовно застрахованого майна, яке розташоване за адресою Київська обл., м. Буча, вул. Шевченка, буд.4-А, АЗС №89. Як вбачається з матеріалів справи 29.12.2019 о 06 год. 50 хв. в Київській області на автодорозі М-07 26 км. в м. Бучі по вул. Шевченка, 4 сталася ДТП між автомобілем LEXUS LS 460, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та сідельним тягачем DAF д.н.з. [NUMBER] та НЦП д.н.з. [NUMBER] , що належить ПП «Укрпалетсистем». Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача майну, яке розташоване за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Шевченка, буд. 4-А, АЗС №89, були спричинені пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого майна, який відповідно рахунку фактури № Р-2 від 03.01.2020 становив 31 578,18 грн. Встановлено, що відповідно до страхового акту № 2300294920 від 06.02.2020 позивач визнав дорожньо- транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 31 578,18 грн. Позивач, звертаючись до суду з позов зазначає, що винним у ДТП є відповідач вина якого підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/102/20 від 14.05.2020. Втім, з постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 4 травня 2020 року вбачається, що провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 130 ч. 1 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. З мотивувальної частини постанови вбачається, що вину [PERSON] не встановлено. У матеріалах справи наявна довідка Нацполіції про ДТП згідно якої огляд учасників ДТП на стан сп`яніння не проводився через відсутність ознак сп`яніння. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, iншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. (ст. 1 Закону України "Про страхування"). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Відповідно до статті 5 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов`язковим. Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом. Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі 755/18006/15-ц, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Як зазначив Верховний Суд України (судові палати у цивільних та господарських справах) в постанові від 10.02.2016 у справі № 6-2878цс15, за змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разi недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Будь - яких клопотань про зміну підстав або предмету позову, залучення співвідповідача до участі у розгляді справи, позивачем заявлено не було. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. З огляду на викладене та враховуючи , що позивачем не надано доказів вини [PERSON] у вчиненні ДТП суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed