Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (надалі по тексту ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»), Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» (далі по тексту ПАТ «Дельта Банк») про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги (факторинг). Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 26 червня 2008 року між ТзОВ`Український промисловий банк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № ЗСМБ/В2-АПЗ, відповідно до якого [PERSON] , отримала кредит у розмірі 8500 доларів США строком до 24 червня 2011 року зі сплатою 15 відсотків за користування кредитом. Того ж дня між ТзОВ`Український промисловий банк» та [PERSON] укладено договір поруки № 3/Zпор/В2-08, згідно якого він поручився за виконання [PERSON] , обов`язків, що виникли на підставі основного договору. 31.08.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» укладено договір відступлення прав вимоги (факторинг) № 2302/К/3, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги на погашення (стягнення) заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася, як вважає ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором № ЗСМБ/В2-АПЗ від 26 червня 2008 року укладеним між [PERSON] , та ПАТ «Дельта Банк» та за договором поруки. Позивачка вважає, що договір відступлення прав вимоги (факторинг) № 2302/К/3 від 31.08.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», не відповідає нормам цивільного законодавства, порушує її права та законні інтереси. Згідно договору відступлення прав вимоги (факторинг) № 2302/К/3 від 31.08.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», Клієнт відповідно до умов даного Договору відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржникам, зазначених у Реєстрі заборгованості Боржників та у Переліку кредитних догорів та Договорів забезпечення, право на вимогу яка належить Клієнту на підставі Документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Клієнту набуває Права Вимоги такої Заборгованості від Боржників та передає Клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. При цьому Сторони погодили, що Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, та Права Вимог по Договорам Забезпеченая, укладених з Боржниками відступаються/передаються Клієнтом Фактору за цим Договором на основі "як є" без надання будь-яких пов`язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому Договорі. Таким чином, згідно договору факторингу сторони погодили передачу Клієнтом Фактору права вимоги за кредитними договорами у валюті кредитування - доларах США. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася, як вважає ТОВ «Фінансова ншпанія «Інвестохіллс Веста», заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором № ЗСМБ/В2-АПЗ від 26 червня 2008 року укладеним між [PERSON] , та ПАТ «Дельта Банк» та за договором поруки. Також позивачка зазначає, що в ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» відсутня ліцензія на здійснення валютних операцій. А тому вказане Товариство не було вправі укладати договір факторингу, предметом якого є саме право вимоги за валютним кредитним договором. [PERSON] , вважає, що її права безпосередньо порушені укладеним договором відступлення прав вимоги (факторинг). На підставі оспорюваного нею договору ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» пред`явлено до позивачки вимогу про стягнення заборгованості, якої на даний час не існує. Позивачка вважає, що вищевказаний договір про відступлення права вимоги є незаконним та таким, що підлягає визнанню недійсними, що і стало підставою для звернення до суду. Вказаний позов [PERSON] , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 22.12.2020 року. Ухвалою суду від 24.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі під головуванням судді Котик Л.О. 21.01.2021 року представником ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» було подано до суду відзив в якому просить у задоволенні позову відмовити. Договір про відступлення права вимоги\~повністю відповідає вимогам чинного законодавства, в зв`язку з чим відсутні підстави для визнання його недійсним. Позивачка жодним чином не обґрунтовує, яке її право порушує оспорюваний договір про відступлення права вимоги між відповідачами. Ухвалою суду від 27.01.2021 року було відкладено судове засідання. 23.02.2021 року від представника відповідача ПАТ «Дельта Банк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав безпідставності та недоведеності заявлених вимог. Ухвалою суду від 01.03.2021 року було відкладено судове засідання. 02.03.2021 року позивачкою було надано відповідь на відзив відповідача ПАТ «Дельта Банк» який за змістом частково аналогічний позовній заяві. Ухвалою суду від 01.04.2021 року було відкладено судове засідання. Ухвалою суду від 13.05.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Розпорядженням керівника апарату Володимирецького районного суду дана справа була передана на повторний автоматизований розподіл та 29.09.2021 року надійшла в провадження судді Володимирецького районного суду Іванків О.В. Ухвалою суду від 21.10.2021 року було задоволено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 16.03.2022 року було оголошено перерву в судовому засіданні. Розгляд справи завершено в порядку письмового провадження, без участі сторін та їх представників Дослідивши аргументи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено\~статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 26.06.2008 року між ТзОВ «Український промисловий банк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № ЗСМБ/В2-АПЗ, відповідно до якого [PERSON] , отримала кредит у розмірі 8500 доларів США строком до 24 червня 2011 року зі сплатою 15 відсотків за користування кредитом. Того ж дня між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено договір поруки № 3/Zпор/В2-08, згідно якого він поручився за виконання [PERSON] , обов`язків, що виникли на підставі основного договору. 31.08.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» укладено договір відступлення прав вимоги (факторинг) № 2302/К/3, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги на погашення (стягнення) заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася, заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором № ЗСМБ/В2-АПЗ від 26 червня 2008 року укладеним між [PERSON] , та ПАТ «Дельта Банк» та за договором поруки. Згідно п.1 ч.1,\~ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Згідно\~ст.49 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», під факторингом слід розуміти придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог та прийом платежів. Відповідно дост.1077\~ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно пункту 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №352 від 06.02.2014 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів) : фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Отже, у\~Цивільному кодексі України, як вбачається зі змісту ст.ст.512,\~1077 ЦК України, проведено розмежування правочинів. предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: відступлення права вимоги (цесія) та договір факторингу. Основною відмінною особливістю договорів є отримання плати за відступлення права вимоги. З аналізу ст.ст.512-518 ЦК України, можна зробити висновок, щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги відповідно до\~ст.2 ЦК України, учасниками цесії може бути будь-яка фізична або юридична особа. Разом із тим, із ч.1ст.1077\~ЦК України\~та ч.5\~ст.5 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»\~вбачається, що суб`єктний склад договору факторингу включає в себе три сторони: клієнта - фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності; фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції та боржника - набувач послуг чи товарів за первісним договором. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року, у справі №3-226гс16 та постанови Верховного Суду України 25 травня 2016 року, у справі №3- 254гс16, «якщо договір між сторонами передбачає передачу права грошової вимоги проти виплати коштів або обов`язку їх виплати, то фактично має місце фінансування однієї сторони іншою. Такі відносини мають ознаки факторингу, а отже новий кредитор повинен мати статус банку або фінансової установи, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції». Згідно п.1 ч.1\~ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»(далі - Закону), до фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом. - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Відповідно до ч.1, 2\~ст.7 Закону, юридична особа, яка мас намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі якщо відповідно до\~закону\~надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.Отже, фактор для надання фінансових послуг повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Згідно п.5 ч.1ст.1\~Закону, фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За змістом п.11 ч.1ст.4\~Закону\~факторинг є фінансовою послугою. Враховуючи, що основним критерієм розмежування договору відступлення права вимоги тобто цесії та договору факторингу є мета, відповідно метою цесії є безпосередньо передання права вимоги. Факторинг, в свою чергу має на меті отримання клієнтом фінансування за рахунок відступлення права вимоги до боржника. Відповідно до ч.1\~ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Згідно постанови Верховного Суду від 21.02.2018 року, у справі № 910/2489/17, однією із відмінних ознак факторингу від інших правочинів, які передбачають відступлення права вимоги, є передача грошових коштів у розпорядження клієнта за плату, тобто взамін права вимоги клієнт отримує від фактора послугу, що полягає в передачі грошових коштів у розпорядження клієнта з обов`язком клієнта оплатити користування ними. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Таким чином, при цесії право вимоги може бути як за плату, так і безоплатно, тоді як за договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що виступає; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Отже, в даному випадку, спочатку між позивачкою [PERSON] , та відповідачем ТзОВ «Український промисловий банк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» 26.06.2008 року укладено договір позики згідно з яким, відповідно до якого [PERSON] , отримала кредит у розмірі 8500 доларів США строком до 24 червня 2011 року зі сплатою 15 відсотків за користування кредитом. Також між ТзОВ`Український промисловий банк» та [PERSON] , укладено договір поруки № 3/Zпор/В2-08, згідно якого він поручився за виконання [PERSON] , обов`язків, що виникли на підставі основного договору. У свою чергу, відповідач ПАТ «Дельта Банк» уклав оскаржуваний договір про відступлення права вимоги від 31.08.2020 року за № 2302/К/3 із відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі\~новий кредитор), яка не має права на здійснення факторингових операцій, оскільки не є фінансовою установою. Разом із тим, зі змісту договору про відступлення права вимоги 31.08.2020 року за № 2302/К/3 року вбачається, що такий, за своєю природою, є договором факторингу, оскільки відповідно до п.4.1 даного договору, новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору, а саме\~ ПАТ «Дельта Банк», відшкодування за відступлення права вимоги за договором позики від 26.06.2008 року в сумі 858\~517,80 гривень. Натомість, відповідно до п.4 даного договору, Первісний кредитор (відповідач ПАТ «Дельта Банк») відступає за плату Новому кредитору (відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») право вимоги за договором позики від 26.06.2008 року. Вищевказане свідчить про те, що внаслідок відступлення ПАТ «Дельта Банк», вимог за договором від 26.06.2008 року № ЗСМБ/В2-АПЗ, в обмін на грошові кошти які Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» зобов`язалась сплатити на користь ПАТ «Дельта Банк», в дійсності відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останньою грошової вимоги до третьої сторони (боржника), що є основною ознакою договору факторингу. Таким чином, договір про відступлення права вимоги №2302/К/3 від 31.08.2020 року є договором факторингу. Велика Палата Верховного Суду по справі № 465/646/11 від 31.10.2018 року, для правильного застосування норм матеріального права, робить правовий висновок щодо наступного: «фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ». Представник відповідача - ТзОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" - надав суду докази того, що вказане Товариство зареєстровано у встановленому законом порядку як фінансова установа, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію Нацкомфінпослуг [NUMBER] від 30.05.2017 року. Наведене спростовує доводи позивача про те, що відповідач не наділений ознаками спеціального суб"єкта - учасника відповідних правовідносин факторингу. Що стосується тверджень позивача про необхідність ліцензування діяльності з надання послуг факторингу, то таке твердження не грунтується на законі, оскільки чинним законодавством не передбачено вимог ліцензування для даного виду діяльності. Будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог, в т.ч. доказів того, що укладений договір факторингу порушує її законні права та інтереси, [PERSON] суду не надала, у зв"язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними і в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed