Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому просить: 1) позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути з [PERSON] та [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини; 3) зобов`язати [PERSON] та [PERSON] у місячний термін, відкрити особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , для перерахування аліментів. Представник позивача мотивує позовні вимоги тим, що по [ADDRESS] проживає без реєстрації громадянка [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , був відібраний у батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради від 30.03.2021 № 52 «Про негайне відібрання дітей», у подальшому згідно з рішенням Краснокутського суду Харківської області від 15 лютого 2022 року справа № 627/333/21. Згідно з довідкою від 01.02.2022 № 21-01-09-55 [PERSON] проживає без реєстрації разом зі співмешканцем [PERSON] та двома спільними дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , власницею якого є [PERSON] . Зареєстрована [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Про місцезнаходження батька [PERSON] відомості відсутні. Постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 26.02.2021, справа № 627/150/21, гр. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження. Рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 17 березня 2022 року № 47 неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На тепер мати [PERSON] не змінила свого ставлення до неповнолітнього сина, не усвідомлює свої помилки у вихованні дитини та не здійснює дій щодо їх виправлення. Органом опіки і піклування Краснокутської селищної ради матері була надана можливість виправити проблему у стосунках зі своїм неповнолітнім сином, а саме: налагодити контакт з дитиною спочатку у телефонному режимі, потім забрати його до своєї біологічної родини. Для проходження психологічної реабілітації 07.04.2021 року дитина була влаштована до КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», який на час проведення бойових дій на території Харківської області евакуйований за адресою: [ADDRESS] . Про даний факт гр. [PERSON] було повідомлено. У відповідь була повна бездіяльність матері стосовно свого неповнолітнього сина. Відповідно до листа КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 12.01.2023 № 12.04/11 зазначено, що мати [PERSON] та родичі з її боку у 2021 році підтримували з останнім телефонний зв`язок та передавали одяг, гостинці у вигляді фруктів, солодощів та соків, цікавились його навчанням та поведінкою. Наприкінці 2021 [PERSON] відмовились від отримання передач, які йому передавала мати через родичів. 04 березня 2022 року у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації та запровадженням на території України воєнного стану, вихованці закладу, були евакуйовані. З моменту евакуації мати хлопця телефонувала йому тричі (з його слів). В останніх розмовах мати мала намір з`ясувати його ставлення щодо повернення до біологічної родини, однак [PERSON] відмовився. Телефонна розмова здійснювалась у присутності вихователя [PERSON] , яка перебуває з вихованцями в евакуації. У зв`язку із запитом служби у справах дітей Краснокутської селищної ради від 06.01.2023, вихователем [PERSON] була ще раз проведена бесіда щодо можливості та бажання [PERSON] повернутися до родини матері, однак хлопець знов відмовився про що склав у її присутності відповідний лист-заяву. З цього моменту спілкування між сином та матір`ю припинилося взагалі. Згідно з рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 28 квітня 2023 року № 113 неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , влаштовано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] на тимчасове проживання та виховання. 02 травня 2023 року начальник служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Пономаренко Л. та патронатний вихователь Павлюк С. забрали дитину з КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», де він перебував. 08.05.2023 до комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області звернувся з письмовою заявою неповнолітній [PERSON] , [INFO] , в якій прохав розглянути питання щодо позбавлення батьківських прав його батьків [PERSON] та [PERSON] . Він пояснив, що це було обдумане рішення, так як батька він взагалі не знає, а мати самоусунулася від його виховання та забезпечення, починаючи з жовтня 2021 року не відвідувала його у центрі реабілітації, його життям та здоров`ям не цікавилася. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Краснокутської селищної ради був присутній особисто неповнолітній [PERSON] , який повідомив, що мати [PERSON] не спілкується з ним останні два роки взагалі, не виявляє до нього материнської любові та турботи, не цікавиться його життям та здоров`ям. З цього він зробив висновок, що не потрібен своїй матері, і тому категорично відмовляється повертатися до її біологічної родини. Про свого батька [PERSON] неповнолітній не знає нічого взагалі і ніколи у своєму житті не бачив його та не спілкувався з ним. Громадянка [PERSON] не була присутньою на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Краснокутської селищної ради, хоча була повідомлена належним чином про місце і час засідання, про що підтвердила при спілкуванні у телефонному режимі працівнику служби у справах дітей Краснокутської селищної ради. Також вона не заперечувала той факт, що довготривалий період не спілкувалася зі своєю дитиною [PERSON] , [INFO] , та не знайшла можливості забрати його до своєї біологічної родини. Про місце проживання громадянина [PERSON] їй взагалі нічого не відомо. Тобто, громадянка [PERSON] не скористалась своїм правом звернутись до суду з позовом про повернення дитини на виховання до біологічної родини після відібрання неповнолітнього у неї, що передбачено п. 3 ст. 170 СК України, хоча була попереджена працівниками служби у справах дітей Краснокутської селищної ради про дану можливість у грудні 2022 року, та березні 2023 року (лист служби у справах дітей Краснокутської селищної ради від 03.03.2023 № 01-33/89). Представник позивача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у відкритому підготовчому засіданні, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у відкритому підготовчому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, вважала, що позбавлення її батьківських прав буде кращим для сина, враховуючи його бажання. Крім того, відповідач надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги Краснокутської селищної ради до неї про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] у відкрите підготовче засідання не прибув, надав до суду заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у відкритому підготовчому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та прохав їх задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки відповідачі не виконують свої батьківські обов`язки по вихованню та догляду за дитиною. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам цивільного законодавства, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, доходить наступного. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області /а.с.7/. Постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 26.02.2021, справа № 627/150/21, гр. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за неналежне виконання батьківських прав, у тому числі і відносно її сина [PERSON] , та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження /а.с.24/. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 15 лютого 2022 року, яке набрало законної сили 16.03.2022 року, вирішено відібрати у [PERSON] , [INFO] , неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав/а.с.62-83/. 12.01.2024 року адміністрацією КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» надано відповідь на лист № 01-28/04 від 05.01.2023 начальника служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Людмили Пономаренко, щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . У якому зазначено, що [PERSON] перебуває у Центрі з 07.04.2021 року. У 2021 та на початку 2022 роках, у зв`язку із карантинними та обмежувальними протиепідимічними заходами з метою запобігання поширенню респіраторної хвороби CОVID-19 відвідування дітей батьками в закладі було припинено, тому як і інші батьки, [PERSON] та [PERSON] не мали змоги відвідувати сина. Мати [PERSON] та її родичі підтримували з ним телефонний зв`язок, передавали гостинці, одяг, цікавились його навчанням, поведінкою та станом здоров`я. Наприкінці 2021 року [PERSON] відмовився від отримання передач, які йому передавали через родичів. 04.03.2022 року у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації та запровадження на території України воєнного стану, вихованці закладу, та разом з ними і [PERSON] , були евакуйовані. З моменту евакуації мати хлопця телефонувала йому тричі (з його слів). В останніх розмовах мати мала намір з`ясувати його ставлення щодо його повернення до родини, однак [PERSON] відмовився. Телефонна розмова була у присутності вихователя [PERSON] . 06.01.2023 вихователем [PERSON] була ще раз проведена бесіда, щодо можливості та бажання повернення [PERSON] до родини матері, однак хлопець відмовився та присутності вихователя склав відповідний лист-заяву. Батько [PERSON] до закладу жодного разу не звертався, зв`язок із сином не підтримує /а.с.22-23/. Рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області № 47 від 17.03.2022 року, вирішено надати статус дитини, позбавленої батьківського малолітньому [PERSON] , [INFO] /а.с.11/. 27.04.2023 року рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області № 92 від 27.04.2023 року, вирішено влаштувати неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , на тимчасове проживання та виховання строком на три місяці з 02.05.2023 року /а.с.13-14/. 08.05.2023 року на ім`я начальника служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Людмили Пономаренко надійшла заява неповнолітнього [PERSON] , в якій він просить внести на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Краснокутської селищної ради питання щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав його батьків [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що мати [PERSON] жодного разу після його відібрання у неї, починаючи з жовтня 2021 року, не відвідувала його у центрі реабілітації, не спілкувалася з ним по телефону і не виявляла бажання повернути його до себе. Матері була надана можливість забрати його з центру реабілітації з с. Нагуєвичі Львівської області, однак дитина вважає, що матері не потрібен. Його забрали працівники Служби у справах дітей та патронатний вихователь. Про батька [PERSON] дитина нічого не знає взагалі, батько ним не цікавиться від народження. Вказує, що цих людей він не хоче вважати своїми батьками /а.с.15/. Рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області № 113 від 25.05.2023 року, вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] /а.с16/. Як вбачається з копії висновку про позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.16-20/. Старостою Козіївського старостинського округу Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Ларисою Заєць надано характеристику на [PERSON] , з якої вбачається що [PERSON] дійсно проживає без реєстрації на території Козіївського старостинського округу за адресою: [ADDRESS] . Зареєстрована остання в с. Каплунівка Богодухівського району Харківської області. Разом з нею також проживають: [PERSON] , [INFO] - співмешканець; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - дочка; [PERSON] - не родичка; [PERSON] - не родич. [PERSON] не працює, знаходиться по догляду за дитиною. До декретної відпустки також ніде не працювала. [PERSON] частково неурівноважена, схильна до скандалів, конфліктів. Проживає за рахунок коштів, які отримує на дітей, так як і її співмешканець [PERSON] , який також ніде не працює. За останній час зі слів сусідів і завдяки проведенню постійних бесід, остання змінила свою поведінку на краще /а.с.9/. З характеристики виданої директором КЗ «ХЗОШ № 74 [PERSON] стосовно [PERSON] , учня 8-А класу КЗ «Харківська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 74 Харківської міської ради Харківської області», вбачається, що останній навчається у вказаній школі з шостого класу. За роки навчання показав себе учнем середнього та достатнього рівнів навчальних досягнень. Загальний розвиток достатній. Фізичний розвиток відповідає віку хлопця. Хлопець спокійний, стриманий, відповідальний. До доручень вчителя відноситься серйозно і добросовісно їх виконує. Не допускає пропуски уроків без поважної причини. З однокласниками підтримує дружні стосунки, у взаємних відносинах з друзями доброзичливий, щирий, адекватно реагує на зауваження дорослих, працьовитий, не має шкідливих звичок/а.с.10/. Відповідно до довідки №21.01-09-55 від 01.12.2023 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , але зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї/зареєстрованих/входять: [PERSON] , [INFO] - співмешканець; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - дочка; [PERSON] - не родичка; [PERSON] - не родич /а.с.12/. 03.03.2023 року за вих. № 01-33/89 начальником служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Людмилою Пономаренко на адресу [PERSON] направлено листа з проханням у найкоротші терміни звернутися до Краснокутського районного суду Харківської області із заявою, щодо повернення до родини неповнолітньої дитини /а.с.25/. Рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області № 240 від 27.09.2023 року вирішено завершити термін перебування неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] з 09.10.2023 року /а.с.87/. Розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 185 від 02.10.2023 року, прийнято рішення влаштувати дитину, позбавлену батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , з 10.10.2023 року на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу батьків вихователів [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] /а.с.88-89/. 10.10.2023 року Службою у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в особі головного спеціаліста сектору усиновлення та сімейних форм виховання служби у справах дітей Божка В.М., у присутності [PERSON] - патронатного вихователя, [PERSON] - фахівця із соціальної роботи КЗ «Краснокутський центр соціальних служб» Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, [PERSON] - провідного інспектора відділу розвитку сімейних форм виховання, форм виховання наближених до сімейних, та адміністрування бази даних служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації передано [PERSON] , [INFO] , особі [PERSON] - матері-виховательці дитячого будинку сімейного типу та [PERSON] - батьку-вихователю дитячого будинку сімейного типу на підставі рішення виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області № 240 від 27.09.2023 року «Про завершення строку перебування дитини сім`ї патронатного вихователя» та розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 185 від 02.10.2023 року «Про влаштування дітей [PERSON] і [PERSON] на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу»/а.с.90-91/. З відповіді № 01-23/159 від 22.01.2024 року начальника служби у справах дітей Харківської районної військової адміністрації вбачається, що [PERSON] з 10.10.2023 року виховується у дитячому будинку сімейного типу батьків-вихователів [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зі слів матері виховательки [PERSON] , за період проживання дитини в родині, [PERSON] спілкується з батьком [PERSON] виключно засобами стільникового зв`язку. Однак, з батьками-вихователями [PERSON] не намагався налагодити контакт, не цікавиться життям сина в новому сімейному оточенні, станом його здоров`я та успіхами у навчанні /а.с.84/. Як вбачається з копії щорічної інформації дільничного лікаря-педіатра для підготовки висновку про стан виховання, навчання та утримання за 2023 рік, [PERSON] , [INFO] , що проживає в сім`ї батьків-вихователів [PERSON] , вбачається, що опікун виконує рекомендації лікаря, цікавиться станом здоров`я дитини. Хлопчик правильної статури, задовільного живлення. В психофізичному розвитку не відстає, харчування повноцінне, калорійне. Діагноз - здоровий, щеплення за віком/а.с.85/. Відповідно до характеристики наданої директором КЗ «Пісочинський ліцей Пісочинської селищної ради» Харківського району Харківської області відносно [PERSON] , [INFO] , учня 9-В класу, останній зарахований до складу учнів з 26.10.2023 року, має статус дитини позбавленої батьківського піклування. Мати-вихователь одразу вийшла на зв`язок з класним керівником, щоб організувати дистанційне навчання [PERSON] , постійно контролює присутність [PERSON] на ZOOM конференціях за розкладом уроків. Володимир не систематично відвідує уроки онлайн. З боку педагогічного колективу КЗ «Пісочинський ліцей», ведеться постійне спостереження за навчанням дитини для полегшення адаптації на новому місці навчання/а.с.86/. До матеріалів справи відповідачкою додано довідку № 03-15-04/50, відповідно до якої [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН Богодухівської РДА та отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях за листопад, грудень 2023 та за січень 2024 року по 4200 грн. /а.с.93/. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, відповідача [PERSON] , дослідивши заяву відповідача [PERSON] про визнання позову, письмові матеріали на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітньої дитини, посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідачів є ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини. Так, в пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такі висновки суду повністю узгоджуються з позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 13 березня 2019 року по справі №631/2406/15-ц. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачами не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини, більш того, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Беручи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьками своїми батьківськими обов`язками по відношенню до їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що до суду надано відповідний висновок, суд дійшов висновку, що відповідачі систематично, протягом тривалого часу не виконують батьківські обов`язки, передбачені ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому в даному випадку суд вважає за доцільне застосувати такий крайній захід впливу до відповідачів як позбавлення їх батьківських прав. Що стосується вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідачів в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved