Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

11 грудня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що сторони від шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу сторін проживає з позивачем, перебуваючи на її утриманні. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року з відповідача на користь позивача на утримання вказаної дитини сторін стягуються аліменти, однак відповідач таке рішення суду не виконує, внаслідок чого у нього в рамках виконавчого провадження існує заборгованість, розмір якої станом на вересень 2023 року становить 55999,87 гривень. За таких обставин стороною позивачем на підставі норм сімейного законодавства нараховано відповідачу пеню в загальному розмірі 24079,24 гривень, які позивач і просить стягнути з відповідачем за даним позовом. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу відповідний строк для усунення виявлених недоліків її позову. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2024 року у зв`язку із повним та своєчасним усуненням позивачем віх недоліків її позову позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач, її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, натомість від представника позивача до суду надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, правом на подання відзиву не скористався, заяв, клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] у сторін народилась спільна дитина\~ син [PERSON] , на утримання якого рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року по справі №199/9033/13-ц (провадження №2/199/3243/13) на користь позивача з відповідача вирішено стягувати аліменти в розмірі 600 гривень щомісяця, починаючи стягнення з 21 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Викладені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про шлюб та народження, копією рішення суду про стягнення аліментів. Судом також встановлено, що вищевказане рішення суду перебуває на примусовому виконанні у Слобожанському ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області ПМУМЮ (м. Одеса), і станом на 01 жовтня 2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 55999,87 гривень, а станом на 01 січня 2024 року 62949,37 гривень. При цьому, державним виконавцем було також нараховано відповідачу на підставі ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» штраф в розмірі 20375,42 гривень. Викладені обставини підтверджуються копіями довідок про сплату аліментів. За наведених обставин стороною позивача на підставі ст.196 СК України на вищевказану суму заборгованості за аліментами в розмірі 55999,87 гривень за період з 01 вересня 2013 року по 01 жовтня 2023 року нараховано пеню в загальному розмірі 24079,24 гривень. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, ЦК України, Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про виконавче провадження», Конвенції про права дитини. Так, положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про права дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Нормою ст.196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Відповідно до ст.71 ч.14 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст.11, 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання може виникати в тому числі як безпосередньо з актів цивільного законодавства, так і з рішення суду. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом, зокрема , сплата неустойки. Положеннями ст.614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. За змістом ст.ст.8, 9 ЦК України наведені вище положення ЦК України підлягають застосуванню і до регулювання сімейних відносин. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до наступного висновку,

Outcome: approved