Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позовну заяву підтримали та пояснили, що позивач з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2018 року. В кінці грудня 2022 року шлюб між ними розірвано. За час перебування в шлюбі вони з відповідачем придбали автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT 2007 року випуску. Під час купівлі автомобіля позивач присутня не була. Покупцем автомобіля, згідно договору, виступав відповідач [PERSON] . Договір купівлі-продажу автомобіля оформлений територіальним сервісним центром МВС № 5942. Автомобіль було придбано за 7000 доларів США, що на той момент становило близько 260000 гривень. 05.01.2023 року, про що позивачу стало відомо пізніше, чоловік таємно від позивача, без її згоди, продав автомобіль своєму батьку [PERSON] . Договір купівлі продажу-автомобіля № 5942/2023/3589918 оформлений в територіальному сервісному центрі МВС №5942. В подальшому, в судовому порядку договір визнано недійсним. Вважають, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, а тому просять суд в порядку компенсації 1/2 частини автомобіля стягнути з відповідача на користь позивача 130000,00 грн. та судові витрати. Автомобіль залишити у власності відповідача. На пропозицію суду призначити по справі судову експертизу для визначення вартості автомобіля - відмовилися. Вважають, що в разі незгоди відповідача з визначеною вартістю машини, він повинен заявляти клопотання про призначення експертизи. Надали суду роздруківку скріншотів з сайту «OLX» на підтвердження того, що станом на 07.02.2024 року спірний автомобіль було виставлено на продаж за ціною 7800 доларів США. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнають. Пояснили, що з часу придбання, автомобіль значно втратив у своїй вартості внаслідок його використання та фізичного зносу. На пропозицію суду провести по справі судову експертизу для визначення вартості автомобіля - відмовилися. Відповідач вважає прийнятною компенсацією для позивача вартості 1/2 спірного автомобіля 70000 гривень. Проте, на пропозицію сторони позивача сплатити йому 70000 грн. і передати машину у власність позивачки - категорично відмовився. Автомобіль на продаж не виставляв. Як на сайті з`явилося оголошення - позивачу не відомо. Даний позов зареєстровано в суді 19.12.2023 року. Згідно ухвали Коропського районного суду Чернігівської області від 29.12.2023 року відкрито спрощене провадження та призначено справу до розгляду. 05.02.2024 року стороною відповідача подано зустрічний позов, який ухвалою суду від 06.02.2024 року повернуто позивачу через пропуск строку на його подання. Заслухавши учасників та дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.11.2018 року. 28.04.2023 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується рішенням Коропського районного суду від 28.04.2023 року. 14.06.2022 року [PERSON] придбав автомобіль VOLKSWAGEN, модель PASSAT 2007, номер кузова [NUMBER] , що підтверджується договором № 5942/2022/3219262. 05.01.2023 року відповідач [PERSON] продав автомобіль VOLKSWAGEN, модель PASSAT 2007, номер кузова [NUMBER] [PERSON] (своєму батькові), що підтверджується договором купівлі-продажу № 5942/2023/3589918. Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 02.08.2023 року зазначений договір купівлі-продажу визнано недійсним. Зазанченим рішенням суду, що набрало законної сили, автомобіль VOLKSWAGEN, модель PASSAT 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України: Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України: Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України: У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України: Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 8 лютого 2022 року справа № 209/3085/20 провадження № 14-182цс21 зробила наступні правові висновки. Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч. 4 ст. 71 СК згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч. 2 ст. 364 ЦК , за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. Факт відсутності у відповідача коштів для одноразової виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»). За таких обставин, висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для сплати [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля замість належної їй частки у праві спільної власності на автомобіль, є законним та таким, що направлений на справедливий захист її прав, з урахуванням дотримання балансу інтересів сторін. Щодо визначення розміру компенсації вартості 1/2 автомобіля, суд керується наступними вимогами закону. Відповідно до ст. 81 ЦПК України: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 12 ЦПК України: Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підтвердження розміру грошової компенсації сторона позивача надала суду копію договору купівлі-продажу автомобіля від 14.06.2022 року № 5942/2022/3219262. У пункті 3.1 договору вказано, що ціна транспортного засобу складає 265000 гривень. Сторона відповідача заперечує проти визначеного розміру компенсації, проте жодних доказів у встановленому законом порядку на спростування розміру компенсації суду не надала. Від призначення експертизи для визначення вартості автомобіля відмовилася. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат слід провести відповідно до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved