Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Топорівської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своєї позовної заяви позивач зазначає, що є спадкоємицею за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Остання заповіла позивачу земельну ділянку площею 0,36 га, кадастровий номер 7325080800030020069, яка розташована на території Бочковецької сільської ради, Дністровського району, Чернівецької області. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Позивач звернутися вчасно після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із зайвою про прийняття спадщини, не мала можливості, оскільки не була проінформована про смерть останньої та не знала про наявність заповіту. Про смерть [PERSON] та наявність заповіту, їй стало відомо випадково, від її сусідів, наприкінці 2023 року. Враховуючи вище викладене позивач просить суд задовольнити її позовну заяву в повному обсязі та визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном шість місяців з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 13.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 16.02.2024 року у справі замінено відповідача. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх, справу просить слухати у їх відсутності. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності та позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 27.06.2008 року [PERSON] , заповіла у власність земельну ділянку розміром 0,36 га, державний акт на право власності серія ЧВ № 003938 [PERSON] [INFO] , що підтверджується заповітом (а.с.7). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . З спадкового реєстру станом на 13.11.2023 року спадкова справа після смерть [PERSON] не заведена. У відповідності до ч.1 ст. 1223 ЦПК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс 17. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання та заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з тою, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно до ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Отже, враховуючи вище викладене та те, що позивач не був обізнаний про наявність на його ім`я складеного заповіту та нотаріус чи орган місцевого самоврядування не повідомила його про наявність заповіту, крім того позивач (спадкоємець) не проживав разом з спадкодавцем, не був родичем або членом її сім`ї, а тому не міг знати про складений на нього заповіт та у зв`язку із цим пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити в повному обсязі та поновити строк для прийняття спадщини. Відповідно до ст.. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов у підготовчому засіданні тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 605,60 грн. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved