Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

У січні 2024 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 24.01.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 26.01.2024 від позивача надійшла заява про долучення доказів на виконання вимог ухвали суду від 24.01.2024. Позовна заява вмотивована тим, що між позивачкою та відповідачем 21.09.2021 року укладено шлюб, зареєстрований Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучанського міського управління юстиції, актовий запис №489. Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинились з листопада 2023, не ведуть спільного господарства. Зазначає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому що подружніх стосунків між сторонами вже не існує, примирення між ними неможливо. Ухвалою суду від 29.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, відповідно до якої наполягає на задоволенні позовних вимог, просить проводити розгляд справи за її відсутності (а.с. 23). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов визнає повному обсязі (а.с. 22). Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд установив, що 04.03.1995 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно із ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням задоволення позову та визнання позову відповідачем, на підставі ст. 141, 142 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн. та повернути з державного бюджету на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved