Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

13.04.2020 року представник КПТМ «Криворіжтепломережа» Домбровська Є.В. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суму боргу по оплаті за централізоване опалення в розмірі 42799, 36 грн. та судовий збір в розмірі 2102, 00 грн. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі - КПТМ «Криворіжтепломережа», позивач), засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності з виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії споживачам м. Кривого Рогу для потреби опалення та гарячого водопостачання. Нарахування вартості послуг здійснюється відповідно до тарифів на теплову енергію, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (на кожен окремий період). На виконання своєї статутної діяльності КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії до відповідачу за адресою квартири, яка є його приватною власністю, а саме: [ADDRESS] . [PERSON] є споживачем послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» за адресою: [ADDRESS] , де опалення квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку та є невід`ємною частиною системи опалення цього будинку. У зв`язку з неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань, за період з 01.12.2008 року по 01.01.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 42799, 36 грн. Адміністрацією підприємства споживачу направлено повідомлення з вимогою сплатити заборгованість в добровільному порядку, однак споживачем проігноровано дане повідомлення, у зв`язку з чим представник позивача, діючи від імені та в інтересах КПТМ «Криворіжтепломережа», вимушена звернутися до суду з даним позовом. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року, ухваленим при заочному розгляді, позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення - задоволено (а.с. 46-47). 19.06.2023 року адвокат Пахомов В.В., діючи від імені та в інтересах відповідача [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 12.10.2020 року, в якій зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] з 19.07.2016 року, тобто, період заборгованості, який застосований позивачем до неї не підлягає задоволенню, оскільки вона є неналежним відповідачем за період з 01.12.2008 року по 19.07.2016 року. Крім того, позивачем по справі не були враховані кошти, які були сплачені нею за послугу, а саме 07.12.2018 року у розмірі 2000,00 грн., 22.06.2018 року у розмірі 4000,00 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 року матеріали цивільної справи передані до провадження судді Чернової Н.В. (а.с. 63). Ухвалою суду від 04.07.2023 року за заявою представника відповідача [PERSON] - адвоката Пахомова В.В. заочне рішення суду від 12.10.2020 року скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 11.12.2023 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] (а.с. 108-110). Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала судузаяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, від представника відповідача - адвоката Пахомова В.В. надійшла до суду заява, в якій він просив справу розглянути за його та відповідача відсутності, просив врахувати вимоги, викладені у заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подавала. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавала. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води населенню, яке відповідно зі ст.ст.67, 68, 162 ЖК України зобов`язане робити оплату, відповідно до особового рахунка і тарифів, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (на кожен окремий період). 19.07.2016 року між [PERSON] як продавцем, та [PERSON] як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчено державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В. та зареєстровано в реєстрі за №2-741(а.с.100-101). Положеннями Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» регламентовано обов`язки співвласників багатоквартирного будинку. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. У разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника як співвласника. Тлумачення наведених норм права у системному зв`язку надає можливість дійти висновку про те, що у даному випадку йдеться про перехід від попереднього власника до нового власника обов`язків саме як співвласника багатоквартирного будинку, передбачені законом, а не боргів попереднього власника з оплати за житлово-комунальні послуги. Тобто з моменту переходу права власності на квартиру попередній власник втрачає права і обов`язки співвласника багатоквартирного будинку, а новий власник набуває прав і обов`язків співвласника такого будинку, адже згідно з ч.1 ст.2 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. Отже, чинним законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19. Договір купівлі-продажу від 19.07.2016 року не містить застереження про переведення боргу попереднього власника [PERSON] та згоду дійсного власника [PERSON] як кредитора на таку заміну. Відповідно до ст.ст.66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Власність, відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг. Оскільки в межах періоду з 01.12.2008 року по 19.07.2016 року [PERSON] була власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , тому вона повинна нести відповідальність за його утримання та погашення боргу, що утворився до відчуження нею квартири. Визначаючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вони склались у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між КПТМ «Криворіжтепломережа» та відповідачачами не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачам надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідачів оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку - нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, Постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, провадження № 61-11107св18, Постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, провадження № 61-26204св18. Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, за змістом ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Як визначено ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Судовим розглядом встановлено, що розмір плати за послуги з постачання теплової енергії визначений в установленому законом порядку. Так, тарифи на послуги централізованого опалення передбачені на окремі періоди: з 01 січня 2011 року - постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14 грудня 2010 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа»; з 01 липня 2014 року - постановою №650 від 06 червня 2014 року; з 21 листопада 2014 року - постановою №146 від 31 жовтня 2014 року; з 01 травня 2015 року - постановою №1171 від 31 березня 2015 року; з 01 липня 2016 року по 03 листопада 2016 року - постановою №1171 зі змінами згідно постанови №1101 від 09 червня 2016 року; з 04 листопада 2016 року - постановою №1171 зі змінами згідно постанови №1782 від 06 жовтня 2016 року, з 09 липня 2017 року - постановою №1171 зі змінами згідно постанови №784 від 15 червня 2017 року, з 31 грудня 2017 року - постановою №1536 від 28 грудня 2017 року, з 06 жовтня 2018 року - постановою №240 від 27 лютого 2018 року, з 01 січня 2019 року - постановою №1752 від 10 грудня 2018 року. У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Протягом періоду з 01 грудня 2008 року по 01 січня 2020 року позивач свої зобов`язання по наданню послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] виконував належним чином, однак споживачі своєчасно та не в повному обсязі оплату за спожиті ним и послуги не вносили, в результаті чого виникла заборгованість в загальному розмірі 42799 грн. 36 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8-10). Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням актів, які є підтвердженням факту надання послуг (а.с.12-25), Тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених Постановами НКРЕ, діючих в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг та опалювальної площі житлового приміщення - 61,40 кв.м., з відображенням інформації про рух платежів по особовому рахунку споживачів. Окільки відповідно до Договору купівлі-продажу від 19 липня 2016 року, відповідач [PERSON] стала власником вказаної квартири лише з 19.07.2016 року, а тому з неї підлягає стягненню заборгованість за отриманні комунальні послуги за період з 19.07.2016 року по 01.01.2020 року, що становить 21 510,83 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідачем [PERSON] здійснювалась часткова сплата заборгованості, в загальному розмірі 8 783,00 грн., у зв`язку з чим, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за період з 19.07.2016 року по 01.01.2020 року у розмірі 21 288,53 грн. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, оскільки послуги надаються, але їх оплата не проводиться, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] , яка з 19.07.2016 року є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за період з 19.07.2016 року по 01.01.2020 рік у розмірі 21 288,53 грн., з відповідача [PERSON] , яка до 19.07.2016 року була власником квартири за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за період з 01.12.2008 року по 19.07.2016 року в розмірі 21 510,83 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2102,00 грн., сплаченого ним при подачі позову, тому, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів в рівних частинах на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved