Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Сабатюк Н.П. звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.04.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 378. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 24.04.2010 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У даному шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у них з відповідачем не склалось, через відсутність порозуміння, довіри та розходження поглядів на сімейне життя та обов`язки. На даний час між ними припиненні шлюбні стосунки та разом не проживають. Вважає, що подальше збереження цього шлюбу неможливе, так як суперечить її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31.01.2024 судом зареєстровано заяву подану відповідачем [PERSON] про визнання позову. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Сабатюк Н.П. в судове засідання не з`явились, однак представник позивача подала суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги позивач підтримає у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Крічфалушій Л.І. в судовому засіданні зазначила, що відповідач визнає позов та проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд доходить до наступного висновку: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 24.04.2010 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що складено актовий запис №378. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 19.01.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №124. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ст. 112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст.\~114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано,\~що сторони\~не підтримують\~шлюбних стосунків,не ведуть спільного господарства, відтак їх шлюб носить формальний характер та його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам позивача, в зв`язку з чим суд вважає, що відповідно до вимог ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 536,80 грн, а інші 50 відсотків судового збору у сумі 536,80 грн необхідно повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved