Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

позивач подала до суду позов, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 11 травня 2023 р. по 13 липня 2023 року у сумі 34235.46 грн. та понесені судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у день звільнення 06.08.2018 року з нею не було проведено розрахунок. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.05.2023 року у справі №462/7125/22 стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь [PERSON] ненараховану та невиплачену заробітну плату за весь час відпусток за період з липня 2004 року по серпень 2018 року в сумі 27 186 (двадцять сім тисяч сто вісімдесят шість) гривень 98 копійок. Зазначає, що кошти присуджені даною справою позивач отримала 13.07.2023 року, таким чином просить стягнути з відповідача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені за період з 11.05.2023 року по 13.07.2023 року у сумі 34235.46 грн. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. Ухвалою від 15.11.2023 року позовну заяву було залишено без руху та в подальшому недоліки усунено. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24.11.2023 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 22.12.2023 року від представника відповідача ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» - Полякова М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Зазначає, що всі виплати здійснюються в межах виконавчих проваджень, які відкривались на підставі звернень позивача, кошти стягуються з рахунку ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» періодично, після чого державний виконавець перераховує грошові кошти стягувачам в порядку черговості. Відповідачу не відома черговість перерахування коштів також зазначає, що відповідач не втручається у порядок виконання судових рішень, а тому ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» не може нести відповідальність за дії інших осіб. Зазначає, що відповідач є державним підприємством військово-оборонної галузі та входить до складу українського оборонного промислового комплексу. Також звертає увагу суду, що 01 липня 2022 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким до ст. 117 КЗпП внесено зміни, тому позивач не може претендувати на середній заробіток у відповідності до ст. 117 КЗпП України. (а.с.34-43) 04.01.2024 року позивач подала відповідь на відзив відповідача. Зазначає, що перелічені відповідачем у відзиві розглянуті справи не мають жодного відношення до даного спору, а лише свідчать про систематичне порушення законодавства відповідачем. Також зазначає, що фінансовий стан підприємства не звільняє від відповідальності, та діючими нормами трудового законодавства не передбачено підстав для звільнення роботодавця від виплати заробітної плати в разі наявності обставин непереборної сили, а тому просить позов задовольнити. (а.с.45-50) 15.01.2024 року від представника відповідача ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» - Полякова М. надійшло заперечення на відповідь на відзив. Зазначає, що позивачем пропущено тримісячний строк на звернення з позовом, оскільки позивач знаючи що їй не виплачені кошти відповідно до рішення суду яке набрало законної сили 12.06.2023 року звернулася з позовом 13.10.2023 року. Також зазначає, що позивачем невірно вказані суми та період, оскільки позивач просить стягнути середній заробіток з 11 травня 2023 року, однак рішення суду набрало законної сили лише 12.06.2023 року, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. (а.с.51-59) У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.05.2023 року у справі № 462/7125/22 позовну заяву [PERSON] до ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати за час відпусток задоволено, Стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь [PERSON] ненараховану та невиплачену заробітну плату за весь час відпусток за період з липня 2004 року по серпень 2018 року в сумі 27 186 (двадцять сім тисяч сто вісімдесят шість) гривень 98 копійок. (а.с. 14-17). Зокрема, в рішенні суду встановлено, що оскільки відповідачем не було включено позивачу для обчислення заробітної плати за час відпусток надбавку за роботу в умовах режимних обмежень з липня 2004 року по серпень 2018 року, належної до виплати відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.07.2019 року у справі № 462/7770/18, а відтак розмір такої заробітної плати збільшився. За ч.4 ст.82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до виписки з АТ Таскомбанк по картковому рахунку [PERSON] від 03.08.2023 року за період з 13.07.2023 року по 13.07.2023 року- 13.07.2023 року зараховано 27186 грн. 98 коп. Відповідно до змісту операції зазначено «№462/7125/22; 15.06.2023; ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЛЬВІВСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ЗАВОД; №72117121; кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача. (а.с.22). Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із статтями116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку. У пункті 20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Представник ДП «ЛДЗ «Лорта» у відзиві зазначає про те, що вини відповідача щодо отримання грошових коштів позивачкою 13.07.2023 року немає, оскільки усі суми виплачувались в межах виконавчих проваджень, що відкривалися на підставі особистих звернень позивачки, а відтак відповідач не може нести відповідальності за дії інших осіб. Суд критично ставиться до таких доводів відповідача, оскільки його представником не подано доказів на підтвердження обставин неможливості добровільного виконання боржником рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10.05.2023 року у справі № 462/7125/22 про стягнення з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь [PERSON] ненарахованої та невиплаченої заробітної плати за час відпусток за період з липня 2004 року по серпень 2018 року в сумі 27 186 (двадцять сім тисяч сто вісімдесят шість) гривень 98 копійок. Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що позивачка пропустила строк звернення до суду, визначений ст.233 КЗпП України, оскільки суду не подано доказів отримання нею письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Доводи представника відповідача про те, що позивачка неодноразово зверталася з позовами до ДП «ЛДЗ «Лорта» та отримувала середній заробіток за іншими провадженнями, не спростовують висновків суду у цій справі. Позивачкою подано\~розрахунок середнього\~заробітку за\~несвоєчасний розрахунок\~при звільнені,\~такий відповідачем не спростовано, свого розрахунку відповідач не надав. Водночас суд зазначає наступне. Суд вважає, що з урахуванням усіх обставин справи, висновків Великої палати Верховного суду викладених в постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, беручи до уваги те, що на користь позивача було стягнуто рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.05.2023 року у справі № 462/7125/22 ненараховану та невиплачену заробітну плату за весь час відпусток за період з липня 2004 року по серпень 2018 року в сумі 27 186 (двадцять сім тисяч сто вісімдесят шість) гривень 98 копійок, позивач не заперечує, що відповідач здійснив 13.07.2023 року розрахунок за судовим рішенням, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан в Україні, а ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним підприємством військово-оборонної галузі, слід стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені в сумі 5 000 грн., що буде достатньою компенсацію майнових втрат, які в даному випадку понесла позивач через несвоєчасний розрахунок при звільнені, співмірним із розміром заборгованості, та не призведе до надмірного фінансового тягаря для відповідача. За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при\~поданні позову\~до суд\~сплачено судовий\~збір у\~сумі 1073,60\~грн.\~що підтверджено\~квитанціями,\~які міститься\~у матеріалах\~справи (а.с.1,\~29). У зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 156,75 грн. (14,6 % від 1073,60 грн.) судового збору.

Outcome: partial