Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Адвокат Цирулевський Р.О., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Дебт Форс», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого, зазначив, що 11.08.2023 року позивачу із застосунку «Дія» стало відомо про те, що 24.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 206615 виданого 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Згідно даного виконавчого напису приватний нотаріус пропонує задовольнити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» та стягнути з [PERSON] за період з 04.07.2019 року по 28.05.2021 року включно заборгованість у загальному розмірі 26 507, 75 грн. Представник позивача вважає, що оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню в зв`язку із порушенням приватним нотаріусом порядку вчинення оспорюваного виконавчого напису, що є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис було вчинено на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, не було перевірено безспірність наявної суми заборгованості, не повідомлено боржника щодо вчинення такого напису та надання можливості позивачу висловити свої заперечення щодо заборгованості. Також, вказав, що кредитний договір № РР.КК.002/7269/06-2007 від 30.04.2008 року укладений між позивачем та ПАТ «Родовід Банк» був укладений шляхом обману та підробки документів посадовими особами банку, що встановлено вироком Оболонського районного суду міста Києва від 21.09.2012 року у справі № 1-4/12. Даним вироком встановлено, що [PERSON] грошових коштів за кредитним договором не отримувала та підписи на ньому та ряду інших документів виконані не [PERSON] ( [PERSON] ), а іншою особою. 20.09.2008 року у зв`язку із укладанням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2017 року вказаний шлюб було розірвано. 11.09.2019 року у зв`язку із укладанням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.10.2023 року було замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису № 206615 вчиненого 22.06.2021 року приватним нотаріусом Остапенко Є.М. про стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № РР.КК.002/7269/06-2007. На підставі викладеного просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 22.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 206615, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № РР.КК.002/7269/06-2007 від 30.04.2008 року; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.11.2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшла заява, в якій просив розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити із викладених у позові підстав. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи за відсутності їх представника до суду не надходила, не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву тому суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Представник відповідача ТОВ «Дебт Форс» у судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що позивачем не надано суду будь-яких доказів, які би свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань в повному обсязі, відтак, стверджувати про відсутність підстав для вчинення стягувачем виконавчого напису нотаріуса, немає. Позивач не надала також альтернативного розрахунку заборгованості. Якщо позивач вважає, що нею сплачені кошти в іншій сумі, або борг за кредитним договором сплачено, то таке твердження має бути підкріплене відповідними доказами. Вважає, що жодних обґрунтованих доводів стосовно безпідставності документу, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, боржником суду наведено не було, так само, не було надано доказів спростування заборгованості за кредитним договором, стягнення якої відбувалося за вчиненим нотаріусом виконавчим написом. Тому, підстав для твердження про те, що стягувачем неправомірно здійснено дії щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса, є безпідставними. В даних кредитних правовідносинах, ТОВ «Дебт Форс» є правонаступником права вимоги виконання боргу від первісного кредитора та є новим кредитором на підставі договору про відступлення права вимоги. Кредитний договір є чинним на даний час, позивачем не надаються будь-які докази щодо недійсності кредитного договору чи окремих його умов, відтак, твердження про неправомірність, неправильність нарахування кредитором розміру заборгованості є безпідставним. Позивач стверджує про те, що жодних кредитних договорів не укладала із ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Дебт Форс», але дані фінансові установи є правонаступниками права вимоги від первісного кредитора з яким позивачем було укладено кредитний договір. Позивач не надає жодних доказів на підтвердження таких тверджень, які мають засвідчити факт ймовірного не укладання кредитного договору, тому, такі твердження не можуть братися до уваги та слугувати належною підставою. У зв`язку із чим, у задоволенні позовних вимог просила відмовити у поновному обсязі. Крім того, разом із відзивом на позовну заяву, подала до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому зазначила, що заявлені витрати на правничу допомогу не відповідають критерію їх реальності у зв`язку з відсутністю факту їх дійсності та необхідності, а також і те, що заявлені витрати на правничу допомогу не відповідають критерію розумності. Справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною та відноситься до категорії малозначних і доводи наведені в позовній заяві ґрунтуються на загально відомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного Суду, і практику за категорією таких справ слід вважати установленою. Саме такі висновки покладені в основу позовної заяви, а тому гонорар адвоката в такому розмірі не відповідає критеріям співмірності. Просила відмовити позивачу у стягненні судових витрат на правничу допомогу. Треті особи в судове засідання також не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що22.06.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 206615, посилаючись на ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. За цим написом нотаріус пропонує стягнути з [PERSON] не виплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Вердикт Капітал», якому ПАТ «Родовід Банк» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 23 від 04.07.2019 року за кредитним договором № РР.КК.002/7269/06-2007 від 30.04.2008 року укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] . Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Пропонує задовольнити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», стягнути з [PERSON] за період з 04.07.2019 року по 28.05.2021 року включно заборгованість у розмірі 26 507, 75 грн. 24.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого напису № 206615, виданого 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № РР.КК.002/7269/06-2007 від 30.04.2008 року укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] у загальному розмірі 26 507 грн. 75 коп. Крім того, того ж дня, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. було винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди. 18.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.10.2023 року замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 206615, вчиненого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №РР.КК.002/7269/06-2007. 20.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області був зареєстрований шлюб, у зв`язку із чим, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 11.09.2019 року між [PERSON] та [PERSON] Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Київській області був зареєстрований шлюб, у зв`язку із чим, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та не чинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Згідно з позицією ВС, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та не чинною у вказаній частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 №12-5 гс 21. З матеріалів справи встановлено, що кредитний договір № РР.КК.002/7269/06-2007 від 30.04.2008 року, укладений між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] нотаріально не посвідчувався, тому, як наслідок у нотаріуса не було законних підстав для вчинення виконавчого напису. Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання свого представника не направив, відзив на позовну заяву позивача не надав, як і не надав суду жодного належного та допустимого доказу в підтвердження тому, що останнім було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису усіх необхідних для цього документів, у тому числі оригінал кредитного договору. В той же час, таких документів не надано було і представником відповідача ТОВ «Дебт Форс», який є правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал». Також, представником позивача до матеріалів справи долучено вирок Оболонського районного суду м. Києва від 21.09.2012 року, в якому зокрема встановлено, що за «відомостями та фактичними даними, що містяться у висновку експерта № 5972 від 06.08.2009 р., згідно якого підписи від імені [PERSON] : в графі "підпис власника КР" та на зворотній стороні в графі "підпис клієнта" заяви на відкриття карткового рахунку, емісію платіжної картки, відкриття кредитної лінії з пільговим строком кредитування та підключення до послуг банку від 30.04.2008; в пункті 11 графі "… [PERSON] " договору № Р.Р.КК.002/7269/06-2007 від 30.04.2008; в графі "… [PERSON] " додатку № 1 до договору № Р.Р.КК.002/7269/06-2007 від 30.04.2008 "Детальний розпис сукупності вартості максимального розміру кредиту наданого у формі КЛ-1 за КР"; в графі "Підпис клієнта" інформаційного листа про орієнтовну вартість кредиту; виконані барвником чорного кольору на першій та на 10-ій сторінці ксерокопії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] виданого Вишгородським РВ ГУМВС України в Київській області 20.04.2005 -виконано не [PERSON] ». Крім того, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 22.06.2021 року була обумовлена й іншими обставинами. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачами не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена в поставної Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі №172/1652/18. Суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про стягнення солідарно з відповідачів судових витрат на правову допомогу суд керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 25.10.2023 року між позивачем та адвокатом Цирулевським Р.О. укладено договір про надання правової допомоги. Представником позивача представлене документальне підтвердження (квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 від 31.10.2023 року) понесених витрат на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. та акт виконаних робіт з якого вбачається, що адвокат Цирулевський Р.О. надав [PERSON] наступні юридичні послуги: вивчення правової позиції у справі щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; підготовка та формування позовної заяви, клопотання про витребування доказів, заяви про забезпечення доказів; інформування клієнта про хід виконання доручення; супровід справи в суді першої інстанції до постановлення рішення у справі, що в загальній сумі становлять 8 000 грн. Отже, судом встановлено, що документально підтверджений розмір понесених витрат на правову допомогу позивача склав 8 000, 00 гривень, в той час як розмір витрат понесених позивачем на правову допомогу у розмірі 2 000, 00 грн. є не підтвердженим належними доказами, а тому в частині їх стягнення слід відмовити. Встановлено, що спір в цій справі не є складним, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача безпосередньо в судових засіданнях участі не брав, справу розглянуто за відсутності представника позивача за його заявою про це. Відтак, заперечення представника відповідача ТОВ «Дебт Форс» про те, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною, не співмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) і витраченого для цього часу, є обґрунтованими та заслуговують на увагу. Беручи до уваги викладене, а також обсяг виконаних процесуальних дій представником позивача та розмір документально підтверджених понесених витрат на правову допомогу, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. є завищеними та підлягають зменшенню до 5 000, 00 грн. та стягненню на користь позивача саме з ТОВ «Дебт Форс», який є правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки солідарне стягнення суми судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, законом не передбачене. Крім того, з ТОВ «Дебт Форс» на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial