Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 19593,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 05.07.2020 року між ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 430985. 04.09.2020 між ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (ТОВ «ФК «ЦФР») було укладено договір відступлення права вимоги № 20200904-2, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЦФР» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 430985 від 05.07.2020 року. 29.12.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено договір відступлення прав вимоги № 20211229, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №430985 від 05.07.2020 року. Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником ТОВ «ФК «ЦФР»- додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право грошової вимоги до відповідача у сумі 19593,00 грн., з яких: 15750,00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 3843,00 грн. сума заборгованості за щомісячними відсотками. Умови вказаного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти не повернуті, тому позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 19593,00 грн. та понесені судові витрати на суму. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Ухвалами Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2023 року та від 06 листопада 2023 року судом було визнано обов`язковою особисту участь відповідача [PERSON] 17.04.2023 від представника відповідача адвоката Лазорко Р.Й. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що кредитний договір є не укладеним, грошових коштів відповідачка не отримувала. Належних документів на підтвердження перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок відповідача позивачем не надано, також не надано доказів на підтвердження наявності заборгованості. Крім того, позивач не надіслав на адресу відповідача письмове повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по неукладеному кредитному договору № 430985 від 05.07.2020 року. З цих підстав просить в позові відмовити, відмовити в стягненні судових витрат по оплаті судового збору. Також просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 4000, 00 грн. 21.04.2023 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач 03.07.2020 підписала анкету-заяву та була повідомлена про умови кредитування. Відповідно до заяви про перерахування кредитних коштів позичальник просила перерахувати кошти за кредитним договором на платіжну картку № [NUMBER] . Жодних заперечень з приводу того, що Позичальник не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час підписання Кредитного договору, чи про зарахування та розподілення сплачених коштів, відповідачем висловлено не було, отже, укладення договору відповідає нормам чинного законодавства. Зазначив, що в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Крім того, згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «…. боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору… неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відповідач не виконала свій обов`язок щодо погашення заборгованості. Вказав, що позивач звернувся до ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» з запитом, що підтверджують надання (перерахування) коштів [PERSON] та після надходження запитуваних доказів, їх невідкладно буде надано до суду. Зазначив, що не вбачає підстав для відшкодування витрат відповідача на правову допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн., оскільки такі витрати документально не підтверджені. 24.04.2023 представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що кредитний договір № 430985 від 03.07.2020 між ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» та відповідачем укладено не було та грошові кошти вона не отримала, належних доказів про надання чи перерахування грошових коштів відповідачу позивачем не надано. Договір відповідач не підписувала. Також, позивач не надіслав на адресу відповідача письмове повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по неукладеному кредитному договору № 430985 від 05.07.2020 року. Також зазначив, що жодних обґрунтувань позивачем щодо неможливості подання доказів у строки, визначені ч.5 с. 178 ЦПК України, з причин, що залежали від відповідача, не наведено. З цих підстав просить в позові відмовити, відмовити в стягненні судових витрат по оплаті судового збору. Також вважає обґрунтованим розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги у сумі 4000, 00 грн. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначив, що 03.07.2020 до ТОВ «Файна готівка» звернулася відповідач [PERSON] підписала анкету- заяву про надання їй кредитних коштів, просила надати кредит у розмірі 20000 грн., після проведення верифікації сума була зменшена до 15000 грн. Кредитний договір був оформлений і підписаний 05.07.2020, паспорт споживчого кредиту, графік погашення кредиту був підписаний відповідачкою власноручно. Також власноручно відповідач зазначила в заяві номер картки, на який просила перерахувати кредитні кошти. Сума кредиту визначена у розмірі 15750 грн., з яких 750 грн. становила одноразова комісія. Кредитні кошти на карту відповідачу були зараховані двома траншами: 14500 грн. та 500 грн. Жодного платежу на момент відступлення прав вимоги відповідачем сплачено не було. Відповідно до п. 3.4.3 договору відповідач має право відмовитися від договору протягом 14 днів, але такого повідомлення відповідач не надала. Доказів про те, що відповідач не отримувала кредитні кошти нею надано не було, лише усні заперечення не можуть бути взяті до уваги з огляду на принцип більшої вірогідності доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що останні 15 років вона проживає в м. Київ, 03.07.2020 вона зайшла в «Файну готівку», щоб оформити кредит, написала заяву, підписала документи, надала працівникам копії паспорту та ідентифікаційного коду, чи підписувала документи 05.07.2020, вона не пам`ятає. Однак, її не влаштували умови кредиту, про що вона усно повідомила працівнику ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА», письмову відмову не підписувала. Стверджувала, що кошти вона не отримувала. Інших заяв та клопотань, в тому числі про витребування інформації з ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА», до суду не подавала. При цьому, суд зауважує, що відповідач підтвердила, що в анкеті- заяві, паспорті споживчого кредиту, договорі надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, пам`ятці клієнта по кредиту, графіку платежів міститься її власноручний підпис. Представник відповідача адвокат Лазорко Р.Й. в судове засідання не з`явився, згідно поданих заяв просив розгляд справи проводити без його присутності. Заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~статтею 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою\~статті 95 ЦПК України\~передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК Українивстановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05.07.2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАЙНА ГОТІВКА» (надалі ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» та відповідачем [PERSON] було укладено договір наданих коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 430985 від 05.07.2020 року, за умовами якого відповідачу надано кредит в національній валюті у розмірі 15750,00 грн. на умовах, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки (а.с.8-10). При цьому, на виконання приписів ч.1 ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодилася з умовами та правилами надання кредиту під час підписання Кредитного договору, чи про зарахування та розподілення сплачених коштів, відповідачкою суду надано не було. Також відповідно до п. 3.4.3 договору відповідач мала право відмовитися від договору протягом 14 днів, але такого повідомлення відповідач також не надала. Усні посилання відповідача про те, що вона відмовилася від кредиту, не можуть бути взяті до уваги, оскільки належних доказів на підтвердження такої обставини до суду не надано. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Банк зобов`язання за договором виконав, проте відповідач [PERSON] порушила умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконала взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 19593,00 грн. (а.с.15). 04.09.2020 року між ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" укладено договір факторингу № 20200904-2, відповідно до умов якого ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» передає (відступає) ТОВ "ФК "ЦФР» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЦФР" приймає належні ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.16-17). Згідно п.1.1. Договору факторингу, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (портфель заборгованості). Згідно п.1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані в реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. 29.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА КОМПАНІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (надалі ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступленняправ вимоги № 20211229, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.75-80). Згідно п.1.1. Договору кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (портфель заборгованості). Згідно п.1.2 Договору сторони погодили, що внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані в реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021, ТОВ "ФК "ЄАПБ" станом на 29.12.2021 набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 19593,00 грн., з яких: 15750,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 3843,00 грн. - заборгованість за щомісячними відсотками ( а.с.20, 81-83). Вказана сума -19593,00 грн., з яких: 15750,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 3843,00 грн. - заборгованість за щомісячними відсотками також підтверджується розрахунком заборгованості станом на 29.12.2021 (а.с. 15). Відповідно до інформації, наданої АТ «ТАСКОМБАНК» № 9205/47 від 20.04.2023 на адресу ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА», АТ «ТАСКОМБАНК» надає підтвердження, що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 55 від 19.09.2019 Банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів, до яких емітовані електронні платіжні засоби: 05.07.2020 о 10:58:29 на картку отримувача [NUMBER] , у сумі - 14500,00 грн., ID транзакції-1395385805, код авторизації 183081, відправник ТОФ «Файна Готівка»; 05.07.2020 об 11:01:37 на картку отримувача [NUMBER] , у сумі - 500,00 грн., ID транзакції-1395388159, код авторизації 992082, відправник ТОВ «Файна Готівка» (а.с.122-123). При цьому суд зауважує, що відповідно за заяви про перерахування коштів відповідач [PERSON] власноручно зазначила: «Прошу перерахувати кредитній кошти на мою платіжну карту «№4149629313758518», та в судовому засіданні відповідач підтвердила, що вона заповнила та підписала зазначену заяву. Доказів на спростовання вказаної довідки відповідачем до суду не надано. Заяв та клопотань, зокрема, про витребування відповідної інформації з ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА», відповідач до суду не подавала. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). З цих підстав посилання сторони відповідача на те, що відповідачка не отримувала грошових коштів та про те, що належних доказів про надання чи перерахування грошових коштів відповідачу позивачем не надано, судом до уваги не приймається. Суд критично відноситься до зауважень представника відповідача про те, що жодних обґрунтувань позивачем щодо неможливості подання доказів у строки, визначені ч.5 с. 178 ЦПК України, з причин, що залежали від позивача, не наведено, оскільки у відзиві на позовну заяву представник позивача зазначив, що «…з метою надання вичерпної інформації по справі позивач звернувся до ТОВ «ФАЙНА ГОТВКА» з відповідним загальним запитом на надання додаткових доказів, а саме доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів [PERSON] за укладеним кредитним договором» та в подальшому подав до суду клопотання про долучення вказаних доказів. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Також суд критично оцінює посилання сторони відповідача про те, що позивач не надіслав на адресу відповідача письмове повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по неукладеному кредитному договору № 430985 від 05.07.2020 року, оскільки законодавством України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Крім того, згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «…. боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору… неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Отже, відповідач [PERSON] не мала жодних перешкод для реалізації свого\~\~зобов`язання\~\~по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному\~\~договорі і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). За змістом ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, відповідачем [PERSON] не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684,00 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.

Outcome: approved