Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Відповідач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~заявою про\~ухвалення додаткового\~рішення по\~цивільній справі\~№ 210/4035/23,\~в якій\~просив суд\~стягнути з\~позивача Фізичної\~особи-підприємця[PERSON] на свою користь судові витрати у розмірі 6000,00 грн. в рахунок відшкодування правничої допомоги. Заява відповідачем подана через канцелярію суду 19.09.2023 року, про що свідчить відповідний штамп суду. В обґрунтування\~заяви,\~відповідач зазначає,\~що в\~провадженні Дзержинського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~перебуває цивільна\~справа за\~позовом Фізичної\~особи-підприємця[PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. Відповідачем [PERSON] 19.09.2023 року через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, де крім за все зазначено вимогу щодо стягнення з позивача на його користь витрат на правничу допомоги у розмірі 6000грн. Сторони при розгляді справи присутніми не були. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку всіх учасників справи. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 31 жовтня 2022 року у справі № 236/3503/20-ц (провадження № 61-19531св21). Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц (провадження № 61-9163св22) зазначив, що відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може\~виступати самостійною\~підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Встановлено, що відповідачем до постановлення судом рішення було подано відзив на позовну заяву із зазначенням розміру витрат на правничу допомогу які необхідно було стягнутина його користь в разі відмови в задоволенні позовних вимог (а.с.78-83). З матеріалів справи вбачається, що докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу було подано з додержанням строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу відповідачем [PERSON] подано до суду договір про надання правової допомоги №44 від 15.09.2023 року, укладений між адвокатом Павленко С.М. та Сімонік Ю.П. Відповідно до пункту 2 Договору про надання правничої допомоги, вартість послуг Адвоката, що надаються у відповідності з цим Договором, складає 6000 (шість тисяч) грн (а.с.80). На підтвердження наданих послуг адвоката долучено товарний чек №44 від 19.09.2023року на загальну суму 6000грн. (а.с.81). 20\~листопада 2023\~року судом\~ухвалено рішення\~по цивільній\~справі №\~210/4035/23\~за позовом\~Фізичної особи-підприємця[PERSON] \~ до\~ [PERSON] про\~захист честі,\~гідності та\~ділової репутації,\~яким відмовлено\~позивачу у\~задоволенні позовних\~вимог в\~повному обсязі (а.с.68-71). Під час ухвалення вищезазначеного рішення судом не було враховано вимоги відповідача щодо стягнення на його користь витрат на правничу допомогу, оскільки на час ухвалення рішення в матеріалах справи відзив відповідача був відсутній, що підтверджується Актом від 11.01.2024 року (а.с.77). За правилами статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Отже, суд бере до уваги, що відповідачем при подачі до суду відзиву на позовну заяву було подано розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, яку він поніс та яку просив стягнути на його користь. У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 14-16723св20) зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №640/24023/21, відповідно до якої «відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами». Представником позивача адвокатом Гайдаш Є.В. 06.02.2024 року на електронну адресу суду подано заяву про відкладення розгляду справи щодо винесення додаткового рішення з причин неотримання заяви відповідача [PERSON] щодо понесених ним витрат на правничу допомогу (а.с.89). Стороні позивача судом було надано строк для ознайомлення з матеріалами справи, проте станом на 28.02.2024 року позивачем не надано суду заперечення з приводу вимог відповідача щодо винесення додаткового рішення з приводу витрат на правничу допомогу. Суд враховує, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, справа є малозначною, та не викликає особливої складності. Долучений до матеріалів справи розрахунок витраченого часу на правничу допомогу від 19.09.2023року містить конкретний перелік виконаних адвокатом робіт, та кількості часу, який витрачений на аналіз обставин справи, збір матеріалів, підготовку відзиву на позовну заяву, клопотань тощо (а.с.83). Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року в справі № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (справа № 922/1964/21) встановлено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Позивач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Визначивши витрати, що мають бути компенсовані за рахунок позивача, враховуючи їх підтвердженність, суд приходить до висновку, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у зв`язку із відмовленням в задоволенні позовних вимог, враховуючи заперечення відповідача, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню із позивача на користь відповідача [PERSON] , а саме в розмірі 6000,00 (шість тисяч грн..), що відповідає обсягу наданих адвокатом послуг згідно з представлених доказів виконаних робіт. Тому заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved