Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

13.11.2023 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 6 902,00 грн. та інфляційні втрати в розмірі 32 066,98 грн. Вимоги позову обгрунтовані тим, що 16.03.2020 року, між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договору страхування №АК/1458224 від 06.12.2016. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 30 листопада 2020 року (справа № 761/14892/20) стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місцезнаходження: [ADDRESS] ; адреса для листування: [ADDRESS] ) 66859 (шістдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 02 копійки збитків. Постановою від 01.06.2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Яцишин А.М. відкрив виконавче провадження [NUMBER] щодо примусового виконання зазначеного рішення суду. Постановою від 07.11.2023 року приватний виконавець закінчив виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду. На підставі зазначеного позивач вважає, що є законом передбачені підстави для стягнення 3% річних та інфляційних на суму боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення ухвали про відкриття провадження по вказаній справі - 29.05.2020 року та до дня після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження - 06.11.2023 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив. Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, як зазначено в заяві, суд, на підставі ст.223, ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, продовжив слухання справи у відсутність сторін та заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 28.05.2020 року відрито провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 30 листопада 2020 року (справа № 761/14892/20) стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місцезнаходження: [ADDRESS] ; адреса для листування: [ADDRESS] ) 66859 (шістдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 02 копійки збитків. Заочне рішення набрало законної сили 30 грудня 2020 року. Як встановлено судом та зазначено в рішенні, 06.12.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та [PERSON] (далі - Страхувальник) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1458224 (далі - поліс). У відповідності до умов вказаного полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Fiat Scudo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Як вбачається з постанови Обухівського районного суду Київської області від 20.06.2017 року по справі №372/1578/17, [PERSON] 28 травня 2017 року приблизно о 19 год. 00 хв. на автодорозі Київ - Знам`янка 43 км, керуючи автомобілем «Fiat Scudo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , не був уважним, при цьому не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції при виникненні небезпеки в русі не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної запинки транспортного засобу, при цьому виїхавши на смугу зустрічного руху через суцільну лінію розмітки та повертаючись назад в свою смугу, допустив зіткнення з автомобілем «Suzuki Grand Vitara» державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався в своїй смузі в напрямку міста Обухів. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Suzuki Grand Vitara» державний реєстраційний номер [NUMBER] , було завдано механічних ушкоджень. Вказаною постановою [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України (порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортш пригоди автомобіля «Suzuki Grand Vitara» державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до Страховика - ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АК/1458224 від 06.12.2016 року. На підставі страхового акта №ОЦ/173/000/17/0280 від 28.08.2017року, ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 66859 (шістдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 02 коп., що підтверджується платіжним дорученням №595 від 28.08.2017 року. Відповідачем не було письмово повідомлено страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, що дало підставу страховику після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, оскільки він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону (п.п. «ґ). 16.03.2020 року, між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (позивачем) укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги (надалі - договір), відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договору страхування №АК/1458224 від 06.12.2016. Встановлені судом обставини не підлягають доказуванню у відповідності до положень ч.4 ст.82 ЦПК України. Постановою від 01.06.2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва відкрив виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №761/14892/20, виданого 24.05.2021 року щодо стягнення з [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місцезнаходження: [ADDRESS] ; адреса для листування: [ADDRESS] ) 66859 (шістдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 02 копійки збитків. Постановою від 07.11.2023 року приватний виконавець закінчив виконавче провадження [NUMBER] в зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі згідно з виконавчим документом. Як зазначає позивач в позовній заяві, наявні законом передбачені підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з моменту відкриття провадження у справі по день фактичного виконання рішення суду, а тому звернувся до суду з позовом про стягнення на підставі положень ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості. Відповідно до вимог ст.124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб, громадян і підлягають виконанню на всій території України. Грошові зобов`язання охоплюють усі сфери суспільного життя і виникають насамперед у сфері приватноправових (цивільно-правових) відносин. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням. Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини п`ятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Відповідно до положень статті 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання настають наслідки, передбачені цієї статтею. Згідно з цією нормою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним коштами, належними до сплати кредиторові. Частиною 5 ст. 11 ЦК України передбачено можливість виникнення грошового зобов`язання на підставі судового рішення, а відтак і застосування до боржника, що прострочив виконання такого зобов`язання, негативних наслідків, установлених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, відступаючи від висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року справа № 6-2759цс15 та від 02 березня 2016 року справа № 6-2491цс15, дійшла висновку, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Під час слухання справи судом встановлено, що у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем після ухвалення рішення та набрання ним законної сили. Якщо рішення не виконано в установленому законом порядку, прийняття судом рішення не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, так як грошове зобов`язання виникло між сторонами з факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Так як судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично виконано, суд вбачає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні нараховані на суму боргу, стягнуту рішенням суду з моменту набрання рішенням суду законної сили - 30.12.2020 року по момент виконання рішення суду - 06.11.2023 року, враховуючи що відповідач не заявляв про застосування строків позовної давності та не надав власного розрахунку заборгованості, а саме: інфляційні в сумі 29 834,70 грн. (нараховані на суму 66 859,02 грн. за період з 30.12.2020 року по жовтень 2023 року); 3% річних в сумі 5 726,03 грн. (нараховані на суму 66 859,02 грн. за період з 30.12.2020 року по 06.11.2023 року). Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial