Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області звернулась представник Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" Лозіна О.Ю. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.aval.ua» публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль». У Публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує заяву про акцепт публічної пропозиції/угоду, за встановленою формою. Також у публічній пропозиції зазначено, що ця пропозиція, заява про акцепт, правила, разом із тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є договором банківського обслуговування. При цьому договір банківського обслуговування є укладеним з дати приймання банком або кредитним посередником підписаної фізичною особою заяви про акцепт. 04.11.2015 року відповідач звернувся до позивача і підписав угоду №РDV2-1249568 про акцепт Публічної пропозиції/Угода (далі - «заява»). Відповідно до цієї угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua», висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 04.11.2015 р. між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0069/82/0339281 від 04.11.2015 року, за яким кредитор надав позичальнику кредит, розмір поточного ліміту на дату укладання договору становить 33000 грн., максимальний розмір ліміту 200\~000 грн. строком до 04.11.2019 року під 42% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в межах поточного ліміту у сумі 33000,00 гривень шляхом зарахування коштів на картковий рахунок [NUMBER] . Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів до 20 числа кожного місяця включно сплатити банку платіж в розмірі 5% від власної заборгованості перед банком, але не менше 30 грн. або суми залишку власної заборгованості, якщо вона менше ніж 30 грн. Отже, з укладенням угоди у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах встановлених умовами договору. Проте, всупереч вимогам договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов договору погашення кредиту та відсотків за кредитом. У зв`язку з невиконанням позичальником умов договору на адресу позичальника було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором та надана можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Дана вимога не виконана, заборгованість не погашена. Станом на 01.12.2022 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 86196,11 грн., у тому числі заборгованість за дозволеним овердрафтом у розмірі 73050,27 грн., заборгованість за відсотками у сумі 13145,84 грн. Враховуючи вищевикладене, з посиланням на ст.ст. 207, 526, 536, 626, 627, 1050, 1054, 1055 ЦК України, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача достроково заборгованість за договором про надання банківських послуг та у сфері страхування № 010/0069/82/0339281 від 04.11.2015 року в розмірі 86196,11 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. 00 коп. В судове засідання 19.02.2024 представник позивача не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, також зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.85-87). Відповідач в судове засідання не явився, судом належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч. 2ст.\~247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У встановлений судом строк відповідач не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч.8\~ст.178 ЦПК України\~вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.\~ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2015 року відповідач звернувся до позивача і підписав угоду №РDV2-1687563 про акцепт Публічної пропозиції. Відповідно до цієї угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua», висловив повну та безумовну згоду з її умовами (а.с.14) 04.11.2015 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», що підтверджується статутом, та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0069/82/0339281 від 04.11.2015 року, за яким кредитор надав позичальнику кредит, розмір поточного ліміту на дату укладання договору становить 33000 грн., максимальний розмір ліміту 200\~000 грн. строком до 04.11.2019 року під 42% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором. Відповідно до умов п. 1.1. договору, з дати початку кредитування клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) грошових коштів на картковий рахунок надати клієнту в межах поточного ліміту грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором. Кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних операцій за картковим рахунком. Максимальний ліміт кредиту за Договором складає 200 000,00 грн. (п. 1.2. Договору). Відповідно до п.1.3. - 1.7 договору, розмір поточного ліміту кредиту складає 33 000,00 грн., строк користування кредитом - 48 місяців, що починається з 04.11.205 та закінчується 04.11.2019р.; процентна ставка за користування кредитом складає 42%; процентна ставка за користування недозволеним овердрафтом складає 42%, рахунок клієнта відкритий на умовах договору банківського обслуговування поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, розрахунково-касове обслуговування якого здійснюється банком з застосуванням умов договору банківського обслуговування та договору. З моменту укладання договору, схема обслуговування банком кредитної картки клієнта змінюється з дебетової на дебетово-кредитну (а.с.11-13) З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів на картці вбачається, що банк виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитний ліміт у сумі 33000 гривень 04.11.2015 року, в подальшому змінював ліміт до 33500 грн. та 36800 грн., а 24.09.2018 кредитний ліміт був змінений до 100000 грн. (а.с.6-10, 15-24) Відтак, суд вважає встановленим, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, свої зобов`язання відповідно до умов договору, відповідач не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. В матеріалах справи міститься вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, яка скеровувалася на адресу відповідача, що підтверджується долученим до матеріалів справи списком відправлень(а.с.27-31). Однак позичальником договірні зобов`язання не виконані та із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.12.2022 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 86196,11 грн., у тому числі заборгованість за дозволеним овердрафтом у розмірі 73050,27 грн., заборгованість за відсотками у сумі 13145,84 грн. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, позивачем, з посиланням на копії матеріалів кредитної справи, які відповідачем не заперечилися, доведено та підтверджено належними і достатніми доказами факти укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, а відтак наявності достатніх підстав для звернення з позовом до суду, зважаючи на те, що відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином не виконав. Відповідно до частини першої\~статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до\~ст. 610 ЦК України. Згідно ч.1\~ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1\~ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частина 1\~ст.628 ЦК України\~передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 611 Цивільного кодексу України\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання, настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Відповідно до\~статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписом\~ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За положенням ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1046 ЦК України\~договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилився від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, необхідно стягнути заборгованість відповідно до розрахунку, який міститься в матеріалах справи. Суд вважає аргументи позивача обгрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі, оскільки такі не спростовані і не заперечені відповідачем. Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не представив. В матеріалах справи відсутні будь - які докази, які свідчать про те, що позивачу повернені грошові кошти, як і відсутні докази, що позивачем безпідставно заявлені позовні вимоги, щодо їх повернення. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Згідно\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). Відповідно до ч.1ст.133\~ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1ст.141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved