Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис у виді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на строк 6 місяців такі обов`язки: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 600 м до місця проживання за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. В обґрунтування заяви покликається на те, що [PERSON] є її рідним братом та вони проживають за адресою: [ADDRESS] . З 2016 року по 18.03.2023 року [PERSON] за вищевказаною адресою не проживав, а коли повернувся систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство. Домашнє насильство проявляється як фізично так і психологічно. [PERSON] поводить себе агресивно, погрожував їй ножем. Вона неодноразово зверталася в поліцію, [PERSON] неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності. Проте, його поведінка не змінилася. У зв`язку із вищенаведеним змушена звернутися до суду. У судове засідання учасники справи не з`явилися, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без їх участі. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017р. №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з п.11 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, рідні брати і сестри. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. [PERSON] проживаючи спільно із [PERSON] вчиняє відносно неї домашнє насильство. У зв`язку із чим 04.08.2023 року, 09.05.2023 року, 21.01.2024 року органами поліції виносилися Термінові заборонні приписи стосовно кривдника [PERSON] серії АА №278255 від 04.08.2023 року, серії АА №306796, серії АА №302885. Проте, незважаючи на наявність Термінових заборонних приписів [PERSON] продовжував вчиняти неправомірні дії насильницького характеру відносно [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду від 24.05.2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Постановою Шевченківського районного суду від 28.09.2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Постановою Шевченківського районного суду від 28.09.2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Наведені вище обставини свідчать про схильність [PERSON] до насильницьких дій відносно [PERSON] , та вказують на вірогідності продовження та повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. Згідно ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід видати обмежувальний припис відносно [PERSON] терміном на шість місяців.

Outcome: approved