Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

13.12.2023 року до Славутицького міського суду Київської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 23 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 51. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що з вереня 2023 року шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Позивач та відповідачка живуть самостійним життям, а тому шлюб існує формально. Спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою судді від 26 грудня 2023 року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Позивач отримав ухвалу про відкриття провадження 08.02.2024 року особисто. До суду подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти спрощеного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідач отримала ухвалу про відкриття провадження 09.02.2024 року особисто. До суду подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу та розгляду справи в спрощеному порядку. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного письмового позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України і ч.13 ст.7 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 23 травня 2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 23 травня 2015 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис за № 51. Після державної реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . У сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] , копія якого долучена до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. На час розгляду справи спірні питання про поділ майна сторони не мають. Питання визначення місця проживання дитини та її утримання узгоджені сторонами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спірних питань з приводу утримання дитини та розподілу спільного майна на час розгляду даної справи у суду відсутні. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач змінювала прізвище, проте просить залишити набуте прізвище, то суд вважає, що після розірвання шлюбу необхідно залишити прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, то з другої сторони стягуються судовий збір на користь держави. Відповідно до посвідчення громадянина який евакуйований із зони відчуження у 1986 році ( Чорнобильське) серії [NUMBER] , позивач у справі звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі і він звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави стягується судовий збір.

Outcome: approved