Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім позивача, у даному житловому будинку зареєстровані відповідачі: дочка позивача [PERSON] , внук [PERSON] . Останні не проживають за вищевказаною адресою більше двадцяти років, оскільки з 2002 року перебувають у Португальській Республіці. Позивач зазначає, що у зв`язку з реєстрацією відповідачів за адресою його проживання в нього виникають незручності у вигляді сплати додаткових комунальних платежів, це впливає на отримання житлової субсидії. У зв`язку з вищенаведеним, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 04 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в поряду спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача у письмовій заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позов задовольнити. Щодо проведення заочного розгляду справи не заперечила. Також просила не стягувати з відповідачів судовий збір. Відповідачка [PERSON] в судове засідання 22.02.2024 не з`явилася, відзиву на позов не подала, хоча ухвала разом із матеріалами позовної заяви та судовою повісткою вчасно та з додержанням вимог процесуального закону направлялись за місцем її реєстрації, однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою уповноваженої особи «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач [PERSON] в судове засідання 22.02.2024 не з`явився, відзиву на позов не подав, хоча ухвала разом із матеріалами позовної заяви та судовою повісткою вчасно та з додержанням вимог процесуального закону направлялись за місцем його реєстрації, однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою уповноваженої особи «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 03.11.2015 р. за [PERSON] визнано право власності на будинковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок (А-1) загальною площею 87,6 кв.м., де житлова площа складає 61,5 кв.м., допоміжна - 26,1 кв.м., веранду (а), веранду (а1), ганок (а2), літню кухню-хлів (Б-1), сарай (б), хлів (б1), хлів (б2), погріб з шийкою (б3), вбиральню (В), водогін (Г), огорожу (1) після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.17,18). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №62736521 від 05.07.2016 р., за позивачем [PERSON] на підставі вищевказаного рішення Горохівського районного суду Волинської області зареєстровано право власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.8). [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою, що стверджується довідкою старости виконавчого комітету Горохівської міської ради від 11.03.2021 р. №255 (а.с.6). Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданого старостою виконавчого комітету Горохівської міської ради від 09.11.2023 р. №532, за адресою місця реєстрації позивача також зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Реєстрація відповідачів у вказаному будинку підтверджується листами відділу «Центр надання адміністративних послуг» Горохівської міської ради Луцького району Волинської області від 23.12.2023 р. №630/10-13/2-23 та №631/10-13/2-23, які надійшли 03.01.2024 р. на запит суду. [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком відповідачки [PERSON] є позивач [PERSON] . Вищевказані обставини стверджуються свідоцтвами про народження серії відповідно [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.14,15). Відповідно до актів старости виконавчого комітету Горохівської міської ради від 27.07.2022 р. №668, від 27.11.2022 р. №468, від 24.11.2023 р. №576, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не проживають за вищевказаною адресою з 27 липня 2021 року, їхнє постійне місце проживання згідно наданої позивачем інформацією - Португальська Республіка (а.с.20-22). Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частин 1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно із ч.1 ст.156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивачки права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до положень статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 502/922/18 (провадження №61-1913св20). Судом встановлено, що позивач є власником вищевказаного житлового будинку. Відповідачі, які зареєстровані у належному позивачу житловому будинку, в силу положень частини другої статті 64 ЖК Української РСР частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР не є членами сім`ї власника (позивача) житлового будинку, спільним побутом із позивачем не пов`язані, оскільки за вищевказаною адресою тривай час не проживають, участі в утриманні житла та сплаті комунальних послуг не приймають. Аналіз вищенаведених обставин справи дає підстави для висновку, що у зв`язку з реєстрацією відповідачів у вказаному житловому будинку у позивача виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, що свідчить про перешкоди у користуванні таким житлом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що між відповідачами і власником будинку наявна домовленість про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання їх такими, що втратили право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. За таких обставин, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом фактичних і правових підстав для задоволення позову та визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком. Судові витрати суд залишає за позивачем на клопотання його представника.

Outcome: approved