Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 20.11.2019 року між АТ «РВС банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір №0044804. Надалі, за відповідним договором про відступлення права вимоги № 29/09/2021-1 від 29.09.2021 року укладеним із первісним кредитором, позивач набув право вимоги за зазначеним кредитним договором. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за наведеним кредитним договором не виконує, у нього виникла заборгованість за кредитом, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 40 093 гривень 10 копійок (а.с.1-3). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.54). За правилами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до положення ч.1 та ч.4 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Встановлено, що відповідач ознайомилась з пред`явленим до неї позовом, про що [PERSON] зазначала у своїх письмових поясненнях (а.с.56). Проте у відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України не скористалась своїм правом та не направила до суду відзив на позовну заяву. З письмових пояснень [PERSON] вбачається, що остання визнала факт отримання кредити, проте зі сплатою відсотків не погоджується вважає їх нарахованими протиправно. За даних обставин, за правилами ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 20.11.2019 року [PERSON] було підписано заяву-договір № 0044804, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 25 252 гривень 53 копійки на строк 12 місяців із процентною ставкою 18 % річних (а.с. 15, 16). У той же день, відповідача ознайомлено із паспортом споживчого кредиту, зміст якого ним підписано (а.с. 17). 29.09.2021 року ТОВ «ФК «Паріс» уклало відповідний договір про відступлення права вимоги № 29/09/2021-1 від 29.09.2021 року із вказаним кредитором відповідача за наведеним кредитним договором, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги за кредитними зобов`язаннями відповідача по укладеному договору кредиту. Зокрема, за договором про відступлення права вимоги № 29/09/2021-1 від 29.09.2021 року укладеним між АТ «РВС банк» і ТОВ «ФК «Паріс, до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 0044804 від 20.11.2019 року (а.с. 18 - 20, 21, 22-23). При цьому, новий кредитор повідомив відповідача про відступлення прав вимоги за його кредитом по вказану договору, та про необхідність виконання кредитних зобов`язань, що підтверджується відповідним письмовим листом та поштовими документами відправлення (а.с. 41, 42 - 43, 44). Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не належним чином виконує свої зобов`язання перед позивачем за наведеним кредитним договором по якому позивач набув право вимоги від кредитора. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Згідно із нормами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки станом на дату прийняття даного рішення суду, відповідачкою прострочено повернення кредиту та не сплачено нараховані проценти, суд приходить до висновку, що позивач має право на відповідне відшкодування встановлених законом 3 % річних та інфляційних страт за період прострочення зобов`язання з 29 вересня 2021 року по 23 лютого 2022 року як розраховано позивачем (а.с. 40). Із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 06.11.2023 року відповідач має заборгованість за договором № 0044804 від 20.11.2019 року на загальну суму 37 638 гривень 19 копійки, з яких: заборгованість за тілом кредиту 17 344 гривні 21 копійки, заборгованість за процентами 5 142 гривень 42 копійок і заборгованість за комісією 15 151 гривень 56 копійки (а.с. 34 - 39). Як підсумок, загальна сума грошових коштів, яка підлягає стягнення з відповідачки на користь позивача складає загальну суму заборгованості в розмірі 37 638 гривень 19 копійки, 3 % річних в усі 457 гривні 85 копійок та інфляційне збільшення за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 1 997 гривень 06 копійок, а всього в розмірі 40 093 гривень 10 копійок. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені наведеним кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості за кредитним договором. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved