Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

У грудні 2023 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги за період з 01.03.2015 року по 30.09.2023 року у сумі 19438,56 грн (з них основна сума заборгованості 17188,17 грн; інфляційні нарахування складають 1693,39 грн; 3% річних складає 557,00 грн) та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідача є власником квартири [ADDRESS] площею 67,7 кв. м. і користується послугами, що надаються/надавалися позивачем. Відповідач не в повному обсязі та несвоєчасно сплачує квартирну плату та плату за надані послуги, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.03.2015 року по 30.09.2023 року складає 19438,56 грн (з них основна сума заборгованості 17188,17 грн; інфляційні нарахування складають 1693,39 грн; 3% річних складає 557,00 грн). Позивач зазначив, що неправомірні дії відповідача призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несвоєчасність розрахунків відповідача із позивачем, останній має заборгованість перед організаціями - виробниками послуг, у зв`язку з вищенаведеним, позивач просив суд позов задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду від 05.01.2024 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за надані житлово-комунальні послуги. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги. Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, та на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Як встановив Верховний Суд у Постанові від 16 червня 2021 року у справі № 336/1461/19 наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Сума боргу відповідача перед Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» за період з 01.03.2015 року по 30.09.2023 року становить 19438,56 грн. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог позивача. Таким чином судом встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, у зв`язку з несвоєчасною оплатою комунальних послуг, а тому суд приходить до висновку, що позивачем на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження матеріалами справи, у зв`язку з чим підлягають повному задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процессуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved