Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

В грудні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають дочку - [PERSON] [INFO] . Посилаючись на те, що остання досягла повноліття і на даний час навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати таку допомогу, але добровільно її не надає, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача щомісячно аліментів на її користь на дочку [PERSON] в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви до закінчення її навчання. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) з викликом сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач позов визнав. Позивач дала пояснення, що наказом Романівського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2023 року у цивільній справі № 290/1811/23 з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі половини усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач підтвердив, що вищевказаним наказом з нього стягуються аліменти на трьох неповнолітніх дітей, та повідомив, що у нього є повнолітній син [PERSON] [INFO] , який продовжує навчання, та в провадженні Романівського районного суду Житомирської області знаходиться цивільна справа №290/1857/23 про стягнення з нього аліментів на утримання цієї дитини. Суд, дослідивши письмові докази, що надані сторонами, заслухавши пояснення сторін, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. [PERSON] навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті, факультет права, публічного управління та адміністрування, з терміном навчання до 30 червня 2025 року, навчання здійснюється на бюджетній основі, денна форма навчання, що підтверджується довідкою з навчального закладу. Згідно довідки від 13 грудня 2023 року №2509, виданої Романівською селищною радою Житомирської області, [PERSON] проживає разом з батьками. Згідно судового наказу Романівського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2023 року, виданого у цивільній справі № 290/1811/23, з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , у розмірі половини усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 18 грудня 2023 року до досягнення дітьми повноліття. Згідно інформації Романівського районного суду Житомирської області до [PERSON] пред`явлено позов [PERSON] , в якому остання просить стягнути з нього аліменти на сина [PERSON] в розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви до закінчення навчання їх сином. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона, як правило не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно статті 200 СК України, якою регламентується розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами можливість надавати матеріальну допомогу відповідачем дочці [PERSON] у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу). Суд не приймає до уваги визнання відповідачем позовних вимог, оскільки визнання відповідачем позову порушує права інтереси інших дітей, які потребують його матеріальної допомоги. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позову [PERSON] та необхідність стягнути з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/7 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви до закінчення її навчання. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial