Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

15.01.2024 року Комунальне некомерційне підприємство «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради як Орган опіки та піклування, в якій просить суд в інтересах малолітньої дитини позбавленої батьківського піклування, постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягувати щомісячно, на користь [PERSON] , аліменти у розмірі по 1/4 частині від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого на день стягнення, для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви до досягнення нею повноліття, а також просить суд стягнути з відповідачів на користь держави судові витрати. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що з 07 серпня 2023 року в їх закладі на повному державному забезпеченні знаходиться малолітня [PERSON] , [INFO] , яка 03.08.2023 року була направлена Одеською обласною державною адміністрацією Одеської обласної військової адміністрації Департаменту охорони здоров`я, у зв`язку з тим, що її батьки не відвідують, допомоги у вихованні та утриманні дитині не надавали, жодних дій не вживали для повернення дитини в сім`ю. Представник позивача вказує, що малолітня [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №860 від 26 жовтня 2022 року, складений Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відомості про батька внесені до актового запису відповідно до ст.133 СК України. При цьому, відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради, провідним фахівцем було проведено бесіду з [PERSON] та було встановлено, що жінка не має можливості та бажання виховувати та утримувати свою новонароджену дитину, має наркотичну залежність, веде розгульний спосіб життя. Крім того, відповідачці було надано рекомендації щодо необхідності звернення до нарколога та лікування від алкогольної залежності, надано послуги разового консультування, інформування, запропоновано соціальні послуги згідно державного стандарту, від яких вона відмовилася. Також у [PERSON] , ще є донька [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з тіткою та навчається у ліцеї. На підставі викладеного вище, у відповідності зі ст. 164 СК України, відповідно, діючи виключно в інтересах дитини, адміністрація будинку дитини вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З урахуванням викладеного, в інтересах малолітньої дитини, Комунальне некомерційне підприємство «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради звернулося до суду з позовом про позбавлення [PERSON] , [PERSON] , у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] батьківських прав, та стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі частини від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 16.01.2024 року будо задоволено клопотання представника Комунального некомерційного підприємства «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради про відстрочення сплати судового збору. Відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюКомунального некомерційного підприємства «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання. У підготовче судове засідання 12.02.2024 року представник позивача не з`явилася, однак 12.02.2024 року надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. 12.02.2024 року судом було закрито підготовче засідання та цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, призначено до судового розгляду по суті на 28.02.2024 року. В судове засіданні, призначене на 28.02.2024 року, представник позивача не з`явилася, однак 28.02.2024 року надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалася, про що свідчить довідка з відділу адресної довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання,у підготовчі засідання не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідач - [PERSON] про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачів за наявними в ній матеріалами. Представник третьої особи - Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи, у судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення або письмові пояснення на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, малолітня [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис про народження № 860 від 26 жовтня 2022 року, складений Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у графі батьки вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до повідомлення КНП «Міська дитяча лікарня №2» ОМР від 21.07.2023 №01-35/446 до відділення патології новонароджених дітей 13.06.2023 з матір`ю надійшла дитина - [PERSON] , яка народилася [INFO] в КНП «Пологовий будинок № 4» ОМР (медичне свідоцтво про народження №47 від 31.07.2023, видане КНП «Пологовий будинок №4» ОМР). З 16.06.2023 мати покинула відділення з метою оформлення документів (зі слів матері). До 27.06.2023 вона навідувала новонароджену дитину, але потім дитину ніхто не відвідував, не цікавився станом здоров`я. На телефонні дзвінки мати не відповідала. Згідно з актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, складеним 21.07.2023 року адміністрацією КНП «Міська дитяча лікарня № 2» ОМР, у присутності інспектора СЮП ВП ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області та представника територіального відділу Служби у Київському районі, мати дитини - [PERSON] , [INFO] , самовільно покинула медичний заклад, залишивши там дитину. Відповідно до розпорядження Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.09.2023 № 457р «Про присвоєння дитині прізвища, імені та реєстрацію в органах ДРАЦС» дитині присвоєно прізвище - [PERSON] , ім`я - [PERSON] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 31.10.2023 № 00042083894 в відомостях про батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , внесено - [PERSON] , [INFO] , про матір - [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. Згідно з інформацією, наданою Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.08.2023 № 2312/24.31-18, у малолітньої [PERSON] , [INFO] , є рідна сестра [PERSON] , [INFO] . Згідно з наказом Служби від 31.10.2023 №238 малолітня [PERSON] , [INFO] , поставлена на первинний облік. Відповідно до направлення Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної (військової) адміністрації до будинку дитини від 03.08.2023 № 67/03 малолітню [PERSON] , [INFO] , направлено до КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» ОМР. Відповідно до договору № 19961762216 про відкриття мешканцю дитячого закладу/навчального закладу/закладу охорони здоров`я/закладу соціального захисту населення поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування від 23.11.2023 малолітній [PERSON] , [INFO] , відкрито поточний рахунок в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» № [NUMBER] . За інформацією, наданою Центром соціальних служб Одеської міської ради (далі - ЦСС ОМР) від 15.09.2023 №04/01-3136 провідним фахівцем ЦСС ОМР 12.09.2023 проведено бесіду з гр. [PERSON] , [INFO] , та з`ясовано, що жінка не має можливості та бажання виховувати та утримувати свою новонароджену дитину. Зі слів її рідної сестри - [PERSON] , жінка ніде не працює, веде аморальний спосіб життя. В ході бесіди [PERSON] , [INFO] , надано послуги разового консультування, інформування. Також, провідний фахівець ЦСС ОМР запропонував жінці соціальні послуги з консультування, згідно державного стандарту, від яких вона відмовилась. Спеціалістами територіального відділу Служби у Пересипському районі, [PERSON] , [INFO] , за адресою реєстрації її місця проживання, відправлено листа з метою з`ясування її думки щодо питання про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та надання до Служби відповідних документів. Відповідно до листа ЦСС ОМР від 27.12.2023 № 04/01-4359 фахівцями із соціальної роботи відділу соціальної роботи ЦСС ОМР у Пересипському районі 11.12.2023, 13.12.2023 та 16.12.2023 здійснено виходи за адресою мешкання [PERSON] , [INFO] , але застати її вдома не виявилося можливим, у зв`язку із чим були залишені запрошення на прийом, інформаційні матеріали стосовно режиму роботи ЦСС ОМР та номер телефону для зв`язку. Проте, до відділу соціальної роботи вона так і не звернулась та не зателефонувала. З батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , соціальна робота не проводилась, у зв`язку з відсутністю інформації про місце його проживання. За отриманням соціальних послуг вищезазначена родина не зверталась, під соціальним супроводом, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, не перебуває. Також, спеціалістами Служби у Пересипському районі 27.12.2023 здійснений виїзд за адресою проживання [PERSON] , але вдома її не було, у зв`язку із цим залишено запрошення відвідати Службу з метою об`єктивного та всебічного розгляду порушеного питання. Відповідно до інформації Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.12.2023 №4472/24.27-19 актового запису про смерть відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Редакцією газети «Одеські вісті» у випуску №48 (5533) від 30.11.2023, розміщено оголошення щодо розшуку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , для з`ясування їх думки стосовно позбавлення батьківських прав. Відповідно до листа Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 05.12.2023 № 5/6-23269 згідно обліку ДУ «Одеський слідчий ізолятор» [PERSON] , [INFO] , станом на 30.11.2023 в установі не утримується. Відповідно до листа Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 05.12.2023 № 5/6-23268 згідно обліку ДУ «Одеський слідчий ізолятор» [PERSON] , [INFO] , станом на 30.11.2023 в установі не утримується. Відповідно до листа Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 20.12.2023 №943/28582 гр. [PERSON] , [INFO] , на військовому обліку у РТЦК та СП Одеської області та міста Одеси не перебуває. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.12.2023 відсутні відомості щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно за [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради (далі - КП «БТІ» ОМР) від 15.12.2023 №4347/03.01-06 за архівними даними, станом на 31.12.2012, в КП «БТІ» ОМР відсутня інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно в м. Одесі за [PERSON] , [INFO] . Також, за архівними даними, станом на 31.12.2012, в КП «БТІ» ОМР наявна інформація про реєстрацію права власності за [PERSON] , [INFO] , на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 28.01.2009 № 12-36984, відповідно до реєстраційного запису, зробленого 07.05.2009 р. за реєстровим номером 2128 у реєстровій книзі 705 пр. на сторінці 26. Відповідно до листа КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» ОМР від 01.12.2023 №821 малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває в вищезазначеному закладі на повному державному забезпеченні з 07.08.2023. За час перебування дитини в закладі, її ніхто з родичів та близьких не відвідував, допомоги у вихованні та утриманні не надавав. Згідно оригіналу висновку Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування від 18.01.2024 року за №01-05-3/23 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , відносно їх малолітньої доньки[PERSON] , [INFO] » орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав[PERSON] , [PERSON] , відносно їх малолітньої доньки[PERSON] , [INFO] . Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, ч. 2 ст. 155 СК забезпечує, в першу чергу, інтереси дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При прийнятті рішення у наявній справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно ст. ст. 111, 112 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 114 вищенаведеного вище Закону). При викладених обставинах, суд вважає, що відповідачінавмисно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим, позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» про позбавлення [PERSON] , [PERSON] , батьківських прав відносно малолітньої доньки[PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог Комунального некомерційного підприємства «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» про стягнення з відповідачів, щомісячно, на користь [PERSON] , аліменти у розмірі по 1/4 частині від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого на день стягнення, для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви до досягнення нею повноліття, суд зазначає наступне. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180, ч.ч.1-2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Якщо згідно з положеннями частин 3 і 4 ст. 60 ЦК України судом над дитиною встановлюється опіка чи піклування і опікуном призначається особа інша, ніж державний дитячий заклад, то аліменти необхідно стягувати на користь особи, що призначається опікуном або піклувальником. Якщо за рішенням суду дитина передається до відповідного дитячого закладу, то поширеною є думка про те, що аліменти не можуть стягуватися на користь такого закладу. Адже відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» держава здійснює повне забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно передбачено порядок фінансування такого забезпечення за рахунок державного та місцевого бюджетів. Крім того, практично не існує механізму контролю за цільовим використанням коштів, перерахованих як аліменти, зокрема на конкретну дитину. Згідно ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Такий механізм є оптимальним з точки зору забезпечення інтересів дитини та належного використання стягнутих аліментів, але не існує визначеного механізму створення таких рахунків та перерахування коштів на них, і тому, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, переданої до органу опіки та піклування для влаштування в державний дитячий заклад, суди переважно зобов`язують батьків перераховувати аліменти на користь органів опіки та піклування або інших державних установ. За відсутності передбаченого законом механізму перерахування аліментів на особистий рахунок дитини така практика вбачається правильною. Відповідно до ч. 1 ст. 186 СК України, на органи опіки та піклування, покладаються обов`язки за заявою платника аліментів або за власною ініціативною перевіряти цільове витрачання аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 243 СК України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом. В силу ч. 2 ст. 244 СК України саме орган опіки та піклування вирішує питання про призначення дитині опікуна або піклувальника, також нормою ст. 246 СК України, на орган опіки та піклування покладається контроль за умовами утримання, навчання та виховання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. Відповідно до ст. 245 СК України, якщо дитина постійно проживає у закладах охорони здоров`я, навчальному, або іншому дитячому закладі, функцію опікуна або піклування щодо неї покладається на адміністрацію цього закладу. Зважаючи на вищевикладені норми СК України, та системний аналіз глави 15, глав 16 та 19 СК України, суд приходить до висновку, що аліменти можуть стягуватися з батьків, або інших осіб, на утриманні яких перебувала дитина, у встановленому законом порядку на користь іншої особи, або закладу, відповідно до ст. 245 СК України, яка має права опікуна або піклувальника відносно неповнолітньої особи. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а також враховуючи положення ст. 183 СК України, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити, та стягувати з [PERSON] , [PERSON] , на користь малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти з кожного у розмірі по 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.01.2024 року й до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] . Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.01.2024 року було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, у зв`язку з задоволенням позову, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. підлягають стягненню з відповідачів на користь державного бюджету в рівних частинах.

Outcome: approved