Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Адвокат Мотальова-Кравець В.Ю. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх трьох спільних дітей. В обгрунтування позову вказала, що судовим наказом Корецького районного суду Рівненської області від 17 липня 2023 року з [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання їх трьох спільних дітей, у розмірі в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 17 липня 2023 року, і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] є військовослужбовцем та отримує високу зарплатню, відрахування на утримання дітей становлять близько 50 000 гривень, тобто значним чином перевищує рекомендовану суму прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час, [PERSON] одружився знову. Вважає, що аліменти, які стягуються на користь [PERSON] є надміру високими і необгрунтованими. Представник позивача адвокат Мотальова-Кравець\~В.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що до судового наказу [PERSON] кошти на утримання дітей надавав нерегулярно і вона не знала про реальний його дохід. На даний момент, вона проживає сама з трьома дітьми в аварійному будинку, якому 105 років і інших близьких родичів немає. Вважає, що розмір стягнутих судовим наказом аліментів не є завищеним, тому просить суд відмовити позивачу в позові. Представник відповідача адвокат Ткачук В.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено погіршення його майнового становища чи погіршення стану його здоров`я. Вказав, що зменшення розміру аліментів буде порушенням інтересів неповнолітніх дітей. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків. Сторони по справі є батьками - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що не заперечується сторонами. Судовим наказом Корецького районного суду Рівненської області від 17 липня 2023 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 17 липня 2023 року, і до досягнення дітьми повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 17 липня 2023 року. Відповідно до Посвідчення серії [NUMBER] , виданого військовою частиною [NUMBER] 18 квітня 2016 року, [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Посвідчення є безтерміновим та дійсним на всій території України. Відповідно до довідки про доходи №6379 від 03 листопада 2023 року у [PERSON] у вересні 2023 року відраховано на сплату аліментів суму в розмірі 57 214 грн. 87 коп., у жовтні 2023 року - 46 442 грн. 08 коп. Крім того, дохід [PERSON] за період з 01 травня 2023 року по 31 жовтня 2023 року за винятком аліментів склав 521 799 грн. 01 коп. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 жовтня 2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як видно із ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно із ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У Постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, встановленого з 1 січня 2833 гривні. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3 196 гривні. Так, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з 1/2 частину від всіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. При цьому, позивач має стабільний та регулярний заробіток, оскільки є військовослужбовцем, тому має змогу забезпечувати утримання трьох своїх дітей. Будь-яких доказів щодо перебування позивача у важкому матеріальному становищі до справи ним не надано. Лише сам факт наявності іншої сім`ї без доказів погіршення матеріального становища не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України). Згідно з п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. До того ж, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» суд вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З урахуванням викладеного, судом не надається детальна відповідь на інші аргументи позивача, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Отже, належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача, у тому числі, у зв`язку з повторним одруженням. Також позивачем не підтверджено того, що позивач, після присудження судовим наказом аліментів, став непрацездатним, хворіє, навпаки подано докази про те, що у нього є стабільний достатній заробіток для утримання дітей. Тому розмір аліментів, визначений судовим наказом Корецького районного суду Рівненської області від 17 липня 2023 року у справі №563/1185/23 відповідає вимогам сімейного законодавства, а зменшення розміру аліментів, присуджених до стягнення, у зв`язку з тим, що позивач має дружину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей від попереднього шлюбу та суперечитиме їх інтересам. Вказані висновки суду кореспондуються з висновками Верховного суду, викладеними у постановах від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20, та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20. Суд звертає увагу, що усі доводи позивача фактично зводяться до його незгоди з судовим наказом від 17 липня 2023 року у справі №563/1185/23, який позивачем не оскаржувався та набрав законної сили. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надав, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів, а тому в задоволенні позову потрібно відмовити. Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отож, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується. На підставі вищезазначеного та

Outcome: dismissed