Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

18 вересня 2023 року [PERSON] , [PERSON] (далі позивачі) звернулися в суд з позовом до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства Луцькспецкомунтранс (далі відповідач) про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є споживачами послуг відповідача з управління побутовими відходами у квартирі за адресою [ADDRESS] . Позивачі вказують, що на підставі п.6 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вони звернулися до відповідача із заявою про припинення нарахування послуг з управління побутовими відходами з розрахунку на 5 осіб, оскільки фактично у квартирі проживає лише 3 осіб, на що отримали відмову. Посилаючись на вищевикладене, з врахування заяви про зміну позовних вимог, позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання своєчасної відповіді на звернення від 23 червня 2023 року; 2) визнати недійсними положення пункту 5.1.6 опублікованих відповідачем Типових індивідуальних договорів про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 20 жовтня 2022 року, 01 грудня 2022 року, 03 листопада 2023 року щодо необхідності документального підтвердження тимчасової відсутності осіб, які зареєстрованому у житловому приміщенні; 3) визнати протиправними дії відповідача щодо зазначення у розрахункових квитанціях невірних відомостей про фактичне проживання за адресою [ADDRESS] , п`яти осіб; 4) визнати протиправними дії відповідача щодо зазначення у розрахункових квитанціях відомостей про наявність надуманої заборгованості в сумі 2\~394,11 грн; 5) зобов`язати відповідача зазначати у розрахункових квитанціях відомості про фактичне проживання за адресою [ADDRESS] трьох осіб та здійснювати нарахування за послуги з вивезення твердих побутових відходів із розрахунку трьох осіб; 6) визнати факт відсутності заборгованості з оплати послуг з вивезення твердих побутових відходів осіб, проживаючих за адресою [ADDRESS] станом на 01 вересня 2023 року; 7) стягнути з відповідача 194\~801,00 грн. на відшкодування завданої позивачам моральної шкоди. Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив. Вказав, що позивачі не надали доказів не проживання 2 осіб з 5 у спірній квартирі. В судове засідання позивачі не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких міркувань. Судом встановлено, що позивачі є споживачами послуг відповідача з управління побутовими відходами у квартирі за адресою [ADDRESS] . Окрім них у квартирі зареєстровано ще 3 особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 23 червня 2023 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до відповідача із заявою з вимогою здійснювати нарахування послуг із розрахунку 3 осіб (а.с.43). Листом від 13 липня 2023 року відповідач відмовив позивачу у проведенні зняття нарахувань у зв`язку з недостатністю, на думку відповідача, доказів відсутності мешканців квартири (а.с.44). Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Пунктом 6 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. На переконання суду, позивачі належними та допустимими доказами не довели суд факт тимчасового не проживання у квартирі за адресою [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] . Наданий позивачами акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї не містить у собі відомостей про непроживання [PERSON] та [PERSON] у житлі, а навпаки містить їх дані, як про мешканців квартири (а.с.4-5). Письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] від 06 жовтня 2023 року, були відсутні на час звернення позивачів до суду, а тому не могли бути надані відповідачу для врахування їх при здійснення розрахунку вартості своїх послуг. З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідач правомірно та обґрунтовано нараховує позивачам вартість послуг з управління побутовими відходами виходячи з кількості проживаючих у 5 осіб, а тому слід відмовити у задоволенні позову в цій частині. Стосовно позовних вимог про визнання недійсними пункту 5.1.6 опублікованих відповідачем Типових індивідуальних договорів про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 20 жовтня 2022 року, 01 грудня 2022 року, 03 листопада 2023 року щодо необхідності документального підтвердження тимчасової відсутності осіб, які зареєстрованому у житловому приміщенні, суд зазначає, що вказані положення дослівно відтворює норми пункту 6 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які є чинними. Тому відсутні правові підстави для визнання цих положень Типового індивідуального договору недійсними, що також зумовлює відмову у задоволенні позову. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає, що оскільки дії відповідача визнані судом правомірними, відсутні будь-які підстави для стягнення з нього моральної шкоди.

Outcome: dismissed