Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовом до ТОВ "Будівельно-інвестиційної компанії "КиЕвінвестбуд", ТОВ "Вірджині", [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвої І.М., приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копилової Валентини Василівни, треті особи: КП "Ірпінське бюро технічної інвентаризації", відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, [PERSON] , про визнання майнових прав на квартиру, визнання недійсними договорів купівлі-продажу. В обґрунтування позову зазначено про те, що 26 січня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «КиЕвінвестбуд» та [PERSON] укладено Договір № 1/17 на придбання квартири [ADDRESS] . Відповідно до п.1.1, 1.2 даного Договору, Замовник доручає, фірма приймає на себе обов`язок за рахунок коштів Замовника придбати житлове приміщення (квартиру). За фактом придбання Об`єкту, Фірма зобов`язується передати Замовнику придбану та індивідуально визначену в цьому Договорі квартиру (Об`єкт). Згідно з п.1.6. Договору, визначалася наступна характеристика Об`єкту (квартири): район забудови: [ADDRESS] (будівельна адреса); серія будинку індивідуальна; поверх 4 (четвертий); номер квартири [ADDRESS] ; кількість кімнат 1(одна); загальна площа 45,96 кв.м. Відповідно до п. 4.2 Договору, ціна договору, на момент укладання Договору становить 209 118,00 грн. 00 коп. в т. ч. ПДВ 20% - 34 853, 00 грн. Зазначена ціна не підлягає зміні інакше, ніж за згодою сторін. Окрім того, відповідно до п.1.5. Договору, Замовник може отримати у власність відповідний Об`єкт лише за умови сплати 100 (сто) відсотків вартості загальної площі Об`єкту. На виконання умов Договору Замовником на поточний рахунок Фірми було перераховано грошові кошти в розмірі 209 118,00 грн. 00 коп., таким чином, всі свої зобов`язання щодо до сплати [PERSON] виконано належним чином. 15 квітня 2008 року між ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги. Відповідно до п.1.1,1.2. Договору про відступлення права вимоги сторони домовились про відступлення права вимоги Замовником, Новому Замовнику за Договором №1/17 на придбання квартири [ADDRESS] від 26 січня 2007 р, укладений між Замовником та [PERSON] , за умовами якого Фірма взяла на себе зобов`язання придбати та передати у власність Замовнику частину новозбудованого житла, а саме: 1(одну) 1- кімнатну квартиру за [ADDRESS] поверсі відповідно до Основного Договору. На підставі даного Договору до Нового Замовника переходять всі права і зобов`язання Замовника за Основним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент підписання даного Договору, в тому числі право вимагати від Фірми передачі частини новозбудованого житла згідно з термінами та на умовах, визначених в Основному договорі, за умови виконання Новим Замовником в повному обсязі зобов`язань за Основним договором. Відповідно до п.2.1. Договору про відступлення права вимоги, Новий Замовник на момент підписання Сторонами даного Договору повністю сплатив/компенсував Замовнику вартість коштів затрачених на придбання квартири, сплачених Забудовнику на виконання Основного договору в сумі 209 118,00 (двісті дев`ять тисяч сто вісімнадцять) грн. 00 коп. Замовник не має ніяких претензій до Нового Замовника. В підтвердження того, що Договір про відступлення права вимоги дійсно відбувся і до Нового Замовника перейшли всі права і зобов`язання Замовника за Основним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент підписання даного Договору, в тому числі право вимагати від Фірми передачі частини новозбудованого житла згідно з термінами та на умовах, визначених в Основному договорі Новому Замовнику [PERSON] була видана довідка від ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» про сплату 100(сто) відсотків вартості загальної площі квартири. Позивач зазначає, що всупереч п.1.8. Договору №1/17 на придбання квартири [ADDRESS] від 26 січня 2007, відповідно до якого ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» зобов`язувався ввести будинок в експлуатацію в II кварталі 2008, останній не виконав взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого позивач позбавлений можливості для реєстрації за собою права власності на квартиру, що перешкоджає володіти, користуватися, розпоряджатися майбутньою квартирою змушений звертатися за захистом прав та інтересів до суду. 30 липня 2008 року між ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» та [PERSON] був підписаний Акт прийому-передачі майнових прав, за умовами якого позивач має право розпоряджатися своїми майновими правами на квартиру [ADDRESS] , на власний розсуд. Позивач зазначає про те, що таким чином, на теперішній час позивач є власником майнових прав на окремо визначену квартиру [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Гостомельської селищної ради №74 від 07 квітня 2009 року за заявою ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» від 6 квітня 2009 року присвоєно адресний номер 85-квартирному житловому будинку (незавершеного будівництва готовністю 95%) загальною площею 5757,4 кв.м, житловою площею 2291,0 кв.м, що розташований на земельній ділянці 1,6995 га в [ADDRESS] (згідно договору оренди земельної ділянки від 18.12.2005 р.) [ADDRESS] . 11 червня 2015 року Гостомельська селищна рада винесла рішення №1056-55-VІ про перейменування вулиць та провулків у селищі Гостомель. Даним рішенням [ADDRESS] , про що свідчить довідка Гостомельської селиїдної ради від 07.02.2017 року за вих. № 03-02/270. Листом від 06 січня 2016 року [PERSON] звернулась до ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» з приводу виконання договірних зобов`язань. Своїм листом від 18 січня 2016 року Відповідач визнав за собою договірні зобов`язання та обов`язок щодо введення будинку в експлуатацію та передачу його під заселеннята гарантував, що як тільки підприємство отримає на свої розрахункові рахунки грошові кошти, відразу відновить всі необхідні роботи з метою завершення будівництва будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Свої зобов`язання по Договору від 26 січня 2007 року відповідач до даного часу не виконав. В лютому 2012 року позивач дізнався, що 06 січня 2011 року було укладено договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] за договором Продавець та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського округу Миколаївської області Матвєєвою І.М. Позивач вважає, що вищезазначений договір купівлі-продажу квартири від 06.01.2011р. суперечить вимогам чинного законодавства України, що є підставою про визнання правочину недійсним з огляду на наступне: Відповідно до п.1.1, 1.2, Договору - Продавець [PERSON] зобов`язувався продати (передати майно у власність) Покупцю - [PERSON] , а Покупець зобов`язувався купити (прийняти майно у власність) і сплатити за нього обговорену грошову суму. Квартира [ADDRESS] ). Згідно умов договору відчужувана квартира належить продавцю на праві приватної власності на підставі рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16 вересня 2010 року (справа № 2-3429/10), що зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності нерухоме майно в КП КОР Ірпінському БТІ. Але суд прийняв таке рішення на підставі завідома неправдивих свідчень: [PERSON] замовчав, що це недобудова та будинок не введено в експлуатацію. За заявою ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд», рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 24 січня 2011 року у справі № 22ц-31/2011 рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16 вересня 2010 року у частині задоволення зустрічного позову [PERSON] про визнання за ним права власності на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] загальною площею 755,24 кв.м було скасовано. Крім того, не зважаючи на неодноразові заяви ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» до КП КОР Ірпінського БТІ не реєструвати права власності на будинок [ADDRESS] в зв`язку з судовими процесами в Черкаських та Київських судах та листа голови Придніпровського районного суду м. Черкас Смоляр А.О., БТІ зареєструвало право власності [PERSON] , тим самим, дало йому можливість розпочати перепродавати чужі квартири, враховуючи і квартиру [ADDRESS] . Продавець [PERSON] відчужив квартиру [ADDRESS] ), на підставі рішення суду, яке на момент укладення договору купівлі-продажу не набрало законної сили та в подальшому було скасоване судом апеляційної інстанції. Відповідач [PERSON] не був власником зазначеної квартири, а тому не мав права на укладання такого договору. Отже, укладаючи договір купівлі-продажу [PERSON] ввів в оману [PERSON] щодо його права власності на вищезазначену квартиру. Відчуження квартири без відома та згоди Позивача, яка є предметом оскаржуваного договору призвело до порушень прав та інтересів [PERSON] . Позивач вважає, що вищезазначений договір купівлі-продажу квартири від 28.03.2012 суперечить вимогам чинного законодавства України, що є підставою про визнання правочину недійсним. Крім того, укладаючи договір купівлі-продажу, Продавець, не зважаючи на застереження у тексті договору про відсутність будь яких обтяжень та вимог третіх осіб на квартиру (п.10), ввів в оману Покупця щодо відсутності вимоги третіх осіб на квартиру. Також позивачу стало відомо, що [PERSON] , яка придбала квартиру [ADDRESS] 28 березня 2012 року під час розгляду справи в Ірпінському суді у представника [PERSON] - [PERSON] , в подальшому, 31 грудня 2013 року склала договір дарування на [PERSON] , про що свідчить витяг з реєстру про реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Враховуючи те, що 30 липня 2008 року забудовник ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» передав майнові права на вищезазначену квартиру [PERSON] , а низка перепродаж цієї квартири без її відома носить шахрайський характер, вважає, що вищезазначений договір дарування квартири від 31.12.2013 суперечить вимогам чинного законодавства України, що є підставою про визнання правочину недійсним. [PERSON] знала, що квартира є спірною, знала, що купила вона її під час судового провадження. Отже, вона не мала права відчужувати спірну квартиру. Враховуючи вказане, позивач просила визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що укладений 06 січня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського округу Миколаївської області Матвєєвою І.М. недійсним. Визнати договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS] , що укладений 28 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського округу Київської області Копиловою В.В., який зареєстрований в реєстрі № 277, недійсним. Визнати договір дарування квартири [ADDRESS] , що укладений між [PERSON] та [PERSON] 31 грудня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Караваєвою Л.А., який зареєстрований в реєстрі № 2623, недійсним. Визнати договір відступлення права вимоги від 21 лютого 2012, укладений між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Вірджині» недійсним. Визнати майнові права на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Зобов`язати\~Державну реєстраційну\~службу зареєструвати\~в Єдиному\~державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно майнові\~права [PERSON] \~на квартиру\~ [ADDRESS] . Стягнути на користь [PERSON] з відповідачів судові витрати. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Ухвалою суду від 02.06.2022 справу прийнято до провадження судді Мерзлого Л.В. та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.07.2023 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому\~засіданні позивачпросила позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник відповідача ТОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "КиЕвінвестбуд" не з`явився, про розгляд справи повідомлені належним чином. З матеріалами справи представник ТОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "КиЕвінвестбуд" ознайомлювався 09.02.2024, відзиву на позовну заяву від відповідача не надійшло. В судове засідання представник відповідача ТОВ "Вірджині", [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились, про розгляд справи повідомлялись. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, до суду подавав заяву про розгляд справи у його відсутність, в задоволені вимог просив відмовити. В судове засідання приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копилова Валентина Василівна не з`явилась, до суду подавала пояснення щодо справи. В судове засідання приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Матвєєва Інна Миколаївна не з`явилась, до суду подавала заяву про розгляд справи у її відсутність. В судове засідання представник третьої особи відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області не з`явився, до суду подавали заяву про розгляд справи у їх відсутність. В судове засідання представник третьої особи КП "Ірпінське бюро технічної інвентаризації" не з`явився, до суду подавали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вислухавши думку сторони позивача, суд приходить до наступних висновків. Частина друга\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 26 січня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «КиЕвінвестбуд» та [PERSON] укладено Договір № 1/17 на придбання квартири [ADDRESS] . Відповідно до п.1.1, 1.2 даного Договору, Замовник доручає, фірма приймає на себе обов`язок за рахунок коштів Замовника придбати житлове приміщення (квартиру). За фактом придбання Об`єкту, Фірма зобов`язується передати Замовнику придбану та індивідуально визначену в цьому Договорі квартиру (Об`єкт). Згідно з п.1.6. Договору, визначалася наступна характеристика Об`єкту (квартири): район забудови [ADDRESS] (будівельна адреса); серія будинку індивідуальна; поверх 4 (четвертий); номер квартири [ADDRESS] ; кількість кімнат 1(одна); загальна площа 45,96 кв.м. Відповідно до п. 4.2 Договору, ціна договору на момент укладання Договору становить 209 118,00 грн. 00 коп. в т. ч. ПДВ 20% - 34 853, 00 грн. Зазначена ціна не підлягає зміні інакше, ніж за згодою сторін. Окрім того, відповідно до п.1.5. Договору, Замовник може отримати у власність відповідний Об`єкт лише за умови сплати 100 (сто) відсотків вартості загальної площі Об`єкту. На виконання умов Договору Замовником на поточний рахунок Фірми було перераховано грошові кошти в розмірі 209 118,00 грн. 00 коп., таким чином, всі свої зобов`язання щодо до сплати [PERSON] виконано належним чином. 15 квітня 2008 року між ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги. Відповідно до п.1.1,1.2. Договору про відступлення права вимоги сторони домовились про відступлення права вимоги Замовником, Новому Замовнику за Договором №1/17 на придбання квартири [ADDRESS] від 26 січня 2007 р, укладений між Замовником та [PERSON] , за умовами якого Фірма взяла на себе зобов`язання придбати та передати у власність Замовнику частину новозбудованого житла, а саме: 1(одну) 1- кімнатну квартиру за [ADDRESS] поверсі відповідно до Основного Договору. На підставі даного Договору до Нового Замовника переходять всі права і зобов`язання Замовника за Основним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент підписання даного Договору, в тому числі право вимагати від Фірми передачі частини новозбудованого житла згідно з термінами та на умовах, визначених в Основному договорі, за умови виконання Новим Замовником в повному обсязі зобов`язань за Основним договором. Відповідно до п.2.1. Договору про відступлення права вимоги, Новий Замовник на момент підписання Сторонами даного Договору повністю сплатив/компенсував Замовнику вартість коштів затрачених на придбання квартири, сплачених Забудовнику на виконання Основного договору в сумі 209 118,00 (двісті дев`ять тисяч сто вісімнадцять) грн. 00 коп. Замовник не має ніяких претензій до Нового Замовника. В підтвердження того, що Договір про відступлення права вимоги дійсно відбувся і до Нового Замовника перейшли всі права і зобов`язання Замовника за Основним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент підписання даного Договору, в тому числі право вимагати від Фірми передачі частини новозбудованого житла згідно з термінами та на умовах, визначених в Основному договорі Новому Замовнику [PERSON] була видана довідка від ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» про сплату 100(сто) відсотків вартості загальної площі квартири. Всупереч п.1.8. Договору №1/17 на придбання квартири [ADDRESS] від 26 січня 2007, відповідно до якого ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» зобов`язувався ввести будинок в експлуатацію в II кварталі 2008року, проте останній не виконав взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого позивач позбавлений можливості для реєстрації за собою права власності на квартиру, що перешкоджає володіти, користуватися, розпоряджатися майбутньою квартирою змушений звертатися за захистом прав та інтересів до суду. 30 липня 2008 року між ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» та [PERSON] був підписаний Акт прийому-передачі майнових прав, за умовами якого позивач має право розпоряджатися своїми майновими правами на квартиру [ADDRESS] , на власний розсуд. Рішенням Виконавчого комітету Гостомельської селищної ради №74 від 07 квітня\~2009\~року за заявою ТОВ БІК «КиЕвінвестбуд» від 6 квітня\~2009\~року присвоєно адресний номер 85-квартирному житловому будинку (незавершенного будівництва готовністю 95%) загальною площею\~5757,4 кв.м, житловою площею\~2291,0 кв.м, що розташований на земельній ділянці 1,6995\~га в [ADDRESS] (згідно договору оренди земельної ділянки від 18.12.2005\~р.) - [ADDRESS] . 11 червня\~2015\~року Гостомельська селищна рада винесла рішення №1056-55-VI про перейменування вулиць та провулків у селищі Гостомель. Даним рішенням [ADDRESS] , про що свідчить довідка Гостомельської селищної ради від 07.02.2017\~року за вих. № 03-02/270. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 24 січня 2011 року рішення Придніпровського райсуду м. Черкаси від 16 вересня 2010 року у частині задоволення позову [PERSON] про визнання за ним права власності на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] було скасовано, що підтверджується копією рішення суду (а. с. 8992, т. 1). При цьому, також встановлено, що 06 січня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського округу Миколаївської області Матвєєвою І. М. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з подальшим повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень статі 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та інші папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Частиною першою статті 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 ЦК України). Відповідно до вимог ст.ст. 330, 346, 387, 658 Цивільного кодексу України право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Право відчуження майна належить лише його власникові. Якщо відчужувач майна не є таким власником, набувач набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги. Концепція «майна» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland), заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05). Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 ЦК, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до абзацу четвертого статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги. Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 у справі № 761/32696/13-ц сформовано правову позицію, яка полягає в тому, що до завершення будівництва об`єкта нерухомості та введення його в експлуатацію позивачу як інвестору належать майнові права на цей об`єкт. Так, відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій. Отже, як встановлено судом, позивачем виконано умови Договору в повному обсязі, у свою чергу, ТОВ «Будівельно-інвестиційною компанією «КиЕвінвестбуд» не виконано зобов`язання щодо введення будинку в експлуатацію, у якому наявна квартира, яка після цього має стати власністю позивача, а тому наявні правові підстави визнати за позивачем майнові права на квартиру. Крім того, позивачем до суду надано копію рішення Апеляційного суду Київської області від 25 травня 2017 року області по справі № 367/4089/13-ц, яким задоволено позов [PERSON] ,\~яка діє\~в своїх\~інтересах та\~інтересах неповнолітніх\~дітей [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Будівельно-інвестиційна\~компанія «КиЕвінвестбуд»,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Вірджині»,\~треті особи:\~комунальне підприємство\~Київської обласної\~ради «Ірпінське\~бюро технічної\~інвентаризації»,\~орган опіки\~та піклування\~Голосіївської районної\~у м.\~Києві державної\~адміністрації,\~приватний нотаріус\~Миколаївського нотаріального\~округу Матвєєва\~Інна Миколаївна\~про визнання\~майнових прав. Даним рішенням встановлено факти, що є важливими для вирішення справи № 367/9281/18, в тому числі, але не виключно, зазначеним рішенням було встановлено наступне: Рішенням Гостомельської селищної ради № 74 від 07 квітня 2009 року 85-квартирному будинку (незавершеного будівництва готовністю 95 %) присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с.20, т.1)…Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що спірна квартира [ADDRESS] входить до об`єкта незавершеного будівництва, який не прийнятий в експлуатацію, а позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] на підставі договору № 1/43 від 19 березня 2007 року на придбання квартири набули на неї майнові права, оскільки ними здійснено сплату 100% вартості загальної площі спірної квартири до 07 квітня 2009 року, тобто до передачі цієї квартири ТОВ «Вірджині».…. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, суд зазначає про те, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. До моменту введення нерухомого майна в експлуатацію та здійснення відповідної державної реєстрації на таке нерухоме майно, відчуженню можуть підлягати виключно майнові права на нерухоме майно, яке є об`єктом незавершеного будівництва, а не безпосередньо об`єкт. Враховуючи встановлені судом конкретні обставини справи, відповідно до\~ст. 328 ЦК України,\~суд вважає можливим визнати майнові права на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Щодо вимог про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що укладено 06 січня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] ; визнання договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , що укладено 28 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] ; визнання договору дарування квартири [ADDRESS] , що укладено між [PERSON] та [PERSON] 31 грудня 2013 року; визнання договору відступлення права вимоги від 21 лютого 2012, укладений між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Вірджині», суд зазначає наступне. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) зазначено, що інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт. Для отримання права власності на такий об`єкт нерухомості інвестор має трансформувати свої майнові права у власність шляхом державної реєстрації речових прав на цей об`єкт нерухомості, але виконати це можна лише за умов завершення будівництва новоствореного об`єкта нерухомості відповідно вимог чинного законодавства та прийняття такого нерухомого майна до експлуатації (статті 328, 331 ЦК України) (п. 146). Отже, саме інвестор є особою, яка первісно набуває право власності на об`єкт нерухомого майна, що споруджений за його кошти (п. 147). Інвестор наділений правами, тотожними правам власника нерухомого майна, пов`язаними зі створенням об`єкту нерухомого майна, а тому в разі порушення його речових прав він має право на звернення до суду за їх захистом шляхом пред`явлення позову про визнання за ним його майнових прав та витребування своєї власності з незаконного володіння іншої особи (статті 392, 388 ЦК України). При цьому не вимагається визнання недійсними нікчемних правочинів, які спрямовані на незаконне заволодіння майном інвестора іншими особами (стаття 228 ЦК України) (п. 149). Разом з тим, позивачем вимоги щодо витребування майна з чужого незаконного володіння не заявлено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача у цій справі є визнання за позивачем майнових прав на квартиру. Окремо суд звертає увагу на наступне. У постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц (провадження № 14-31цс20) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що в тих випадках, коли об`єкт нерухомості вже збудований та прийнятий в експлуатацію, проте покупцем не отримані правовстановлюючі документи у зв`язку із порушенням продавцем за договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно взятих на себе договірних зобов`язань щодо передання всіх необхідних документів для оформлення права власності на квартиру, вартість якої сплачена покупцем в повному обсязі, та у разі невизнання продавцем права покупця на цю збудовану квартиру може мати місце звернення до суду з вимогою про визнання за покупцем права власності на проінвестоване (оплачене) ним майно відповідно до положень статті 392 ЦК України. Так, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що спірний об`єкт нерухомості закінчений будівництвом та введений в експлуатацію. Отже, вирішуючи спір, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов частково. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial