Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

03 жовтня 2023 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2021 року. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте має таку можливість, оскільки є здоровим і працездатним. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2023 року відкрито провадження по справі. 29 січня 2024 року представник позивача подав суду відзив на позов, у якому вказав, що позивач визнає позов частково та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання спільного сина [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та зазначає, що позивач не навела обґрунтування розміру аліментів у сумі 5000,000 гривень. Також вказує, відповідач має вкрай скрутне матеріальне становище: у нього відсутнє будь яке рухоме та нерухоме майно, постійний дохід; проживає у будинку своїх батьків, при цьому будинок сильно постраждав в результаті збройної агресії Російської Федерації. Не погоджується з доводами позивача, що він не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, оскільки за домовленості сторін син приблизно однаковий період проживав і у матері і у батька, та станом на 24.02.2022 був у батька у місті Харків, тоді як мати виїхала за кордон, і в саме він забезпечував сина і лише 12 квітня 2022 року мати забрала сина до Латвійської Республіки. З квітня 2022 року відповідача відправив позивачу кошти на утримання сина на загальну суму 11\~000 гривень (200 євро та 3000 гривень), продовжує спілкування з сином і таким чином приймає участь у його вихованні. Представник позивача у судовому засіданні підтримала вимоги свого довірителя, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав подані письмові заперечення, просив їх врахувати при ухваленні рішення, також зазначив, що сума аліментів, яку згоден сплачувати його довіритель на утримання сина у грошовому вираженні становить приблизно 1700 гривень. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , що видано 17 травня 2018 року Виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 14 від 17.05.2018. \~ \~ \~ \~Також суду надано: копія рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2021 року, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07 жовтня 2017 року Виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 19 (справа № 635/6373/21); копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видано 07.10.2017 Виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 19, за даними якого 07.10.2017 укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на один місяць в період з 1 січня 2024 року встановлений в розмірі 2563 гривень. Враховуючи, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] і зобов`язаний його утримувати, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1700,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, дитина проживає з матір`ю і вона несе основний тягар її утримання, 50% прожиткового мінімуму на дитину віком до шести років складає 1281,50 гривень (2563:2=1281,50), тому суд визначив розмір аліментів дещо більшим ніж частина встановленого державою прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому суд також враховує, що відповідач позов визнав частково і мав заперечення тільки щодо розміру аліментів, а позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 5000 гривень та що її витрати на дитину щомісячно складають таку суму. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial