Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У листопаді 2023 року позивач звернулася до суду із позовом в якому із урахуванням заяви про зміну предмету позову просила: - встановити факт про те, що померла [INFO] [PERSON] , 1929 року народження, є рідною донькою [PERSON] , 1908 року народження, який помер [INFO] ; - встановити факт про те, що [PERSON] , 1929 року народження, яка померла [INFO] , є рідною матір`ю [PERSON] , 1962 року народження; - визнати за [PERSON] право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну ділянку серії [NUMBER], який виданий 30 грудня 1996 року Новоушицькою РДА Хмельницької області; право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну ділянку серії [NUMBER], який видано 25 грудня 1996 року Новоушицькою РДА Хмельницької області; право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну ділянку серії [NUMBER], який видано 30 грудня 1996 року Новоушицькою РДА Хмельницької області. Свої вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] залишилась спадщина у виді права на три земельні частки (паї) на території Любомирівської сільської ради та які посвідченні сертифікатами на право на земельну частку (пай). Спадкодавцю [PERSON] належало право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії [NUMBER]. Право на другу земельну частку (пай) [PERSON] отримала як спадкоємець за законом першої черги після смерті її батька [PERSON] . Право на третю земельну частку (пай) [PERSON] отримала як спадкоємець за законом першої черги після смерті її чоловіка [PERSON] , однак їй не було видані свідоцтва про право на спадщину на земельні частки (паї). На даний час сертифікати на підставі яких померлим належало право на земельні частки (паї) втрачені, а повторна видача сертифікатів неможлива. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняла, однак нотаріус через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на земельні частки (паї) та у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Необхідність встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як доньки та батька, а також встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та позивачем [PERSON] як матері та доньки, пов`язана з відсутністю документів, що підтверджують такі родинні зв`язки, а також неправильним написанням у свідоцтві про народження по батькові матері позивача « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », саме тому звернулась до суду. Представник позивача - адвокат Шуляк В.М. у судовому засіданні 29 січня 2024 року позов підтримала з підстав викладених у ньому. У судове засідання 14 лютого 2024 року представник та позивач не з`явились, причини неявки не повідомили. Від відповідача - Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову (арк.спр.179). Процесуальні дії у справі 14 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху і надати позивачу десятиденний строк для усунення недоліків. 23 листопада 2023 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на десять днів. 07 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 21 грудня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 28 грудня 2023 року клопотання представника позивача про оголошення в судовому засіданні перерви задоволено. 18 січня 2024 року прийнято заяву представника позивача про зміну предмету позову, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 29 січня 2024 року задоволено клопотання представника позивача, в судовому засіданні оголошено перерву. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, ухвалює рішення без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Любомирівка Новоушицького району Хмельницької області, є донькою [PERSON] , [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження (арк. спр. 13). Зміна прізвища позивача на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про шлюб (арк. спр.14). [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть ( арк. спр.15). [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована разом із донькою [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] (арк. спр. 57,137). Відповідно до виписок з погосподарських книг по с. Любомирівка померла [PERSON] з 1950 року до 1976 рік проживала та була зареєстрована в с. Любомирівка, Новоушицького району, разом із нею були зареєстровані з 1950 до 1976 роки: [PERSON] - голова домогосподарства, [PERSON] - дружина, [PERSON] ( [PERSON]) - син, [PERSON] - зять, [PERSON] - дочка, [PERSON] - внук, [PERSON] - внук, [PERSON] - внучка (арк. спр.30-32, 35-52). Відомості про народження [PERSON] відсутні, оскільки книги реєстрації актових записів про народження по с. Любомирівка за 1929 рік на державне зберігання не надходили, про що свідчить повідомлення Державного архіву Хмельницької області (арк. спр.115). 30 червня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству «Нове Життя» с. Любомирівка видано державний акт серії ХМ №010, яким передано у колективну власність 483,1 га землі згідно з планом (арк.спр.16-17). У списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №010, прізвище [PERSON] прописане за № 88 (арк.спр.21). Відповідно до запису за №83 від 30 грудня 1996 року Книги реєстрації сертифікатів на право на земельні частки (паї) бувшого КСП «Нове Життя» с. Любомирівка на ім`я [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розмір паю 1,47 в умовних кадастрових гектарах (арк.спр. 18-19). Вказана обставина також підтверджується відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (арк.спр.26-27). Грошова оцінка земельної частки (паю) колишнього КСП «Маяк» с. Отроків на день видачі сертифікату становить 3 265 грн розмір паю - 1,47 умовних кадастрових гектарів (арк. спр. 96). Даними спадкової справи №91/2023підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена за заявою позивача [PERSON] [INFO] . Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні (арк. спр. 129-140). [INFO] помер [PERSON] , місце смерті с. Любомирівка Новоушицького району Хмельницької області, про що свідчить актовий запис про смерть ( арк.спр.119). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з жовтня 1949 року, про що свідчить актовий запис про шлюб (арк. спр.117). [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований разом і дружиною [PERSON] в [ADDRESS] . В управління та розпорядження спадковим майном з після смерті [PERSON] вступила дружина [PERSON] , оскільки доглядала за будинком та земельною ділянкою, про що свідчить відповідь Новоушицької селищної ради надана на адвокатський запит (арк. спр. 29). У списку членів КСП «Нове Життя» с. Любомирівка, які раніше працювали в господарстві та залишаються його членами прізвище [PERSON] прописане за №238 (арк. спр. 176). Відповідно до даних архівних довідок № 136, 137 від 30 січня 2024 року [PERSON] безперервно з 1955 року до 1994 року працював у колгоспі ім.. Димитрова, колгоспі «Нова Життя», КСП «Нове Життя» с. Любомирівка, на посадах плотника, будівельника,сторожа, різноробочого (арк. спр. 173,174). Відповідно до запису за №238 від 30 грудня 1996 року Книги реєстрації сертифікатів на право на земельні частки (паї) бувшого КСП «Нове Життя» с. Любомирівка на ім`я [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розмір паю 1,47 в умовних кадастрових гектарах (арк.спр. 18-20). Водночас у списках громадян, які мають право на земельну частку (пай), що додані до державного акту на право колективної власності на землю по реформуванню КСП «Нове життя» с. Любомирівка, що виданий 30 червня 1995 року, громадянин [PERSON] - відсутній, про що свідчить відповідьГоловного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надана на адвокатський запит (арк. спр. 26-27). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (арк.спр.120,122 ). [INFO] помер [PERSON] , місце смерті с. Любомирівка Новоушицького району Хмельницької області, про що свідчить актовий запис про смерть ( арк.спр.118). [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований один в [ADDRESS] . В управління та розпорядження спадковим майном з після смерті [PERSON] вступила дочка [PERSON] , оскільки доглядала за будинком та земельною ділянкою, про що свідчить відповідь Новоушицької селищної ради (арк. спр. 29). У списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №010, прізвище [PERSON] прописане за №87 (арк.спр.21). Відповідно до запису за №82 від 30 грудня 1996 року Книги реєстрації сертифікатів на право на земельні частки (паї) бувшого КСП «Нове Життя» с. Любомирівка на ім`я [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розмір паю 1,47 в умовних кадастрових гектарах (арк.спр. 18-19). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (арк.спр.120,121). Сертифікати на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], видані на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] - втрачені, про що міститься оголошення у газеті «Тростянецькі вісті» (арк. спр. 56). Позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на право на земельні частки (паї), після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно, що підтверджується постановою нотаріуса від 20 жовтня 2023 року (арк.спр.23,24). З огляду на викладене виник спір про право на спадкове майно та за вказаних обставин позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в іншому (позасудовому) порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Щодо встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293, частиною шостою статті 294 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, такий вирішується в порядку позовного провадження. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1ст.315 ЦПК України). Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання спадщини в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Дослідженні у судові засіданні дані погосподарського обліку підтверджують, що [PERSON] був головою двору та записаний як батько [PERSON] ( [PERSON] ), в той же час [PERSON] ( [PERSON]) записана матір`ю [PERSON] . Окрім того, дослідженні судом довідки, видані Новоушицькою селищною радою про прийняття спадщини також підтверджують родинні відносини між зазначеними вище особами. Отже, виписки з погосподарських книг, довідки, свідчать про обґрунтованість заявлених вимог, оскільки під час судового розгляду суд вважає доведеним факти родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як рідної доньки та батька та [PERSON] та [PERSON] як рідної доньки та матері. Тому в цій частині позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Щодо визнання права в порядку спадкування. Цивільні відносини по даній справі виникли як до набрання чинності Цивільним кодексом України, а саме щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , після смерті [INFO] [PERSON] , так і після набрання чинності ЦК України - щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , тому застосуванню підлягають як норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI так норми ЦК України 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до частини першої статті 524, частини першої статті 529, статті 549 ЦК УРСР 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Нормами статей 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1262, 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З огляду на наведені вище норми права, суду при розгляді справ про визнання права на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають: члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до частини першої статті 22 та частини другої статті 23 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, 1990 року) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Порядку паювання земель має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Пунктом 11 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай), суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що на час передачі земель у колективну власність КСП «Нове Життя» с. Любомирівка та одержання останнім державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON] , [PERSON] перебували у членах КСП та отримали сертифікати на право на земельну частку (пай). Відповідно право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] увійшло до складу спадщини, яку прийняла його дочка [PERSON] в порядку статті 549 ЦК УРСР, як спадкоємець за законом першої черги шляхом вступу в фактичне управління спадковим майном, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину. Після смерті [PERSON] , спадщину прийняла її дочка - позивач [PERSON] , в порядку статті 1268 ЦК України, як спадкоємець за законом першої черги, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай) належне [PERSON] , а також право на земельну частку (пай), успадковане [PERSON] після смерті батька [PERSON] . Також з досліджених в судовому засіданні доказів, було встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] було видано 30 грудня 1996 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Таким чином сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий після смерті [PERSON] , тому не має юридичного значення. Водночас у списках громадян, які мають право на земельну частку (пай), що додані до державного акту на право колективної власності на землю по реформуванню КСП «Нове життя» с. Любомирівка, що виданий 30 червня 1995 року, громадянин [PERSON] - відсутній. Однак на момент видачі КСП «Нове Життя» державного акта на право колективної власності на землю [PERSON] працював в цьому підприємстві та був його членом, що підтверджується списком членів КСП «Нове життя» та архівними довідками за № 137, 136 від 30 січня 2024 року, таким чином набув право на земельну частку (пай), проте за життя йому не був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), оскільки [INFO] помер. Таким чином, право на земельну частку (пай) належне [PERSON] увійшло до складу спадщини після його смерті, яке прийняла його дружина [PERSON] , та яке у подальшому успадкувала позивач. Відсутність у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спадщини не вчиняв. Тому,

Outcome: approved