Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 13.02.2010 року перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20.09.2017 року шлюб між сторонами розірвано, а оскільки позивач перебувала в зоні АТО, вказана дитина залишилась проживати з відповідачем. Позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] та проживає спільно з ним за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з 2018 року, дочка сторін кожні шкільні канікули приїздить до них в гості, перебуває в гарних стосунках з її чоловіком, він не заперечує проти її проживання з ними, до чого прихильна і сама [PERSON] . Як військовослужбовець позивач отримує щомісячне грошове забезпечення та має можливість забезпечити дочці належні умови проживання. Водночас, у відповідача відсутня така можливість, оскільки він проживає в орендованому приміщенні, не працевлаштований, не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, дочка з ним не спілкується та бажає проживати з нею (позивачем), що підтверджується їхнім смс-листуванням. Тому позивач просить визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з нею, а також надати дозвіл на реєстрацію її місця проживання без згоди батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.08.2023 року вказану позовну заяву передано за підсудністю до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.09.2023 року справу передано для розгляду судді Яремин М.П. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 31.10.2023 року залучено до участі в справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, виконавчий комітет Коломийської міської ради Івано-Франківської області як орган опіки та піклування та виконавчий комітет Славутської міської ради Хмельницької області як орган опіки та піклування (а.с. 95-96 ). 17.10.2023 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що до складу його сім`ї входять його дружина, [PERSON] та дочка [PERSON] , місце проживання якої з ним визначено рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22.12.2018 року, та які перебувають на його утриманні. Вони проживають в орендованому приміщенні, що не суперечить законодавству, при цьому позивач також власного житла не має. Він проходить військову службу згідно з укладеним контрактом, за місцем якої зарекомендував себе з позитивної сторони, працевлаштований та матеріально забезпечений, а тому має можливість забезпечувати дочку всім необхідним. Усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про неї, не заперечував та надалі не заперечуватиме щодо спілкування позивача з дочкою чи перешкоджати в здійсненні її прав та обов`язків щодо неї. Звертає увагу, що долучений до позовної заяви акт обстеження житлово-побутових умов не є належним та допустимим доказом, оскільки складений ще у 2019 році. Враховуючи, що він як батько бере активну участь у вихованні дочки, повністю забезпечує її всім необхідним, піклується про її фізичний та духовний розвиток, просить в задоволені позову відмовити та стягнути з позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних в позовній заяві, просять ці вимоги задовольнити. Позивач вважає, що дочка має самостійно вирішити з ким проживати, хоча вона боїться образити батька. [PERSON] зазначив, що обоє батьків проявляють увагу до дитини, якій важко було визначитись в судовому засіданні з ким вона хоче проживати, але наостанок вона все ж таки зазначила, що саме з матір`ю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на їх безпідставність, а твердження позивача про те, що він безробітній, зловживає алкогольними напоями не відповідають дійсності. З 2016 року він проходив службу у відповідній бригаді, про що відомо позивачу, а уклавши контракт, матиме можливість забезпечувати дитину, якій в липні 2024 року виповниться 14 років та вона зможе самостійно визначати своє місце проживання. Представники відповідача, адвокати Гринів Я.В. та Чобанюк М.М. в судовому засіданні вказали, що рішенням суду від 22.12.2018 року вже визначено місце проживання дитини з батьком, де вона продовжує проживати, та перебуває на його утриманні. Відповідач працевлаштований, про що відомо позивачу, нагороджений почесним знаком. Чобанюк М.М. також зазначив, що з досягненням дитиною 14-річного віку ( [INFO] ) вона самостійно визначатиме своє місце проживання, оскільки в судовому засіданні вона чіткої відповіді не надала, перебуваючи у стані афекту зі сльозами на очах. Вважає, що травмувати дитину не має потреби, тому просить в задоволенні позову відмовити. Представник органу опіки та піклування Коломийської міської ради Івано-Франківської області Перцович І.І. в судовому засіданні зазначила, що вказане питання розглядалось на засіданні комісії з прав дитини, за результатами якого затверджено відповідний висновок про відсутність підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю та на момент його розгляду дитина, мала чітку позицію, повідомивши про те, з ким бажає проживати, однак, в даному засіданні через нестабільний емоційний стан, не змогла надати чіткої відповіді. Представник виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, надіслав до суду відповідний нижчевказаний висновок щодо розв`язання спору. Представник служби у справах дітей Славутської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився. При цьому слід зазначити, що діяльність служби у справах дітей Славутської районної державної адміністрації, яка позивачем зазначена в якості третьої особи, згідно з даними відповідного реєстру припинено. Суд, заслухавши вказаних учасників, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.12.2018 року визначено місце проживання вказаної дитини з батьком [PERSON] , тобто відповідачем (а.с. 67-73). 14.02.2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що стверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 23 від 14.02.2019 року (а.с. 13). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 19.02.2019 року за місцем проживання позивача в [ADDRESS] , складеного комісією у складі начальника служби у справах дітей Шаргородською Н.І., завідуючого сектором опіки і піклування служби [PERSON] , головного спеціаліста служби [PERSON] , до складу сім`ї позивача входять: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (чоловік); [PERSON] , [INFO] (син [PERSON] ); [PERSON] , [INFO] (дочка [PERSON] , проживає без реєстрації, учениця 2 класу ЗОШ І-ІІІ ст. №6 м. Славута). Під час обстеження встановлено, що стосунки в сім`ї доброзичливі, ставлення усіх членів родини до [PERSON] гарне, створені всі належні умови для її проживання та навчання, вона має окрему кімнату ( а.с. 16 ). Як вбачається з даних довідки № 06, виданої 30.01.2019 року загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №6 управління освіти виконавчого комітету Славутської міської ради, [PERSON] буде навчатися в 2 класі вказаного закладу (а.с. 17). Згідно з даними довідки про зареєстрованих у житлі осіб №2750/26-13 від 29.06.2023 року, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Даними копії військового квитка серії [NUMBER] та довідки №2867, виданої 29.09.2023 року командиром військової частини [NUMBER] , стверджується, що [PERSON] є військовослужбовцем та проходить військову службу у вказаній військовій частині (а.с. 6-11, 50). Згідно з даними службової характеристики та листа №11334, виданого 06.10.2023 року вказаною військовою частиною, під час несення служби [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони, до виконання поставлених завдань відноситься відповідально, постійно та наполегливо працює над підвищенням рівня професійної майстерності; корупційних правопорушень та прийнятих по ним рішень [PERSON] не має ( а.с. 48, 49 ). 24.02.2022 року між командиром військової частини [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] підписано контракт про проходження останнім військової служби у Збройних Силах України, на строк 10 років (а.с. 76-79). Відповідно до довідок №7224, №7/3205 та службової характеристики, виданих військовою частиною [NUMBER] відповідно 13.09.2023 року, 06.10.2023 року та 07.10.2023 року, [PERSON] перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині та на його утриманні перебувають: дружина [PERSON] , 1978 року народження, та дочка [PERSON] , 2010 року народження; за час проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони, працює над вдосконаленням своїх професійних знань, всебічно та гармонійно розвинений (а.с. 74, 75, 80). 25.07.2022 року наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №967 від 25.07.2022 року [PERSON] нагороджено почесним нагрудним знаком Головнокомандувача Збройних Сил України «За взірцевість у військовій службі І-ступеня» (а.с.82). Згідно з даними витягу з послужного списку зазначено періоди служби [PERSON] , техніка інформаційно-телекомунікаційного вузла управління військової частини [NUMBER] , із зазначенням відповідних посад, а також тривалості цих періодів - з 27.07.2016 року по 03.10.2023 року (а.с. 81). Відповідно до довідок № 596/03-16, № 601/03-16, виданих 25.10.2023 року та 26.10.2023 року Коломийським ліцеєм №4 імені Сергія Лисенка Коломийської міської ради, [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі та була присутня на уроках з 18 по 22 вересня 2023 року ( а.с. 87, 89). Згідно з даними характеристики, виданої за підписом в.о. директора вказаного навчального закладу та класного керівника, [PERSON] за час навчання зарекомендувала себе старанною, сумлінною, дисциплінованою ученицею; навчається в міру своїх можливостей; відвідує художню школу, гурток карате, бере активну участь у соціально-корисній праці; проживає в сім`ї батька, який бере активну участь у навчанні та вихованні дочки, цікавиться її успіхами, завжди відвідує батьківські збори, вчасно реагує на повідомлення класного керівника (а.с. 83). Відповідно до характеристики, виданої 06.10.2023 року комунальним некомерційним підприємством Коломийської міської ради " Коломийський міський центр первинної медико-санітарної допомоги " [PERSON] здорова, розвинена по віку; на прийом приходить в супроводі батька ( а.с. 84 ). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 20.09.2023 року за місцем проживання позивача в [ADDRESS] , складеного комісією у складі начальника служби у справах дітей та спеціаліста І категорії служби у справах дітей, за вказаною адресою (будинку, що складається з 2 кімнат) проживають: [PERSON] , [INFO] (мати [PERSON] ); [PERSON] , [INFO] (чоловік ); [PERSON] , [INFO] (дружина); [PERSON] , [INFO] (син [PERSON] ); [PERSON] , [INFO] (дочка [PERSON] , проживає без реєстрації, учениця гімназії №6). Під час обстеження встановлено, що стосунки в сім`ї доброзичливі, ставлення усіх членів родини до [PERSON] гарне, створені всі належні умови для її проживання, навчання та утримання ( а.с. 88 ). Відповідно до характеристики, виданої 11.10.2023 року керівником Коломийської федерації кйокушинкай карате Унія" [PERSON] займається в секції з 30.01.2023 року. За час тренувань зарекомендувала себе старанною та здібною ученицею. Мама [PERSON] в телефонному режимі постійно цікавиться справами та успіхами дочки; всі фінансові витрати пов`язані з навчанням мама оплачує завчасно ( а.с. 128 ). Даними акту обстеження умов проживання від 13.11.2023 року за місцем проживання малолітньої дитини в [ADDRESS] , складеного комісією у складі завідувача сектору з питань опіки, піклування та усиновлення та головних спеціалістів служби у справах дітей, стверджується, що за вказаною адресою (квартира складається із 3 кімнат) проживають: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (бабуся); [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає в орендованій квартирі, а дитина - в окремій кімнаті, облаштованій необхідними меблями, місяцями для сну, навчання та проведення дозвілля. [PERSON] фактично з 2017 року проживає разом з батьком [PERSON] , з яким у неї гарні відносини та повне розуміння, вона відвідує Коломийський ліцей № 4 (а.с.124). Згідно з даними договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 08.12.2023 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Трачук Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2411, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передали, а [PERSON] , [PERSON] прийняли у власність в рівних частках квартиру [ADDRESS] . Вказаний договір як підстава виникнення права власності вказане у Витязі з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 357712081 від 01.04.2019 року (а. с. 129-135). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , на засіданні комісії [PERSON] повідомила, що перебувала у шлюбі з [PERSON] , однак у 2017 році вони розлучились; з 17.07.2017 року [PERSON] брала безпосередню участь в антитерористичній операції, а дочка в цей час проживала з батьком; кожні канікули з 2018 року дочка приїжджала в гості до [PERSON] , де вона має гарні стосунки з чоловіком [PERSON] - [PERSON] , який не заперечує щодо проживання [PERSON] з ними. У телефонному режимі малолітня [PERSON] повідомила, що вона має бажання проживати разом з матір`ю; з батьком вона проживати не хоче, оскільки не може знайти з ним спільну мову. Враховуючи вищенаведене, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом із матір`ю [PERSON] (а.с. 107-108 ). В матеріалах даної справи також міститься рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 05.12.2023 року № 341, яким затверджено висновок про відсутність підстав для визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , біля матері [PERSON] (а.с. 121). У висновку вказано, що з 2017 року дочка проживає разом з батьком, який на даний час офіційно перебуває на військовій службі, тому має змогу матеріально утримувати та доглядати за дитиною. У [PERSON] гарні взаємовідносини з батьком; дитина написала заяву, в якій просить врахувати її бажання проживати з батьком, оскільки і до цього часу вони проживали разом: з матір`ю дитина спілкується по телефону та проводить час на канікулах, однак, постійно проживати з нею не має бажання. Комісія не виявила причин, через які б батько не міг займатися вихованням своєї дитини (а.с. 122-123 ). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, необхідно проводити бесіду з останньою, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. На виконання вимог ст.171 СК України вислухана думка малолітньої [PERSON] , яка в судовому засіданні зазначила, що на даний час вона проживає з батьком в [ADDRESS] , який добре ставиться до неї. Виявила бажання проживати з обома батьками, яких дуже любить, та не хоче їх образити. Перебуваючи у тривожному стані, хвилюючись (розплакавшись), зазначила, що бажає проживати з матір`ю, попросивши після цієї відповіді покинути зал судового засідання. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Нормою ст. 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону). Суд зазначає, що міжнародні та національні норми не містять норми, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до пункту 6 Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку його особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, слід виходити з того, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, оскільки дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. З огляду на викладені норми, які регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, в межах заявлених вимог, суд має з`ясувати, чи виконав відповідач обов`язок доведення обставин, за наявності яких суд має право відмовити у визначенні місця проживання дитини з матір`ю, чи довела позивач, що проживання дитини з нею відповідатиме найкращим інтересам дитини. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обгрунтування позовних вимог, зокрема, вона не довела, що проживання малолітньої дочки з батьком не відповідає інтересам останньої, а також, що проживання дитини з нею відповідатиме найкращим інтересам дитини. Під час розгляду справи малолітня [PERSON] висловила думку про бажання проживати разом з обома батьками, з якими має добрі стосунки, та під час вибору (визначення) її місця проживання з будь-ким із них, намагається їх не образити. Враховуючи, що дитина з 2017 року та на час розгляду справи проживає з відповідачем у звичних для неї умовах, відвідує вищевказаний навчальний заклад та відповідну секцію, через кілька місяців досягне 14-річного віку, з якого зможе самостійно визначати своє місце проживання, ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, відсутність обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, позовні вимоги про визначення її місця проживання з позивачем задоволенню не підлягають. Оскільки місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, відсутні підстави й для задоволення вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання цієї дитини за адресою проживання позивача без згоди батька. Проживання дитини з батьком не впливає на її взаємовідносини з матір`ю, оскільки не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Разом із цим, у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Слід також роз`яснити сторонам, що відповідно до положень ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. В постанові Верховного Суду від 23.06.2022 року в справі № 607/4341/20 (провадження № 61-18451св20) вказано, що процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18). Судом встановлено, що стороною відповідача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів позову долучено ордер від 09.10.2023 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.42, 43), у відзиві на позов вказано розрахунок наданих послуг в загальній сумі 4 000 грн., однак, не долучено договір про надання правової допомоги, не надано документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, тому відсутні підстави для стягнення в користь відповідача витрат на правничу допомогу. На підставі ст.ст. 160, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: dismissed