Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті матері залишилось спадкове майно квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Заповіту після себе мати не залишила, вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину після її смерті, оскільки проживала разом із матір`ю на момент її смерті. Інших спадкоємців взагалі немає. Але нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері у встановлений законом шестимісячний строк. Утім, згідно довідки виданої СМКП «ЖЕК-2» від 21.07.2023 року за №147, з січня місяця 2022 року і по день смерті матері вона проживала разом із нею та вела спільне господарство, оскільки мати тяжко хворіла, у даній квартирі вона проживає і зараз. Вищевказана інформація підтверджується також актом про сумісне проживання від 19.07.2023 року за № 512, складеним інспектором СМКП «ЖЕК-2». У зв`язку з викладеним, за захистом своїх прав як спадкоємець вона вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Представник позивача адвокат Мантула О.С. до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача, [PERSON] до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, просила рішення прийняти відповідно до чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, встановив наступне. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 21.09.2022 року. Померла є матір`ю позивачу, що підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 19.08.1987 р., свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 31.07.2010 р., з якого вбачається, що [PERSON] після укладення шлюбу 31.07.2010 року набула прізвище « [PERSON] ». На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , право власності [PERSON] на квартиру підтверджується копією договору купівлі-продажу від 07.10.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Лівінською Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №1363. Згідно довідки виданої СМКП «ЖЕК-2» від 21.07.2023 року за №147, вбачається, що померла [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] з 1997 року по день своєї смерті [INFO] , разом з нею проживала та вела спільне господарство [PERSON] , [INFO] (донька) з січня місяця 2022 року і по день смерті [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується також актом про сумісне проживання від 19.07.2023 року за № 512, складеним інспектором СМКП «ЖЕК-2». Судом було витребувано спадкову справу № 208/2023 з Першої синельниківської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] , де зазначається, що [PERSON] 18.07.2023 року зверталася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але як результат їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ненаданням заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] у встановлений шестимісячний строк та документів, що підтверджують факт прийняття спадщини. Також, судом було встановлено, що інші спадкоємці після смерті спадкодавця, які б прийняли спадщину відсутні. Стаття 1216\~Цивільного кодексу\~України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України,до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідність дост.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно до ст.41 Конституції України, ч. 1 ст.319, ч. 1 ст.321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05,2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач прийняла спадщину після смерті спадкодавця відповідно до вимог ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а також враховуючи, що визнання за позивачем права власності на вищевказану квартиру не порушуватиме права та інтереси інших осіб, а позивачу в інший спосіб не можливо захистити свої порушені права, тому позовні вимоги підлягаю задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved