Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач зазначає, що в листопаді 2023 року з`ясував, що він не може вільно користуватися коштами на банківському рахунку, оскільки на них постановою державного виконавця Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 30.03.2021 у виконавчому провадженні [NUMBER] накладений арешт. За відповідними роз`ясненнями він звернувся до вказаного органу ДВС. У відділі ДВС йому було повідомлено, що 04 березня 2021 року державним виконавцем Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Пахнюк Л.М. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №13891 виданого 21.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з нього 12110,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Кредит-капітал». При виконанні вказаного напису державним виконавцем 30.03.2021 було винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено для виконання до банківських та інших фінансових установ. Виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Оскільки на договорі, який не є нотаріально посвідченим, не міг бути вчинений виконавчий напис, оскільки в переліку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, станом на дату вчинення виконавчого напису, містилися лише нотаріально посвідчені договори. Таким чином, у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Посилаючись на норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», практику Верховного Суду, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 27 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача - адвокат Ціпан О.П. заявлені позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позові, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступне. В силу вимог статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що постановою державного виконавця, було відкрито 04.03.2021 виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №13891, виданого 21.12.2020 Київським міським нотаріальним округом про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість в сумі 12110,00 грн. (а.с.10). Слід зазначити, що вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону, встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, визначено умови вчинення виконавчого напису. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Згідно виконавчого напису вчиненого Баршацьким І.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 21.12.2021 за №13891, заборгованість [PERSON] виникла на підставі укладеного кредитного договору №6006194 від 22.02.2019 укладеного з ТОВ «Міолан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги №30-МЛ від 16.05.2019 є відповідач по справі ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». При цьому, Договору відступлення права вимоги суду не було надано. Згідно оспорюваного виконавчого напису, з позивача стягнуто заборгованість у розмірі 12110,00 гривень за період з 16.05.2019 по 23.11.2020. Проте, на підставі чого стягнуто з позивача вказаний розмір заборгованості та те, що така заборгованість існувала та є безспірною, матеріали справи не містять. За таких обставин суд вважає, що відповідач не надав приватному нотаріусу документів, які підтверджують безспірність стягуваної заборгованості. Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 зазначив, що при визнанні виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд повинен встановити сам факт існування та розмір безспірної заборгованості, а не лише формально перевірити поданий пакет документів. Великою Палатою Верховного Суду у п.34 постанови від 15 січня 2020 року по справі № 305/2082/14-ц зазначено, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Судом встановлено, що зазначена у виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною, оскільки позивач заперечує будь-яку заборгованість, стягнення якої проводиться в безспірному порядку. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, суд дійшов висновку, що вчинення нотаріусом вказаного виконавчого напису здійснено всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат», тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати в сумі 1073,60 гривні, які складаються з судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: approved