Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач ТзОВ «Споживчий центр», в особі представника Роєнко О.О., звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 01 листопада 2022 року укладено кредитний договір № 01.11.2022-100000395, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн. строком на 42 дні з датою повернення 12.12.2022 року. Відповідно до умов Договору та чеку про видачу коштів, відповідачу [PERSON] надано кредит у розмірі 4000,00 грн. Тож, ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. Однак, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на день подання заяви до суду становить 8 480 грн., з яких: 4 000,00 грн. основного боргу та 4 480 грн. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, що підтверджується довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 01.11.2022-100000395 від 01.11.2022 року. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 8 480,00 грн. та судові витрати у розмірі 2 147,20 грн. Ухвалою суду від 17.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, оскільки згідно наявного в матеріалах справи клопотання просить суд проводити розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, який просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання шляхом скерування судового виклику за адресою його місця реєстрації, яка зазначена у довідці, наданій за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області. Клопотань про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило, а також відповідач не подав відзив на позовну заяву. Суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить такого висновку. Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із вимогами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №01.11.2022-100000395 між [PERSON] та ТзОВ «Споживчий кредит» від 01.11.2022 року, відповідач отримав кредит у сумі 4 000,00 грн. строком на 42 дні з датою повернення 12.12.2022 року. Відповідно до чеку про перерахунок коштів від 01.11.2022 року відомо, що кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 4 000,00 грн. строком на 42 дні, а [PERSON] 01.11.2022 року отримано кредитні кошти у розмірі 4 000,00 грн., отже, ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. Крім того судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 8 480,00 грн., що складається з основного боргу в розмірі 4 000,00 грн. та процентів в розмірі 4 480,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТзОВ «Споживчий центр». Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач довів перед судом підставність своїх вимог, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 147,20 грн.

Outcome: approved