Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

В вересні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи свою заяву тим, що перебувала з відповідачем з лютого 2012 року по лютий 2014 року у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них [INFO] народився син [PERSON] . Позивач разом із сином зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . З лютого 2014 року відповідач з сім`єю не проживає, з сином не спілкується, участі у його вихованні не приймав та не приймає, аліменти на утримання дітей не сплачує, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 10.10.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.12.2023 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити, не заперечувала протии ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила ухвалити рішення з урахуванням висновку виконавчого комітету Покровської районної у місті ради. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті дійшов таких висновків. У відповідності до ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували з лютого 2012 року по лютий 2014 року у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , батьками якого записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). 29 грудня 2023 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Заочним Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , справа № 212/1499/15-ц (а.с.17). Згідно витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] зареєстрована разом із сином за адресою: [ADDRESS] (а.с.15,16). Згідно довідки КЗДО №144 КМР, наданої в.о. директора садка № 22 від 22.08.2023, [PERSON] , [INFO] , відвідував заклад дошкільної освіти з 02.09.2016 по 31.08.2020, зі слів вихователя групи, тато [PERSON] не приймав участі у вихованні дитини в закладі (не приводив дитину до садочку, не забирав, не приймав участі в освітньому процесі) (а.с.22). Згідно довідки Криворізької гімназії № 62, наданої в.о. директором гімназії № 207 від 30.11.2023, [PERSON] , [INFO] , навчається в 4-Б класі Криворізької гімназії №62, зі слів класного керівника, батько не бере участі у вихованні дитини (не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не бере участі в батьківських зборах) (а.с.36). Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Покровським ВДВС у місті Кривому Розі, [PERSON] станом на 10.08.2023 має заборгованість по аліментам, яка 163 110,25 грн.. Сума сплачених аліментів становить 0,00 грн. (а.с.19-21). Відповідно до довідки ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області №45.3/2-4715 від 16.08.2023, [PERSON] знаходиться у розшуку ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, як особа, що переховується від органів досудового розслідування з 10.03.2020 року. На теперішній час місце знаходження останнього не встановлено. Як вбачається з висновку Покровської районної в місті ради № 183 від 21.02.2024 року щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , виконком Покровської районної в місті ради не має достатніх законних підстав і доказів для визначення доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав, оскільки останній не був опитаний щодо з`ясування його думки про позбавлення батьківських прав. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Приписами ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, встановлено: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 статті 157 СК України, передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею165 СК України, закріплено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо сина є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, враховуючи інтереси дітей, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 164, 166, 167, 171, 180-182, 248 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved