Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

02 лютого 2024 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , Луківської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. [PERSON] за життя склала заповіт, яким належне їй майно заповіла позивачу [PERSON] та відповідачці [PERSON] . Про наявність заповіту йому не було відомо, у зв`язку з чим він не звертався до нотаріуса у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Вказуючи, що він на день смерті разом із матір`ю не проживав, право на спадкування не реалізував, оскільки вважав, що може подати заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців після припинення воєнного стану в країні, просив визначити йому додатковий строк два місяці для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . У підготовче засідання позивач та його представник не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, 07 лютого 2024 року подали до суду письмові заяви, в яких вказали, що позов підтримують із викладених у ньому підстав, просять задовольнити та розглядати справу за їхньої відсутності (а. с. 25, 27). Відповідачка [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 08 лютого 2024 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за її відсутності (а. с. 32). Представник відповідача Луківської селищної ради у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 35), 20 лютого 2024 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 36). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За встановленими законом правилами здійснення права на спадкування право на спадщину виникає у день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 Цивільного кодексу України). За змістом наведених норм матеріального права право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в селі Тупали Ковельського району Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно (а. с. 7). Відповідно до довідки Луківської селищної ради № 578 від 11 грудня 2023 року місце проживання [PERSON] було зареєстроване по [ADDRESS] , на день смерті остання проживала одна (а. с. 8). Чоловік спадкодавця - [PERSON] , помер [INFO] (а. с. 7 на звороті). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Миляновичівською сільською радою Турійського району Волинської області 22 лютого 2012 року за № 13, відповідно до якого належне їй майно заповіла в рівних частинах своїм дітям [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 8 на звороті). Позивач [PERSON] народився [INFO] та є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та паспортом громадянина України серії [NUMBER] (а. с. 5,9) Заповіт не змінювався і є чинним, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 29-31). На час смерті [PERSON] позивач разом із нею не проживав, а тому для прийняття спадщини після її смерті відповідно до вимог статей 1269, 1270 Цивільного кодексу України остання у шестимісячний строк зобов`язаний був подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Приватний нотаріус 15 січня 2024 року відмовив позивачу в оформленні спадкових прав у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 13). Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, і такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликався на те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є необізнаність про наявність заповіту на його ім`я та введення воєнного стану на території України, у зв`язку з чим він з об`єктивних причин не подав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання таких причин в контексті положень частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України поважними, оскільки вони об`єктивно унеможливили подання позивачкою нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття та реалізацію нею передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Такі правові позиції у правовідносинах щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини викладені у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2023 року у справі № 344/4418/22, від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] - два місяці після набрання рішенням законної сили, який є достатнім для подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 605 гривень 60 копійок; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - по 302 гривень 80 копійок з кожного. На підставі викладеного, статей 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved