Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що підприємство надає послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання населенню, яке зобов,язане здійснювати оплату за отримані послуги. Відповідач не здійснював у повному обсязі оплату за наданні послуги, внаслідок чого за період з 01.10.2013 року по 31.09.2019 року виникла заборгованість за централізоване опалення 48 090,10 грн. Просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, інфляційні витрати 6011,39 грн, 3% річних 2359,10 грн, а всього 56460,59 грн та судовий збір 1921,00 грн. Відзив на позов не надавався. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач до суду не з`явився. Представник відповідача просила відмовити у позові повністю, вказувала, що відповідач не є власником житла по [ADDRESS] , крім того був там зареєстрований з травня 2015р. по 23.03.2017р., вказувала що пропущено строк позовної давності. 22.03.2023р. прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення. 20.04.2023р. скасовано заочне рішення та справу призначено до розгляду. 03.10.2023р. ухвалено про задоволення клопотання про витребування доказів. 22.11.2023р. ухвалено про задоволення клопотання про витребування доказів. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з постачання теплової енергії. Відповідач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з травня 2015р. по 23.03.2017р. і є споживачем послуг, які надавав позивач. Відповідач вчасно оплату за надані послуги не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість. Так, згідно розрахунку заборгованості, відповідач оплату за надані послуги не здійснював, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за послугу з централізованого опалення, яка за період з 01.10.2013 року по 31.09.2019 року становить 48 090,10 грн (а.с.6-7). Відповідачу нараховано інфляційні витрати 6011,39 грн. та 3% річних 2359,10 грн. (а.с.8). Правильність нарахування підтверджується відповідними розрахунками. Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг. Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20\~цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5\~Закону №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 2, 5 частини другої статті 7\~зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.2 ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суду доведено виконання позивачем своїх обов`язків з надання житлово-комунальних послуг, а також розміру заборгованості, що не спростовано стороною відповідача, та ці обставини слід вважати доведеними. В той же час представником відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст.\~267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Так, АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулась з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення 17.10.2019року, а тому трьохрічний строк відраховується за три роки до пред`явлення позову, а саме з 17.10.2016 року. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 17.10.2016 року по 23.03.2017 року в розмірі 8407,78 грн., інфляційні витрати в розмірі 1321,38 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 564,63 грн., а всього 10293,79 грн. Відповідно до ч.1ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями ч.1ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи, що цивільне судочинство згідно з ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до ч.6ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача суми боргу в межах строку позовної давності. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з наведеним, з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 350,23 грн. (сплачений судовий збір 1921 грн. х суму задоволеного позову 10293,79 грн. / на загальну суму позову 56460,59 грн. = 350,23 грн.) На підставі викладеного та

Outcome: partial