Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

позивач звернулась до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , про що 09 червня 2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 4634. Перед смертю, а саме - [INFO] [PERSON] складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Чумаченко О. А. та зареєстрований в реєстрі за № 183 на користь рідної онуки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до цього заповіту позивачеві заповідається все майно, що буде належати [PERSON] на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] , де постійно і проживала. Позивач до моменту смерті [PERSON] спілкувалася із нею лише в короткі візити до села та мала зі померлою нормальні стосунки, як онуки із бабою. За життя [PERSON] жодного разу не повідомляла позивача про те, що їй на праві власності належить будь-яке майно та не повідомляла про жодні наміри розпорядитися цим майном. Про існування заповіту від 11 листопада 2010 року, складеного [PERSON] та посвідченого секретарем виконавчого комітету Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Чумаченко О. А., зареєстрованого в реєстрі за № 183 позивач на момент смерті [PERSON] не знала та в силу об`єктивних причин не могла знати. Позивач зазначає, що у вересні 2021 року від знайомих в селі Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області вона дізналася, що за життя [PERSON] начебто розповідала своїм сусідам, що після смерті своєї дочки [PERSON] (рідної матері позивача), яка померла [INFO] вона склала заповіт на користь онуки. Однак, такого заповіту ніхто, в тому числі і сусіди померлої, ніколи не бачили. Після отримання інформації позивач звернулася до Голубівського старостинського округу Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, де їй повідомили, що заповіт [PERSON] складався на її користь та видали дублікат відповідного документу. Відразу після отримання дублікату заповіту позивач подала заяву до приватного нотаріусу Новомосковського районного нотаріального округу Лили І. А. про прийняття спадщини, на що отримала відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії від 24 вересня 2021 року за № 224/01-16 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22 грудня 2023 року за № НВ-9934434872023 за життя [PERSON] , у тому числі належала земельна ділянка площею 1,25 га за кадастровим номером 1223282000:02:102:0231, яка знаходиться на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Позивач указує, що після 24 лютого 2022 року у зв`язку з повномасштабною військовою агресією РФ на території України (Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан), позивач для порятунку двох своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , яких вона виховує одна, була змушена виїхати за кордон, а тому відразу не звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. Таким чином, ураховуючи викладене вище, позивач вважає, що нею строк на прийняття спадщини було пропущено з поважних причин, тобто склалися відповідні об`єктивні обставини, за яких позивач не знала про існування заповіту на її користь, а саме: проживання в різних населених пунктах зі спадкодавцем; неповідомлення померлою [PERSON] про складення нею заповіту на користь позивача з міркувань, відомих тільки померлій; відсутність спільних родичів, які б могли дізнатися та своєчасно повідомити про існування заповіту. Крім того, необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини. Необізнаність не може бути підтверджена відповідними доказами, крім надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини. В цьому ж випадку факт неповідомлення особою, яка склала заповіт про даний факт, а також проживання померлої [PERSON] та позивача в різних населених пунктах прямо свідчать про її необізнаність стосовно існування заповіту на її користь. Постановленою суддею ухвалою від 12 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження та відкрите провадження у справі, призначене підготовче засідання. Також ухвалою витребувано докази у виді належним чином засвідченої копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] . Докази отримано судом 23 січня 2024 року. Постановленою судом ухвалою від 20 лютого 2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилась. представник позивача - адвокат Шаповалов П. В. подав до суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у судовому засіданні без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вирішення справи залишив на розсуд суду. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с.9/. З належним чином засвідчених копій: свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] /а.с.11/, свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.12/, свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.14/ встановлено, що [PERSON] є рідною онукою [PERSON] . Відповідно до належним чином засвідченої копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 15 серпня 2003 року /а.с.6 зворот/. [PERSON] з 07 вересня 1979 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою в паспорті громадянина України /а.с.10 зворот/. За життя, а саме - 11 листопада 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується належним чином засвідченою копією заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Голубівської сільської ради Чумаченко О. А. та зареєстрованого в реєстрі за № 183 /а.с.8/. 24 вересня 2021 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лили І. А. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак листом приватного нотаріуса від 24 вересня 2021 року № 224/01-16 [PERSON] повідомлено, що оскільки нею пропущено встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, відкрити спадкову справу після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , за її заявою неможливо /а.с.5/. Також, з наданої на виконання ухвали суду від 12 січня 2024 року Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22 січня 2024 року № 75515675 встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не відкривалась /а.с.37/. Вирішуючи позов, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Також, у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 Верховний Суд дійшов висновку, що поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, а також ці обставини визнані судом поважними. (постанова Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12). Позивачем на підтвердження обставин поважності пропуску строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у позовній заяві вказано про те, що склалися відповідні об`єктивні обставини, за яких позивач не знала про існування заповіту на її користь, а саме: проживання в різних населених пунктах зі спадкодавцем; неповідомлення померлою [PERSON] про складення нею заповіту на користь позивача; відсутність спільних родичів, які б могли дізнатися та своєчасно повідомити про існування заповіту. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність звернення до нотаріуса інших осіб після смерті [PERSON] , відсутність доказів на підтвердження повідомлення позивача про наявність заповіту раніше, за дату звернення до нотаріуса суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки, як установлено судом, позивач не проживала з останньою за однією адресою, доказів повідомлення позивача про наявність вищевказаного заповіту матеріали справи не містять. Отже, необізнаність позивача як спадкоємця про наявність існування заповіту, складеного спадкодавцем, за встановлених у цій справі обставин, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Поважність причин пропуску строку стосується періоду від моменту відкриття спадщини й до моменту звернення позивачем до нотаріуса. Суд вважає, що позивач за допомогою належних та допустимих доказів довела суду ту обставину, що строк для подання заяви про прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин. Також суд ураховує, що відомостей щодо звернення до нотаріуса інших спадкоємців після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини, матеріали справи не містять. Враховуючи причини пропуску позивачем строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, наявність обставин, які унеможливлювали вчасне звернення позивача до нотаріуса, суд приходить висновку, що пропущений позивачем строк не може вплинути на право позивача на спадкування майна, яке залишилось після смерті її баби. Таким чином, доводи позивача щодо неможливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, розцінюються судом як поважні причини, пов`язані з об`єктивними, істотними для позивача труднощами на вчинення такої дії, тому суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визначення позивачеві строку для подання заяви про прийняття спадщини - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved