Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Заявник [PERSON] ,\~за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування заяви заявником викладено обставини, що при виготовленні правовстановлюючого документу, а саме, диплому серії [NUMBER] , реєстраційний № 7408 від 16 липня 1981 року її ім`я значиться як « [PERSON] », що не відповідає її імені в паспорті та трудовій книжці, а тому, дана помилка на сьогоднішній день приносить заявнику певні незручності, оскільки це викликає труднощі щодо нарахування страхового стажу для розрахунку пенсії. З підстав, наведених у заяві, оскільки від встановлення даного юридичного факту залежить виникнення у заявника права на призначення пенсії за віком, остання просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме, диплому серії [NUMBER] , реєстраційний № 7408 від 16 липня 1981 року. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав з підстав та обґрунтувань, викладених у ній, та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, однак подав відзив на заяву, в якому вказав, що вимоги є безпідставними, оскільки заявником у заяві про встановлення факту не подано достатньо доказів про те, що диплом належить саме їй. Із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення даного факту необхідне їй для подальшого звернення до органів Пенсійного фонду України для перерахунку пенсії. Отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме, права на пенсію, відтак, вважає, що заява про встановлення факту повинна бути залишена без розгляду. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви, клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено, що відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.12.2023 за № 11704-12019/В-02/8-1900/23, заявнику [PERSON] виплачується пенсія по інвалідності ІІІ групи, внаслідок загального захворювання та станом на 27.12.2023 страховий стаж становить 31 рік 10 місяців 11 днів. Періоди, які включені до страхового стажу з 20.07.1981 по 20.11.2019. Відповідно до відомостей зазначених в трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] , остання навчалася в Тернопільському ГПТУ 2 в період з 01.09.1978 по 15.07.1981, про що їй видано диплом [NUMBER] від 16.07.1981. Також з інформації ДНЗ «Тернопільський ЦПТО» від 20.11.2023 № 355 вбачається, що заявник дійсно навчалася на денній формі навчання зі спеціальності прядильниця в ПТУ № 2 м. Тернополя з 01 вересня 1978 року по 15 липня 1981 року. В подальшому, ТПУ № 2 м. Тернополя було реорганізовано шляхом його перейменування в Тернопільський Центр професійно-технічної освіти № 1, який в свою чергу перейменовано в ДНЗ «Тернопільський ЦПТО». Згідно з паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 04.01.2002 Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області, ім`я заявника вказано як « [PERSON] ». Із пенсійного посвідчення Пенсійного фонду України № [NUMBER] серії [NUMBER] , ім`я заявника значиться як « [PERSON] ». Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00029626066 від 18.02.2021, наданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) вбачається, що в графі «відомості про дружину» - прізвище до державної реєстрації « [PERSON] », прізвище після державної реєстрації « [PERSON] » та ім`я, по батькові заявника записане як « [PERSON] ». Із диплому серії [NUMBER] , реєстраційний № 7408 від 16 липня 1981 року, заявник вказана як « [PERSON] ». Заявник як на підставі наведених вище обставин просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, у зв`язку із невірним написанням її імені у дипломі серії [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] від 16 липня 1981 року, оскільки від встановлення даного юридичного факту залежить виникнення у неї права на призначення пенсії за віком. Суд погоджується з такими аргументами заявника, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1\~статті 293 ЦПК України\~передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявниці важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12\~Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документ у позасудовому порядку відсутня, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Згідно з частиною 1\~статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Заявник вказує, що при розрахунку її страхового стажу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не враховано період її навчання в Тернопільському ГПТУ 2 з 01.09.1978 по15.07.1981, у зв`язку із тим, що в дипломі серії [NUMBER] від 16 липня 1981 року, її значиться ім`я як « [PERSON] », що не відповідає її імені в паспорті та трудовій книжці, а тому такий стаж не може бути зараховано. Судом встановлено, що метою встановлення факту належності правовстановлюючого документа [PERSON] , а саме, диплому серії [NUMBER] , реєстраційний № 7408 від 16 липня 1981 року, є необхідність підтвердження для зарахування до страхового стажу період її навчання у Тернопільському ГПТУ-2 та в подальшому у реалізації свого права щодо оформлення та призначення пенсії за віком. Аналіз досліджених судом документів та письмових доказів свідчить, що диплом серії [NUMBER] , реєстраційний № 7408 від 16 липня 1981 року, належить заявнику [PERSON] . За таких обставин, беручи до уваги той факт, що існує розбіжність в написанні імені заявника у дипломі серії [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] від 16 липня 1981 року, що унеможливлює здійснення нею свого права на отримання пенсії за віком та дозволить в подальшому заявнику реалізувати своє право на нарахування пенсійних виплат, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, враховуючи те, що факт належності правовстановлюючого документа заявнику [PERSON] підтверджено належними та допустимими доказами, відтак суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 294 ЦПК України, судові витрати у справі окремого провадження не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: approved