Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення позики та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2023 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення позики. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , адреса: [ADDRESS] РНОКПП [NUMBER] ) заборгованість за договором позики в розмірі 1 000,00 доларів США, що станом на день постановлення судового рішення згідно курса НБУ складає 37 190 гривень, та 3192,99 гривень, з якої 1 000,00 доларів США - сума позики, 2704,62 грн. - відсотки, 488,37 грн. - 3% річних. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним - відмовлено. 05.01.2024 року від представника позивача за первісним позовом - адвоката Самойленка А.В. надійшла заява, згідно якої просить стягнути з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , адреса: [ADDRESS] РНОКПП [NUMBER] ) витрати на правничу допомогу у розмірі 27 000,00 гривень. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. До суду від представника позивача за первісним позовом - адвоката Самойленка А.В. надійшла заява про розгляд заяви без його участі. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Вивчивши матеріали справи та додані до клопотання матеріали, оцінивши в сукупності надані докази, суд доходить наступного висновку: Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК Українисуд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 Закону передбачено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно зі ст. 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Судом встановлено, що між Адвокатським об?єднанням «Агенція правового захисту» та гр. [PERSON] було укладено Договір №1 про надання правової допомоги від 03 серпня 2018 року. 04 серпня 2018 року між Адвокатським об?єднанням «Агенція правового захисту» та гр. [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №1 про надання правової допомоги від 03 серпня 2018 року. Пунктом 4 Додаткової угоди встановлено, що оплата здійснюється шляхом видачі Виконавцю готівкових грошових коштів або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця після надання відповідних послуг, не раніше ніж через 90 днів після набранням судовим рішенням у справі №367/5661/18 законної сили. 04.08.2018 року [PERSON] було сплачено Адвокатському об?єднанню «Агенція правового захисту» грошові кошти у розмірі 4 000 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.1100860411.1 від 04.08.2018 року. 30 грудня 2019 року між Адвокатським об?єднанням «Агенція правового захисту» та гр. [PERSON] було укладено Додаткову угоду №3 до Договору №1 про надання правової допомоги від 03 серпня 2018 року. Згідно п.3. Додаткової угоди № 3 від 30.12.2019 за надання правової допомоги Замовник сплачує Виконавцю (адвокатському об?єднанню) грошові кошти у наступному розмірі: здійснення правового аналізу документів у спірних правовідносинах - 2000,00 грн., складання проекту позовної заяви до суду - 2000,00 грн. складання процесуальних документів/довідок/заперечень, пояснень, відповідей - 2000,00 грн., участь у судовому засіданні - 1000,00 грн. за кожне, гонорар Виконавця - 5000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником за первісним позовом - адвокатом Самойленком А.В. було надано також Звіт про виконання договору щодо надання правової допомоги (детальний опис правничої допомоги від 05 січня 2024 року, відповідно до якого на виконання умов договору про надання правової допомоги від 03 серпня 2018 року, укладеного між Адвокатським об?єднанням «Агенція правового захисту» та гр. [PERSON] , були надані наступні послуги: здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультацію щодо судової практики; підготовлено і подано позов до Ірпінського міського суду Київської області про стягнення позики; підготовлено і подано до Ірпінського міського суду Київської області заяву (пояснення на зустрічний позов); подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат; прийнято участь у судових засіданнях (незалежно від його фактичного проведення) 14 засідань. Згідно Акта прийому-передачі наданих послуг від 05 січня 2024 року на виконання умов договору про надання правової допомоги від 03 серпня 2018 року, укладеного між Адвокатським об?єднанням «Агенція правового захисту» та гр. [PERSON] , були надані наступні послуги: здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультацію щодо судової практики у справах пов?язаних із стягненням коштів за договором позики (розписки) (вартість - 2000 грн.); підготовлено і подано позов до Ірпінського міського суду Київської області про стягнення позики (вартість - 2000 грн.); підготовлено і подано до Ірпінського міського суду Київської області заяву (пояснення на зустрічний позов) (вартість - 2000 грн.); подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат (вартість - 2000 грн.); прийнято участь у судових засіданнях (незалежно від його фактичного проведення) 14 засідань (вартість - 14000 грн.); гонорар (вартість - 5000 грн.). Разом вартість правничої допомоги становить 27 000 грн. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Так, суд звертає увагу, що представник позивача за первісним позовом Самойленко А.В. згідно матеріалів справ справи приймав участь у судових засіданнях, що відбулися 02.05.2019 року, 13.01.2021 року, 14.11.2022 року, 25.01.2023 року, а тому вимоги в частині стягнення відшкодування витрат за прийняття участі у 14 судових засіданнях не відповідають критерію реальності наданих адвокатом послуг. Враховуючи те, що судом при винесенні рішення від 19.12.2023 року у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, а також враховуючи те, що позовні вимоги було задоволено, принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника озивача за первісним позовом - адвоката Самойленка А.В. про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: partial