Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] скерувала до суду заяву, у якій просить ухвалити по цивільній справі №727/1055/24, додаткове рішення про стягнення з відповідача на її користь судового збору сплаченого за подання позовної заяви про розірвання шлюбу. Обгрунтовує заяву тим, що під час винесення рішення судом не було вирішено питання про судові витрати, понесені позивачкою при розгляді справи, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1074,00 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь судовий збір у сумі 1074,00 гривень, сплачений при подані позову. Позивачка [PERSON] скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити заявлені вимоги та ухвалити додаткове рішення на її користь. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи належним чином, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з основних засад цивільного судочинства (хоча згідно ст. 141 ЦПК можливий інший розподіл судових витрат, навіть до позбавлення права на відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення, як реакція на її негідну (недобросовісну) поведінку під час судового процесу). Згідно зі ст. 11 ЦПК суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, в тому числі й розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями. Дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові докази, суд зважає на наступне. Судом встановлено, що на підставі рішення Шевченківськогорайонного суду м.Чернівці від 31 січня 2024 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено (а.с.25-27). Згідно платіжної інструкції №0.0.3321405558.1 від 22.11.2023 року позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя в загальному розмірі - 2147,20 грн., з яких 1074,00 гривень - це оплата судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу (а.с.31). У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судочинство у цивільних судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України. Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір». Об`єкти справляння судового збору та розміри ставок судового збору встановлені у ст.ст. 3 та 4 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК (ст. 141 ЦПК України в чинній редакції) та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що оскільки у рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.01.2024 року, не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем при розгляді справи, які складаються зі сплаченого судового збору, суд вважає за доцільне ухвалити додаткове рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved