Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] , від імені якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Бегеба Н.М., звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про тлумачення заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд та на земельну ділянку, площею 0,1970 га, кадастровий номер 6824286400:03:006:0281, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Домоволодіння належало спадкодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 21 квітня 1987 року. Земля належала померлій на праві приватної власності у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ №03739, виданого Пашковецькою сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 10 листопада 1999 року. Він являється єдиним спадкоємцем на дане нерухоме майно згідно заповіту матері, посвідченому секретарем виконавчого комітету Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 30 січня 2015 року за р. №5. Проте нотаріус відмовила йому в оформленні спадкових прав, тому що згідно правовстановлюючого документу на домоволодіння матері належала його частка, а в заповіті зазначено, що вона заповіла ціле домоволодіння, окрім того в правовстановлюючому документі наявні виправлення її прізвища, яке по різному записане в актових записах громадянського стану. Зміст заповідального розпорядження є некоректним, оскільки неправильно визначена частка спадкового домоволодіння. Представник позивача адвокат Бегеба Н.М. подала до суду заяву, де підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування та просила розглянути справу за відсутності сторони позивача. Представник відповідача також направив до суду заяву, якою визнав позов та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222\~ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в м. Красногірськ Московської області Російської Федерації, про що складено відповідний актовий запис №170229500011201214005 згідно даних свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 95000112 відділом запису актів громадянського стану по міському округу Красногірськ Головного управління запису актів громадянського стану Московської області 04 жовтня 2022 року. За життя [PERSON] склала заповіт на ім`я сина [PERSON] , якому заповіла житловий будинок з надвірними забудовами та земельну ділянку, на якій він розташований, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 30 січня 2015 року за р. №5. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №72070037, наданої Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 07 квітня 2023 року даний заповіт є чинний. У відповідності до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за №2124/03-28/2023 від 12 вересня 2023 року [PERSON] на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] . В склад її сім`ї входив син [PERSON] . Зі змісту копій матеріалів спадкової справи №155/2023, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 07 квітня 2023 року до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що єдиним спадкоємцем останньої є її син [PERSON] , на якого вона склала заповіт на заявлене майно. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 21 квітня 1987 року на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області від 27 листопада 1986 року за №235, [PERSON] належить частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Право власності зареєстроване в Хмельницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 21 квітня 1987 року в реєстрову книгу №2 під реєстровим №253. За змістом\~статті 317 ЦК України\~право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. У\~статті 1256\~ЦК України зазначено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~статті 213 цього Кодексу. Відповідно до частин 1 та\~\~2\~статті 213 ЦК України\~зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину, при цьому, частина 2\~статті 213 ЦК України\~не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо заповіт містить суперечливі положення, за вимогою заінтересованих осіб застосовується тлумачення заповіту (ст.1256 ЦК) за умови, якщо відсутні підстави визнання заповіту недійсним, тобто тлумаченню підлягає лише дійсний заповіт. Для тлумачення змісту заповіту застосовуються також загальні правила тлумачення змісту правочинів, встановлені\~ст.213\~ЦК України. За таких обставин, суд вважає за необхідне розтлумачити заповіт без внесення змін у його зміст, виходячи з волі [PERSON] , яка фактично заповіла [PERSON] у власність належну їй частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд та земельну ділянку, площею 0,1970 га, кадастровий номер 6824286400:03:006:0281, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшли: частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель по [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 21 квітня 1987 року на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області від 27 листопада 1986 року за №235; земельна ділянка, площею 0,1970 га, кадастровий номер 6824286400:03:006:0281, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ №03739, виданого Пашковецькою сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 10 листопада 1999 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ 1200553302023 від 12 липня 2023 року. Листом державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотної Т.В. за №1833/02-14 від 19 жовтня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на заявлену нерухомість в зв`язку з тим, що згідно правовстановлюючого документа на заявлене домоволодіння [PERSON] належала його частка, а в заповіті зазначено, що [PERSON] заповіла [PERSON] ціле домоволодіння. Також через наявність в правовстановлюючому документі на домоволодіння виправлення прізвища спадкодавця, яке до того ж по різному записане в актових записах громадянського стану. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України ). Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду Українивід 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги позивача не суперечить вимогам закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, а також те, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] та прийняв спадщину, відсутній спадковий спір, однак він не може оформити право власності на вказане спадкове майно з вищевказаних причин, враховуючи, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивача немає, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Outcome: approved