Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Адвокат Тунський А.Р. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до відповідача, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 64948 виданий 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "АЛАНД" заборгованості у розмірі 21 135,37 грн. Позов мотивує тим, що 05.10.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович виніс виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "АЛАНД" заборгованості у розмірі 21 135,37 грн. Відповідного виконавчого напису позивач не отримував, а дізнався про існування такого 03.01.2024 , коли було накладено арешт на його майно та рахунки. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що він виданий на стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0893/82/0101988 від 06.08.2012, укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль». Звертає увагу, що відповідний Договір не є нотаріально посвідчений, а укладений у простій письмовій формі. Станом на дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось. Таким чином, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, то його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 04.01.2024 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін на 30.01.2024. Копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено сторонам. Відповідач поштову кореспонденцію отримав 09.02.2024, відзиву на позов не подав. Від третіх осіб заперечень на позов не надходило. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення з огляду на таке. Судом встановлено, що згідно Інформації про відкриття виконавчого провадження, 13.01.2021 було відкрито виконавче провадження ВП №64118363 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості в розмірі 21135,37 грн., на підставі виконавчого напису №64948, виданого 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем. Згідно виконавчого напису від 05.10.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №64948, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем, заборгованість [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №014/0893/82/0101988 від 06.08.2012, укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «ФК «АЛАНД» складає 20635,37 грн. Плата за вчинення виконавчого напису 500 гривень. Загальна сума 21135,37 гривень. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.ст.87-88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп.2.3 п.2 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, п.п.3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно правовій позиції Верховного суду України, викладеної в Постанові від 5 липня 2017 року у справі за М 6-887цс17: з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такого ж висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Разом із тим, суд не може залишити поза увагою те, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Крім того, згідно з позицією, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відтак, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача, не перевірено наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, у зв`язку з чим, спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. На підставі положень статті 141 ЦПК України, так як позов задоволено, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1610,40 грн. (1073,60 грн+536,80 грн.)

Outcome: approved