Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

18 вересня 2023 року ТОВ «ФІНФОРС» звернулось до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. (а.с.2-6) Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2023 року дану позовну заяву було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. (а.с.81-82) В обґрунтування позову зазначено, що протоколом № 0208/21 від 02.08.2021 р. загальних зборів учасників ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» було змінено назву з ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» на ТОВ «МІСТЕР КЕШ». 07 лютого 2022 року між ТОВ «МІСТЕР КЕШ» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «МІСТЕР КЕШ», було укладено електронний кредитний договір № 548647-М. Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «МІСТЕР КЕШ», які розміщені у вільному доступі на Веб-сайті ТОВ «МІСТЕР КЕШ». Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору відповідачці було надано кредит у розмірі 7 600 грн. на засадах строковості, поворотності та платності, а відповідачка зобов`язалась повернути грошові кошти та сплатити відсотки за користування кредитом. Зазначено, що ТОВ «МІСТЕР КЕШ» свої зобов`язання перед відповідачкою виконав, надавши кредит у розмірі визначеному договором. Внаслідок невиконання відповідачкою умов кредитного договору, відповідачці нараховано заборгованість станом на 31.08.2023 у розмірі 8 371,29 грн., з яких 7 600 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 771,29 грн. - заборгованість за відсотками. 15 грудня 2022 року між ТОВ «МІСТЕР КЕШ», як клієнтом, і ТОВ «ФІНФОРС», як фактором, було укладено договір факторингу № 42987483-104, згідно з умовами якого Клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором. Відповідно до витягу з реєстру прав грошових вимог від 31.08.2023 р. ТОВ «МІСТЕР КЕШ» відступило ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором № 548647-М від 07.02.2022 р. на загальну суму 8 371,29 грн. Позивачем не нараховувались ніякі суми заборгованості за кредитним договором відносно позичальника, а вказана заборгованість є незмінною з моменту отримання ТОВ «ФІНФОРС» права вимоги за кредитним договором. Оскільки, своїх зобов`язань відповідачка не виконує, тому позивач в судовому порядку просить суд стягнути на свою користь з відповідачки заборгованість у розмірі 8 371,29 грн., з яких 7 600 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 771,29 грн. - заборгованість за відсотками, а також стягнути судові витрати по справі. (а.с.2-6) З урахуванням того, що згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2023 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників. (а.с.87) 05 грудня 2023 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Позивачем не надано доказів належного укладення кредитного договору та ознайомлення її з Умовами, Правилами надання банківських послуг. Відповідачка вважає вказаний кредитний договір недійсним, оскільки під час його підписання їй не надавались для ознайомлення Правила надання банківських послуг та матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим витягом із Правил вона була ознайомлена, розуміла та погодилася з ними, підписуючи договір. Також зазначила, що Правила надання коштів в кредит не містять її підпису тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору укладеного між сторонами по справі, саме тому відсутні підстави вважати що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі нарахування відсотків. (а.с.94-97) Судове засідання 05 грудня 2023 року не відбулося у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. (а.с.100) В судове засідання 08 січня 2024 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засідання було ухвалено задовольнити клопотання представника позивача, витребувати додаткові докази та відкласти розгляд справи до 01 лютого 2024 року. (а.с.а.с.104-105, 106) 30 січня 2024 року від АТ «ПУМБ» надійшли витребувані судом докази. (а.с.111-113) В судове засідання 01 лютого 2024 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 27 лютого 2024 року. (а.с.115) 27 лютого 2024 року було проведено розгляд справи по суті. Позивач у судові засідання не з`явився, до позовної заяви надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. (а.с.74) Відповідачка в судові засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна від неї заява про розгляд справи за її відсутності. (а.с.93) Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 07 лютого 2022 року між ТОВ «МІСТЕР КЕШ» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «МІСТЕР КЕШ», було укладено електронний кредитний договір № 548647-М, що підтверджується копіями заявок відповідачки на видачу кредиту, копією паспорту споживчого кредиту, копією кредитного договору. (а.с.а.с.24-31, 35-37, 38-48) Згідно п.2.6.1 Кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 7 600 грн. Відповідно до п.2.6.2 Кредитного договору строк кредиту з 07.02.2022 по 08.03.2022 включно. Згідно п.2.6.5 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за акційною ставкою в розмірі 0,597 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що підтверджується копією кредитного договору. Судом встановлено, що договір між сторонами було укладено в електронному вигляді шляхом виконання ними певних дій, які свідчать про укладення договору, відповідно до положень ЗУ «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.ч.1 ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» - договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно абз.1, 2 ч.1 ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування» - договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 5, 6 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» - пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» - якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким одноразовим ідентифікатором є f41909. Відповідно судом встановлено, що відповідачка прийняла пропозицію укласти договір про надання позики, що підтверджується інформацією щодо порядку укладення електронного договору. Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний Договір між первісним кредитором т відповідачкою відповідає формі, передбаченій ст.ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Оскільки згідно з положеннями ст.204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідачкою не надано жодного доказу того, що нею оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того отримавши позовну заяву відповідачка зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору щодо його не укладення, не подала. Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним, тому є чинним оскільки відповідає формі, передбаченій ст.ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). За змістом ст.526, ч.1 ст.530, ст.610 та ч.1 ст.612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Судом встановлено, що між ТОВ «МІСТЕР КЕШ» та відповідачкою був підписаний кредитний договір, який містить всі його істотні умови, а саме: щодо суми кредиту, строку договору, плати (процентів) за користування кредитом, порядку продовження строку користування кредитом, порядок повернення кредиту, порядок зарахування кредитних коштів, права та обов`язки сторін та інші. Тому доводи відповідачки про те, що вона не була ознайомлена з умовами укладеного договору, розміром відсотків за користування позикою, штрафними санкціями суд вважає безпідставними, оскільки правові відносини з відповідачкою виникли саме на підставі укладеного кредитного договору, який містить всі істотні умови, а не на підставі заяви про її приєднання до Умов і Правил кредитування, що здійснюється відповідною фінансовою організацією. Про те, що відповідачка була ознайомлена з умовами укладеного кредитного договору свідчить і той факт, що відповідачка скористалась наданим їй правом продовження строку користування кредитом (автопрологнгацією) договору. (а.с.49-50) Відповідно до умов укладеного кредитного договору: сума виданого відповідачці кредиту склала 7 600 грн., проценти за користування кредитом 0,597 %, сума до повернення 8 961,10 грн., кількість днів 30. Відповідно до угоди до кредитного договору № 548647-М від 07.02.2022 р. (автопролонгація) від 07.02.2022 р., між первісним кредитором та відповідачкою досягнуто домовленості про продовження строку користування грошовими коштами на 20 днів до 28.03.2022 р. та про розмір відсотків 2,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, сума до сплати 16 682 грн., додаткова угода підписана зі сторони відповідачки електронним підписом f41909. Таким чином судом встановлено, що шляхом укладення додаткової угоди до укладеного кредитного договору, сторони погодили суму загальної заборгованості за кредитним договором, яка є незмінною, і розмір відсотків за користування кредитом, які схвалені відповідачкою, шляхом підписання додаткової угоди. Ухвалою суду від 08 січня 2024 року витребувано від АТ «ПУМБ» докази, а саме: інформацію чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 06.02.2022 по 10.02.2022; інформацію чи знаходився номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 06.02.2022 по 10.02.2022; інформацію чи отримувала [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в період з 06.02.2022 по 10.02.2022 грошові кошти в сумі 7 600 грн. на картку № [NUMBER] . (а.с.104-105) 30 січня 2024 року АТ «ПУМБ», на виконання ухвали суду, надало витребувані судом документи. (а.с.111-113) Як видно із відповіді АТ «ПУМБ» від 25 січня 2024 року та виписки по рахунку [PERSON] на її ім`я емітовано картку № [NUMBER] , її фінансовий номер - [NUMBER] та 08 грудня 2022 року на її картку зараховано переказ грошових коштів у розмірі 7 600 грн. (а.с.104-105) Судом встановлено, що первісний кредитор належним чином виконав свої обов`язки за укладеним з відповідачкою кредитним договором № 548647-М від 07 лютого 2022 року надавши відповідачці кредитні кошти в сумі 7 600 грн., шляхом їх перерахування на вказаний відповідачкою рахунок. Відповідачка взяті на себе зобов`язання за укладеним кредитним договором № 548647-М від 07 лютого 2022 року та додатковою угодою до нього не виконала. В зв`язку з чим у відповідачки виникла заборгованість в загальному розмірі 8 371,29 грн., з яких 7 600 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 771,29 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.214 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Судом встановлено, що 15 грудня 2022 року між ТОВ «МІСТЕР КЕШ», як клієнтом, і ТОВ «ФІНФОРС», як фактором, було укладено договір факторингу № 42987483-104, згідно з умовами якого Клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором. (а.с.53-55) Відповідно до витягу з реєстру прав грошових вимог від 15 грудня 2022 року ТОВ «МІСТЕР КЕШ» відступило ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором № 548647-М від 07 лютого 2022 року на загальну суму 8 371,29 грн. (а.с.60) Таким чином до позивача перейшло право вимоги за укладеним з відповідачкою кредитним договором № 548647-М від 07 лютого 2022 року в результаті укладення договору факторингу, відповідно ТОВ «ФІНФОРС» є належним позивачем у справі. Враховуючи вищевикладене, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою умов договору, у зв`язку з цим суд вважає за можливе в судовому порядку стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість в розмірі 8 371,29 грн., з яких 7 600 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 771,29 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133, ч.ч.1, 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 ст.134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Представником позивача на понесення позивачем витрат на правову допомогу було надано: копію ордеру серії АН № 1223405 від 08 серпня 2023 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт приймання-передачі наданих послуг від 08 серпня 2023 року та платіжну інструкцію № 3421 від 11 серпня 2023 року про сплату позивачем грошових коштів в розмірі 7 000 грн. (а.с.63-66) З огляду на те, що стороною позивача не було надано до суду належних та достатніх доказів надання правничої допомоги, зокрема самого договору про надання правничої допомоги, то в задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат на правничу допомогу слід відмовити. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved