Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Від імені\~та в\~інтересах [PERSON] до Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси з\~позовною заявою\~до [PERSON] про розірвання шлюбу, звернулась адвокат Іскра С.Л. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначила, що 09.12.1995 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1393. Від шлюбу у подружжя є діти, які досягли повноліття. Представник зазначив, що шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони тривалий час проживають окремо, шлюб носить формальний характер, подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного представник позивача просить: розірвати шлюб укладений між сторонами 09.12.1995 року, актовий запис № 1393. Ухвалою Приморського районного суду Одеської області від 02.01.2024 року цивільну справу [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси за територіальною підсудністю, оскільки, відповідач значиться зареєстрованою за адресою, що підсудна Суворовському районному суду м. Одеси. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 січня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача не з`явились, на адресу суду надійшла заява представника позивача щодо можливості розгляду справи у відсутність сторони позивача та ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу (а.с.30-31). Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Слободяник Олексій Ігорович до суду також не з`явились, на адресу суду надійшла заява представника відповідача щодо можливості розгляду справи за відсутності відповідача, згідно якої представник зазначив, що відповідач позов про розірвання шлюбу визнає (а.с.33-34). Також, заява відповідача, згідно якої остання зазначила, що позов про розірвання шлюбу визнає та просить залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с.39). З урахуванням викладеного, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представники сторін звернулись з заявами про підтримку та визнання позовних вимоги, а тому, підстав для відкладення слухання справи відповідно до ст. 223 ЦПК України, не встановлено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 09 грудня 1995 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1393. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Свідоцтво про шлюб видане повторно 20.10.2023 року, серія [NUMBER] (а.с.7). Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб і створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням того, що представник позивача, відповідач та представник відповідача звернулись із заявами про підтримку та визнання позовних вимог, вказали, що час на примирення не потрібен, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу поділу спільного майна подружжя під час розгляду справи заявлено не було. Позивачем не порушувалось питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а відтак судом питання щодо судових витрат не вирішується.

Outcome: approved