Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

У жовтні 2023 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] в особі представника - адвоката Хохлова Антона Сергійовича до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 13.10.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 23.10.2023 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Позов мотивовано тим, що 09.09.2016 між позивачем та відповідачем укладено шлюб. Під час спільного проживання у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . З березня 2023 відносини між сторонами значно погіршились, позивач та відповідач стали проживати окремо, при цьому дитина проживала з батьком. Разом із вказаним позовом, позивач подав позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідачка повідомила позивачу, що буде виїжджати за кордон на постійне місце проживання, у зв`язку із чим не зможе виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідачка проти позбавлення її батьківських прав не заперечує, надала заяву про це, яка нотаріально посвідчена. Позивач повністю займається вихованням сина, відповідачка разом з сином не проживає, не намагається спілкуватись з дитиною, не цікавиться її життям. Приймаючи до уваги викладене, позивач вимушений звернутись до суду, та просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.11.2023 залучено до участі у справі за позовом [PERSON] в особі представника - адвоката Хохлова Антона Сергійовича до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування замість Служби у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області. Зобов`язано виконавчий комітет Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування надати висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] .. Ухвалою суду від 23.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 101). Відповідач у судові засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, конверти повернулись до суду не врученими із відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.40, 63, 75, 91,100). Представник третьої особи - виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування, до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, за наявними у справі матеріалами. (а.с. 93). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Встановлено, що 09.09.2016 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - [PERSON] . (а.с. 14). Батьками [PERSON] , [INFO] , є мати - [PERSON] та батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). [PERSON] надала згоду на позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки вона виїжджає за кордон на постійне місце проживання та не матиме змоги виконувати свої батьківські обов`язки, що підтверджується заявою, посвідченою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко О.Г., зареєстровану в реєстрі за №1319 (а.с.5). Відповідно до згоди від 12.09.2023 [PERSON] надав згоду на відвідування дитиною - [PERSON] , у центрі цифрового навчання та дитячих місць Спільно в м. Запоріжжя Запорізької області в рамках проєкту БО БФ «Посмішка ЮА» за підтримки Дитячого фонду ООН (ЮНІСЕФ) та Уряду Японії (а.с.10). Згідно із відповіді на запит вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має укладену декларацію у центрі сімейної медицини «Твій лікар» ФОП [PERSON] з 26.11.2021. За медичною допомогою звертався з батьком (а.с.17, 103). Відповідно до відповіді на запит №10/23 від 22.09.2023 установлено, що малолітнього [PERSON] , 12 та 14 вересня поточного року приводив до центру цифрового навчання та дитячих місць Спільно в м. Запоріжжя Запорізької області в рамках проєкту БО БФ «Посмішка ЮА» за підтримки Дитячого фонду ООН (ЮНІСЕФ) та Уряду Японії - [PERSON] (а.с.104). У висновку виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, як органу опіки та піклування № 08-27/3544 від 22.01.2024 висловлена позиція щодо даного спору. Так орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 78-80). За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У відповідності до роз`яснення, що міститься в п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, матеріалами справи встановлено та не спростовано, що відповідачка [PERSON] повністю самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, не забезпечує необхідного утримання та не бажає брати участь його вихованні. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав. Тому, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідачки до дитини, враховуючи, що матір відмовляється від прийняття участі у вихованні дитини, надала згоду на позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина, чим свідомо порушує свої батьківські обов`язки, суд діючи в інтересах дитини, вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дитини - [PERSON] , [INFO] . Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити [PERSON] , що вона не позбавлена у подальшому права вирішувати питання про поновлення її у батьківських правах відносно дітей в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. З урахуванням задоволення позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 858,88 грн (а.с.27).

Outcome: approved