Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

[PERSON] , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування, в особі Калинівської селищної ради Бериславського району Херсонської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернувся із заявою про визнання особи недієздатною. Заявлені вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , [INFO] , який є братом заявника [PERSON] , з дитинства є особою з інвалідністю І групи, має діагноз: олігофренія глибокого ступеня імбецильності не ясного генеза, не розмовляє, знаходиться на обліку у психіатра, внаслідок чого не здатний усвідомлювати своїх дій та керувати ними, не виходить із житлового будинку самостійно, потребує постійного стороннього догляду та опіки, а тому заявник [PERSON] просить визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку, призначивши його опікуном. В судовому засіданні заявник [PERSON] зазначив, його брат - [PERSON] з дитинства, має періодичні приступи агресії, що виражаються частими нервовими зривами, особливо влітку та восени. Коли починаються зазначені приступи, його необхідно утримати від активних фізичних дій, тому потребує постійного супроводу в побуті та соціумі. Також зазначив, що періодично буває у відрядженнях, у зв`язку з цим часу брату приділяє небагато, в цей час за братом доглядають батьки - заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] , але їм щодо встановлення опікунства над їх сином - [PERSON] в державних органах відмовили за віком та станом здоров`я.Тому просив визнати його брата [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку, призначивши заявника його опікуном. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] вказала на те, що її син [PERSON] хворіє з дитинства, є особою з інвалідністю І групи, потребує постійного догляду в побуті та соціумі. Вона та її чоловік - заінтересована особа [PERSON] намагались встановити опікунство над їх сином - [PERSON] в органах соціального забезпечення та інших державних установах, проте їм відмовили за віком та станом здоров`я. Доповнила, що хворіє давно, про що надала суду довідки про встановлені діагнози своїх та чоловіка хвороб. Тому заяву підтримала, просила задовольнити. Представник виконавчого комітету органу опіки та піклування Калинівської селищної ради Бериславського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без нашої участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. З`ясувавши позиції учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в заяві необхідно відмовити з огляду на таке. Суд встановив, що заявник [PERSON] є братом [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження: заінтересованої особи - [PERSON] серії [NUMBER] від 02.03.1986, актовий запис № 7, виданого Благодатівською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області та заявника - [PERSON] серії серії ІІІ-КГ №278595 від 03.06.1993, актовий запис № 8, виданого Благодатівською сільською радою народних депутатів Великоолександрівського району Херсонської області. Відповідно до копії консультативного висновку від 26.11.1993 та медичного висновку № 301 від 02.03.1994 [PERSON] встановлено діагноз: олігофренія глибокого ступеня імбецильності не ясного генеза. Згідно з копією довідки серії МСЕ №022460 від 07.12.2001 [PERSON] , [INFO] , має інвалідність І групи, яке в нього з дитинства, потребує постійного стороннього догляду. За копією епікриз №21571 від 12.12.2016 Херсонської обласної клінічної лікарні, [PERSON] має діагноз лівостороннього гонартрозу 2-го ступеню. Застаріле пошкодження медіального меніска лівого колінного суглоба. Кіста Бейкера області лівої підколінної ямки, больовий синдром. За рентгенодіагностичним дослідженням від 04.12.2018 Херсонської обласної клінічної лікарні, висновком рентгенографії колінних суглобів зазначено рентгенкартина двохстороннього гонартрозу: праворуч 2-го ступеню, ліворуч - 3-го ступеню. Згідно з довідкою № НМ-002954 від 05.02.2020, видана Медичним центром «Довіра» зазначено, що [PERSON] встановлено діагноз багатовузловий нетоксиний зоб, еутиреоз. Відповідно до копії довідки від 16.09.2022, виданої КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР, встановлено висновок [PERSON] : утворення лівої молочної залози, фіброзно-жирова інволюція обох молочних залоз. За консультативним висновком від 17.05.2015 КЗ Херсонської обласної ради «Херсонський обласний онкологічний диспансер», [PERSON] встановлено діагноз Susp cr шкіри правого плеча. Стаття 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначає презумпцію психічного здоров`я: кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-384цс16 зроблено висновок, що "за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Суд звертає увагу, що дієздатність - це категорія цивільного та цивільно-процесуального права. Набуття дієздатності, обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною встановлюються зазначеними галузями права та відбувається за рішенням суду. Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати в правовідносини, та після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник. Таким чином, недієздатність - втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в Цивільному кодексі України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов`язкового проведення судово-психіатричної експертизи. Визнання особи недієздатною - це не тільки визначення стану здоров`я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний). Під медичним критерієм слід розуміти "хронічний, стійкий психічний розлад". Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичного критеріїв існувати не може. Вказані критерії одночасно несуть як медичний, так і юридичний характер. Юридичний критерій недієздатності має, перш за все, психологічну природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання, ступінь розладів у інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сферах психічної діяльності. Не кожний психічний розлад призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах, а тільки такий його ступінь (глибина), який суттєво впливає на волю, пам`ять та інтелект хворого, що позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, для визнання особи недієздатною встановити, у передбаченому порядку, тільки наявність психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання у вигляді глибини ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери. Таким чином, межа між дієздатністю та недієздатністю психічно хворого встановлюється відповідно до юридичного (психологічного) критерію - здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів. Суттєве ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери психічної діяльності, яке проявляється у неможливості особи усвідомлювати значення своїх дії та (або) керувати ними, може потягнути за собою важливі наслідки правового характеру у вигляді визнання громадянина недієздатним. Виходячи з вищенаведеного, матеріали справи не дають жодних підстав для встановлення тієї обставини, що [PERSON] , [INFO] , хворіє на психічну хворобу і внаслідок цього він не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, що є підставою для визнання особи недієздатною. Також, відповідного медичного висновку у вказаній справі немає. Щодо встановлення опіки та визнання заявником, суд зазначає, що оскільки заява про визнання особи недієздатною не підлягає задоволенню, отже відсутні підстави для встановлення опіки. Однак, суд також надав оцінку мотивам призначення опікуном заявника. Так, за п.п 3.1, 2.4 Правил опіки та піклування, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, зчисла родичів чи близьких підопічному осіб. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи,яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Разом з тим, згідно копії довідки № 02-40-1055 від 27.10.2023, [PERSON] має такий склад сім`ї [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), [PERSON] (брат). Заявник у судовому засіданні не зазначив, щодо своїх відносин із підопічним, оскільки такий елемент є важливим для забезпечення прав підопічного. Разом з тим, заявник зазначив, що періодично перебуває у відрядженнях, що унеможливлює виконання обов`язків [PERSON] , як опікуна над підопічним в майбутньому. Окрім того, у справі відсутнє подання органу опіки і піклування про призначення [PERSON] опікуна. Таким чином, суд вважає, що підстави для визначення заявника [PERSON] опікуном [PERSON] відсутні, а тому у задоволенні заяви у цій частині слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed