Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Представник позивача адвокат Чікова Тетяна Анатоліївна, діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не залишила. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] , оскільки шлюб між його батьком [PERSON] та його матір`ю [PERSON] було розірвано ще 08 листопада 2004 року. Своєчасно позивач не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріуса у зв`язку із тим, що виїхав за межі України в 2016 році та в зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України не зміг повернутись в Україну. Представник позивача вважає дану причину пропущення встановленого законом строку прийняття спадщини поважною, у зв`язку з чим просить визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. Позовна заява надійшла до суду 17 листопада 2023 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 20 листопада 2023 року позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив підготовче судове засідання. 18 грудня 2023 року ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, однак від представника позивача адвоката Чікової Т.А. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Куликівська селищна рада надала відзив за підписом першого заступника Куликівського селищного голови Сосімович Т.С., відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, не має заперечень проти їх задоволення, справу просить розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради. Завідувач Чернігівською районною державною нотаріальною конторою Завалієва В.В. надала заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Відповідно до ч. 2 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина. До складу спадщини входить, зокрема, право власності на земельну ділянку, розміром 0,25 га, що розташована в с. Авдіївка на території колишньої Авдіївської сільської ради Куликівського району Чернігівської області (нині - Куликівської селищної ради), підтверджене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 061976 від 24 січня 2005 року, виданим на ім`я [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , видане 04.11.1992 року (а.с. 6). Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища підтверджена зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу (а.с. 7). Таким чином, позивач [PERSON] є сином [PERSON] та її спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 08 листопада 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції вчинено актовий запис №1006 (а.с. 8). Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с. 107-108). У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220, 1222, 1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, в тому числі, наприклад, і через юридичну необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018 року, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270\~ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Судова практика Європейського суду з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом першої черги, інші особи на майно померлої не претендують. Посилання представника позивача на ту обставину, що позивач виїхав за межі території України в зв`язку з вторгненням російської федерації на територію України, ніким не спростовані, тому суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, правам, свободам чи інтересам інших осіб та є підставою для задоволення позовних вимог. Таким чином, суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, тому відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved