Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

04 грудня 2023 року представник позивача Юхименко Ю.Ю. звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 15 січня 2024 року, просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС -Факторинг» (далі по тексту - ТОВ «ВВС - Факторинг») заборгованість за кредит6ним договором № 2474275 від 22 листопада 2020 року в розмірі 3459 грн. 00 коп., збитки завдані інфляцією в розмірі 453 грн. 66 коп. та три відсотки річних в розмірі 126 грн. 21 коп., а також судовий збір в розмірі 2147 грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4900 грн. 00 коп. Вимоги обґрунтовано тим, що 22 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2474275 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт товариства обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти у сумі 3000 грн. 00 коп. строком на 15 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом, пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Кредитний договір № 2474275 від 22 листопада 2020 року був підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим персональним ідентифіка-тором за № UA960830, який було направлено позичальнику 22 листопада 2020 року на номер мобільного телефону [NUMBER] , який вказано нею в Анкеті на отримання грошових коштів. Одноразовий персональний ідентифікатор відповідач ввела у відповідне поле на сайті товариства. Ці дії [PERSON] свідчать про підписання договору. У зв`язку з цим ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» перерахувало відповідачу грошові кошти в розмірі 3000 грн. 00 коп. на банківську карту, що належить [PERSON] , що, в свою чергу, слугує доказом того, що відповідач прийняла пропозицію кредитора. Відповідно умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 3000 грн. 00 коп. строком на 15 днів зі сплатою процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту [PERSON] та до закінчення строку, на який видавався кредит. 18 травня 2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 18/05.2021, відповідно умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2474275 від 22 листопада 2020 року. Відповідно Реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості, який є невід`ємним Додатком № 1 до Договору про надання фінансових послуг факторингу № 18/05.2021 від 18 травня 2021 року до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором № 2474275 від 22 листопада 2020 року в розмірі 10245 грн. 00 коп., з яких 3000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 459 грн. 00 коп. - сума простроченої заборгованості, 6786 грн. 00 коп. - сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам. Оскільки, відповідач порушила умови договору, станом на 10 жовтня 2023 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 37020 грн. 00 коп., з яких: 10245 грн. 00 коп. - заборгованість на дату відступлення прав вимоги, 26775 грн. 00 коп. нараховані відсотки станом на 10 жовтня 2023 року. У зв`язку з цим ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також інфляційні збитки за період з 01 червня 2021 року по 24 лютого 2022 року в розмірі 587 грн. 12 коп., три відсотки річних за період з 01 червня 2021 року по 24 лютого 2022 року в розмірі 237 грн. 46 коп., та понесені витрати по сплаті судового в розмірі 2147 грн. 20 коп. та 4900 грн. 00 коп. за надання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 10 січня 2024 року представник відповідача адвокат Калінін С.К. подав відзив на позов, яким позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» заборгованості за кредитним договором № 2474275 від 22 листопада 2020 року в розмірі 3459 грн. 00 коп., з яких 3000 грн. 00 коп. - сума кредиту, 459 грн. 00 коп. - узгоджені договором проценти за користування кредитними коштами за період з 22 листопада 2020 року по 07 грудня 2020 року, інфляційні втрати в розмірі 230 грн. 91 коп., три відсотки річних в розмірі 76 грн. 19 коп., судовий збір в розмірі 196 грн. 25 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 447 грн. 86 коп.. У задоволенні іншої частини вимог позивача просив відмовити. Також просив стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4997 грн. 29 коп. 15 січня 2024 року представник позивача Юхименко Ю.Ю. подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, якою просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» заборгованості за кредитним договором № 2474275 від 22 листопада 2020 року в розмірі 3459 грн. 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 453 грн. 66 коп., три проценти річних в розмірі 126 грн. 21 коп., судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2147 грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4900 грн. 00 коп. 16 січня 2024 року судом зареєстровано відповідь позивача на відзив, доводи якого зводяться до часткового визнання і погодження з думкою відповідача, у зв`язку з чим подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. 17 січня 2024 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, якими адвокат Калінін С.К. просив суд залишити без розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, вирішити справу по суті за первісно поданою редакцією позовної заяви, задовольнити вимоги частково та у зв`язку з необґрунтованістю дій позивача стягнути з ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» на користь [PERSON] судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4997 грн. 29 коп. 08 та 09 лютого 2024 року до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача, якими адвокат Юхименко Ю.Ю. просив суд відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог без розгляду та щодо стягнення з ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» на користь [PERSON] судових витрат по оплаті правничої допомоги. Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання сторони до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, представники позивача та відповідача подали до суду заяви, якими : представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, а розгляд справи просив здійснити у його відсутність, представник відповідача просив розгляд справи здійснити у його відсутність та ухвалити рішення з урахуванням наданого відзиву та заперечень на відповідь на відзив. Протокольною ухвалою суду від 09 лютого 2024 року зменшені / уточнені позовні вимоги ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» прийнято до розгляду по суті. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, дослідивши подані сторонами заяви разом з додатками до них, а також матеріали справи з наявними в ній доказами, прийшов наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 22 листопада 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2474275 у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а.с. 11- 17). Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт кредитодавця та обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів, бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти у розмірі 3000 грн. 00 коп., пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Кредитний договір № 2474275 від 22 листопада 2020 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором за № [NUMBER] , який було направлено 22 листопада 2020 року [PERSON] на номер мобільного телефону вказаний нею в Анкеті на отримання грошових коштів, а саме [NUMBER] . Вказаний одноразовий персональний ідентифікатор введено позичальником у відповідне поле на сайті ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН», що вважається підписанням електронного договору шляхом накладення підпису одноразовим ідентифікатором. У зв`язку з цим кредитор перерахував [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000 грн. 00 коп. на банківську карту, що належить відповідачу. Наведене свідчить про те, що відповідач прийняла пропозицію від ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН». Наведені обставини визнаються і не заперечуються сторонами, а відтак, в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно п.п. 2.1, 3.1, 4.1 кредитного договору № 2474275 від 22 листопада 2020 року первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 3000 грн. 00 коп. строком на 15 днів до 07 грудня 2020 року включно зі сплатою зниженої процентної ставки 1,02 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Відповідно п. 4.2 вказаного договороу стандартна процентна ставка в розмірі 2,3% від суми кредиту за кожен день користування кредитом є фіксованою і становить 839,50 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1 цього договору, якщо позичальник не викона умови, передбачені п.4.1 даного договору. За змістом п. 4.6 договору в будь-якому випадку проценти нараховуються до повного виконання позичальником своїх зобов`язань по сплаті забоговансоті за цим договором, проте не більше ніж 100 календарних днів з першого дня прострочення, після чого нарахування процентів може бути припинено кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно п. 9.2 кредитного договору з першого дня прострочення строку кредиту нараховуються проценти відповідно до умов п. 4.2 цього договору протягом 100 днів (включно). 18 травня 2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 18/05.2021, відповідно умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2474275 від 22 листопада 2020 року. Відповідно Реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості, який є невід`ємним Додатком № 1 до Договору про надання фінансових послуг факторингу № 18/05.2021 від 18 травня 2021 року до ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» перейшло право вимоги за зобов`язан-нями відповідача за кредитним договором № 2474275 від 22 листопада 2020 року (а.с. 47-78). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом Украiни «Про електронну комерцію». Зокрема, у ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням етектронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно вимог ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема : електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначе-ним цим Законом. Відповідно п. 12 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реестрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реестрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн». У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» наведено зміст поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір за № 2474275 від 22 листопада 2020 року містить електронний підпис одноразо-вим ідентифікатором № UА960830. Відповідно п. 7 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Позивачем надано докази про успішне зарахування 22 листопада 2020 року на картковий рахунок [PERSON] грошових коштів в розмірі 3000 грн. 00 коп. за договором № 2474275 від 22 листопада 2020 року (а.с. 10). Отримання грошових коштів у вказаному розмірі від ТОВ «ФК «АРАГОН» не заперечується і відповідачем у справі. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором, відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно вимог ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У статтях ст. 610, 612 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд, зважаючи на наявні у справі докази дійшов висновку, що відповідач, після отримання кредитних коштів, взяті на себе зобов`язання не виконує, істотно їх порушує, заходів для погашення наявної заборгованості не вживає, що є підставою для захисту прав позивача та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» заборгованості за кредитним договором в розмірі 3459 грн. 00 коп.. З таким розміром заборгованості також погоджується і відповідач у справі. Крім того, наявність кредитної заборгованості саме у цьому розмірі визнається і не заперечується сторонами, а відтак позовні вимоги ів цій частині підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простро-ченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Указом Президента України Зеленського В.О. за № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було в подальшому неодноразово пролонговано відповідними Указом Президента України. Відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позико-давцем). Позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 07 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року включно від суми заборгованості в розмірі 3459 грн. 00 коп. і визначено в розмірі 453 грн. 66 коп. та розрахунок 3% річних за цей же період в розмірі 126 грн. 21 коп. Зважаючи на вказане вище позивачем не порушено прав відповідача у частині періоду обрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми заборго-ваності. Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на розмір обрахованих сум. За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінен-ня національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Відповідна правова позиція Верховного суду України, наведена у постанові № 6-284цс17 від 01 березня 2017 року. Згідно п. 2 Інформаційного листа ВГСУ від 17 липня 2012 року за № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Сукупний індекс інфляції за період 07 грудня 2020 року по 23 лютого 2023 року включно становить (100,90 : 100) х (101,30 : 100) х (101,00 : 100) х (101,70 : 100) х (100,70 : 100) х (101,30 : 100) х (100,20 : 100) х (100,10 : 100) х (99,80 : 100) х (101,20 : 100) х (100,90 : 100) х (100,80 : 100) х (100,60 : 100) х (101,30 : 100) х (101,60 : 100) = 1,14247719 %. Відтак, інфляційне збільшення становлять 492 грн. 83 коп. (3459 грн. 00 коп. (сума боргу) х 1,14247719 %. (сукупний індекс інфляції) - 3459 грн. 00 коп. (сума боргу)). Разом з тим, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на власну користь інфляційні втрати в розмірі 453 грн. 66 коп. Згідно ч. 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак, оскільки суд позбавлений права виходити за межі заявлених позовних вимог, доцільно позов ТОВ «ВВС-Факторинг» щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат задовольнити та стягнути інфляційні втрати, які хоч і є меншими від дійсного розміру (492 грн. 83 коп.), які вказано у заяві про зменшення позовних вимог, а саме в розмірі 453 грн. 66 коп. Щодо вимог ТОВ «ВВС-Факторинг» про стягнення 3 процентів річних за користування кредитними коштами слід зазначити наступне. Три проценти річних за користування коштами розраховується за формулою : (сума боргу) х (процентна ставка %) / 100 % х (кількість днів) / (кількість днів у році). За період з 07 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року кількість днів прострочення грошового зобов`язання становить 444 (25 + 365 + 54), а тому розмір 3 процентів річних становить 126 грн. 21 коп. ((3459 грн. 00 коп. (сума заборгованості) х 3% / 100% х 444 (кількість днів прострочення зобов`язання) / 1096 (днів у році)), які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом ТОВ «ВВС-Факторинг» сплатило судовий збір в розмірі 2147 грн. 20 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 1794 від 21 листопада 2023 року (а.с. 78). Оскільки позовні вимоги задоволено, з [PERSON] на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2147 грн. 20 коп. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на: 1) професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціа-лістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1 ст. 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Судом встановлено, що позивач у прохальній частині позову та у заяві про зменшення позовних вимог просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати з оплати правової допомоги в розмірі 4900 грн. 00 коп. Приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлює-ться згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України вказано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому за змістом ч. 6 цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В розрізі з наведеним суд зазначає, що стороною відповідача не заявлено під час судового розгляду та не подано до суду відповідне клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених затрат на правову допомогу представником позивача надано до суду наступні докази : договір № 2023/09/18 про надання правничої допомоги укладений 18 вересня 2023 року між ТОВ «ВВС-Факторинг» та Адвокатським бюро «Тараса Онищенка», протокол погодження видів правничої допомоги та договірної ціни, рахунок № 4 від 21 листопада 2023 року на плату правничої допомоги за договором № 2023/09/18 від 18 вересня 2023 року на суму 4900 грн. 00 коп., опис вкладення до листа, платіжна інструкція № 2163 від 22 листопада 2023 року на суму 4900 грн. 00 коп., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Юхименко Ю.Ю., Акт прийому - передачі наданих послуг на суму 4900 грн. 00 коп. (а.с. 79 - 91). Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, в разі задоволення позову, - на відповідача. Зважаючи на вказане, суд вважає доведеними витрати позивача належними доказами на правничу допомогу, а тому з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-Факторинг» належить стягнути 4900 грн. 00 коп., оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved