Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з народження і по теперішній час постійно проживає в [ADDRESS] в житловому будинку з надвірними будівлями, який належить його батьку, [PERSON] . Право власності на житловий будинок підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] та Витягом про реєстрацію права власності серії [NUMBER] . Власником житлового будинку є [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . З метою оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутової Тетяни Анатоліївни, яка відкрила спадкову справу, що підтверджується витягом із спадкового реєстру за № 47413948 від 12.04.2017 та відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що правовстановлюючі документи на житловий будинок по [ADDRESS] видані на ім`я [PERSON] після його смерті. [PERSON] ще за життя звернувся до селищної ради, бюро технічної інвентаризації із заявою про оформлення документів на домоволодіння, однак, документи тривалий час виготовлялись, можливо, батько з поважних причин не займався питаннями, необхідними для оформлення. До прийняття рішення, до видачі свідоцтва про право власності він помер. В 2007 році позивач звернувся до Солоницівської селищної ради із заявою, в якій просив розглянути заяву свого батька та прийняти відповідне рішення. Солоницівською селищною радою розглянуто дані заяви та прийнято відповідне рішення, на підставі якого оформлено правовстановлюючі документи. Це рішення Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської обл. № 231 від 11.09.2007 р. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане головою селищної ради 27.11.2007 р. Зазначене рішення ради є чинним, свідоцтво не визнано недійсним, а отже, також є чинним. До прийняття рішення, видачі свідоцтва позивач не має жодної причетності. Позивачу достовірно невідомо, чому рішення та свідоцтво видані саме в 2007 р. На даний час [PERSON] постійно проживаю разом із членами своєї сім`ї у вищезазначеному домоволодінні та сплачую за комунальні послуги, однак, власником особових рахунків залишається батько. Факт постійного проживання підтверджується довідкою Солоницівської селищної ради за № 4000 від 09.09.2021 та даними з будинкової книги. Позивач надав заяву, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, розгляд справи просить провести без його участі. Відповідачем, Солоницівською селищною радою Харківського району Харківської області до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову заперечень не має. За правилами п.1 ч.3\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Відповідно до ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, а відповідно до ч.4\~ст.206 цього кодексу\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтями15,16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] проживає в [ADDRESS] в житлового будинку з надвірними будівлями, що підтверджується довідкою Солоницівської селищної ради за № 4000 від 09.09.2021 та даними з будинкової книги. Власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] та Витягом про реєстрацію права власності серії [NUMBER] . [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . З метою оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутової Тетяни Анатоліївни, яка відкрила спадкову справу, що підтверджується витягом із спадкового реєстру за № 47413948 від 12.04.2017 та відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що правовстановлюючі документи на житловий будинок по [ADDRESS] видані на ім`я [PERSON] після його смерті. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Статтею 1218ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст.1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно відповіді приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Т. Арнаутової від 02.02.2024 №75/01-16 12 квітня 2017 року була заведена спадкова справа за №95/2017 після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] за заявою його сина, [PERSON] , [INFO] , про видачу спадщини за законом; спадкова справа була зареєстрована в спадковому реєстрі за №60517900; свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до п.5 ст.1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23). Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, адже ці вимоги належним чином обґрунтовані та підтверджуються наявними матеріалами справи. Згідно ч.1\~\~ст.76 ЦПК України\~\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України\~передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved