Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 13 вересня 2023 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 07 червня 2017 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із метою отримання банківських послуг і отримала кредит у розмірі до 400 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписом заяви відповідач погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку. Зобов`язання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кошти та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав і не повернув грошові кошти, а також проценти за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, передбачених умовами. У зв`язку з цим утворилась заборгованість, яка станом на 04 квітня 2023 року становить 260 202,23 грн., з яких: 216 609,96 грн. заборгованість за тілом кредита; 43 592,27 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 260 202,23 грн., а також судові витрати у розмірі 3 903,03 грн. 16 листопада 2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача зазначив, що на підтвердження виникнення правовідносин щодо споживчого кредитування, позивач надав до суду копію анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» від 07 червня 2017 року, паспорт споживчого кредиту, витяг з умов та правил використання платіжних карток Банку, тарифів обслуговування преміальних кредитних карт Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VIZA Signature та витяг із умов та правил надання банківських послуг. У вказаній анкеті-заяві зазначено особисту інформацію [PERSON] , а саме: прізвище, ім`я, по батькові, дані про посвідку на постійне проживання в Україні, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, інформацію про місце роботи, тощо. Ні анкета-заява, ні паспорт споживчого кредитку, не містить інформації щодо наміру отримання відповідачем преміальної картки «World Elite» із встановленням кредитного ліміту до 400 000 грн. В текстах Анкети-заяви про отримання банківських послуг та Паспорті споживчого кредиту відсутні відомості про виготовлення цих письмових документів у двох екземплярах, а саме, одного екземпляру для відповідача та відсутні відомості про отримання відповідачем одного екземпляру оригіналу документу особисто [PERSON] . Позивач не надав до суду доказів про надання відповідачу після підписання оригіналів вищезазначених документів належного йому як стороні за договором, одного екземпляра такого документа. Відповідач заявляє про те, що у наданій до позову копії анкети-заяви про отримання банківських послуг від 07 червня 2017 року, підпис напроти його прізвища виконаний не ним особисто. Відповідач заявляє про те, що у наданій до позову копії заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, він не підписував та не отримував на електронну пошту оригінал чи електронний варіант заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг АТ КБ «Приватбанк» від 31 березня 2021 року. Відповідач заявляє про те, що у наданій до позову копії паспорту споживчого кредиту від 17 жовтня 2018 року, підпис напроти його прізвища виконаний не ним особисто. Крім того, аналіз тексту позовної заяви та доданих до неї письмових доказів свідчить про наявність протиріччя у зазначених у позовній заяві твердженнях про те, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про надання 17 жовтня 2018 року кредитної преміальної картки World Elite з затвердженим кредитним лімітом - до 400 000 грн., з відомостями у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, які додаються до позову. Так, у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, яка підписана керівником напряму операційного обслуговування [PERSON] , на якій відсутня дата виготовлення, не зазначено встановлення кредитного ліміту на старті карткового рахунку, а також відсутні будьякі відомості про отримання преміальної картки World Elite і встановлення кредитного ліміту у розмірі 400 000 грн. Також, у тексті позовної заяви зазначено про те, що отримання картки підтверджується фотографією клієнта із карткою, довідці про отримані картки та випискою по рахунку, які додаються до позовної заяви. Вивченням доказів доданих позивачем до позовної заяви встановлено, що доказ яким є фотографія клієнта із кредитною карткою та довідка про отримання зазначеної карти, в додатках до позовної заяви відсутній. У позові зазначено про те, що встановлення та зміни кредитного ліміту, Банк керувався пунктами 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Аналіз відомостей, що маються у додатках наданих позивачем до позову, пункти 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку таких відомостей не мають. Отже, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач дійсно отримав кредитну картку з лімітом у розмірі 400 000 грн. та користувався нею. Дослідження та правовий аналіз наданих до позовної заяви доказів свідчить про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини з підстав, викладених в позовній заяві. 11 грудня 2023 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій остання заперечувала проти обставин, викладених у відзиві на позовну заяву та підтримала заявлені позовні вимоги. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» надав до суду клопотання, у якому просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та без його участі. Представник відповідача надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Перевіривши надані докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 07 червня 2017 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір. Згідно умов якого відповідач отримав кредит, який в подальшому було збільшено до 400\~000,00\~грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що\~\~підписана заява-анкета разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з недотриманням позичальником взятих на себе зобов`язань, станом на 04 квітня 2023 року становить 260 202,23 грн., з яких: 216 609,96 грн. заборгованість за тілом кредита; 43 592,27 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у розмірі 3 903,03 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1061 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що в анкеті-заяві від 07 червня 2017 року відсутні будь які умови щодо отримання кредитної картки, її виду, кредитного ліміту, процентів, відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання. Доводи позивача про те, що у паспорті споживчого кредиту погоджено істотні умови договору, не заслуговують на увагу суду, оскільки анкета-заява, підписана відповідачем, не містить умов про те, що складовою невід`ємною частиною кредитного договору є паспорт споживчого кредиту, а у вказаному паспорті споживчого кредиту не міститься посилань на те, що він є складовою частиною договору № б/н від 07 червня 2017 року. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20), до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі, що врегульовано ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування». Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Крім того, посилання позивача на те, що заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 31 березня 2021 року містить розмір відсоткової ставки, суд також не може взяти до уваги, оскільки така заява підписана відповідачем 31 березня 2021 року, тоді як анкету-заяву відповідачем було підписано 07 червня 2017 року, а з наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо встановити, як відраховувались відсотки за користування кредитними коштами, та, як наслідок, зробити відповідний розрахунок відсоткової ставки саме з березня 2021 року. За таких обставин, правові підстави для стягнення з відповідача прострочених відсотків відсутні. Разом із цим, оскільки судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку не повернув фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми фактично отриманих грошових коштів (тіло кредиту), у розмірі 216 609,96 грн. Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 249,15 грн. (216 609,96 грн. х 3 903,03 грн. : 260 202,23 грн. = 3 249,15 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial