Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

6 вересня 2023 року, через систему «Електронний суд» та за підписом представника позивачів - адвоката Скрипчука М.Є., до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, у якій позивачі просять суд: визнати в порядку спадкування за законом за [PERSON] , право власності частку житлового будинку [ADDRESS] , який належав спадкодавцеві - [PERSON] , померлій [INFO] , постійне місце проживання якої зареєстровано: [ADDRESS] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Кравцовою О.В., приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області 19 вересня 2013 року за реєстровим № 2281; визнати в порядку спадкування за законом за [PERSON] , право власності на частку земельної ділянки, площею 0,1761 га, кадастровий номер:3221882201:19:201:0004, для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану по [ADDRESS] , яка належала спадкодавцеві - [PERSON] , померлій [INFO] , постійне місце проживання якої зареєстровано: [ADDRESS] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Кравцовою О.В., приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області 19 вересня 2013 року за реєстровим № 2285; визнати в порядку спадкування за законом за [PERSON] , право власності частку житлового будинку [ADDRESS] , який належав спадкодавцеві - [PERSON] , померлій [INFO] , постійне місце проживання якої зареєстровано: [ADDRESS] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Кравцовою О.В., приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області 19 вересня 2013 року за реєстровим №2281; визнати в порядку спадкування за законом за [PERSON] , право власності на частку земельної ділянки, площею 0,1761 га, кадастровий номер: 3221882201:19:201:0004, для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану по [ADDRESS] , яка належала спадкодавцеві - [PERSON] , померлій [INFO] , постійне місце проживання якої зареєстровано: [ADDRESS] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Кравцовою О.В., приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області 19 вересня 2013 року за реєстровим № 2285. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складалось із житловий будинок [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,1761га, кадастровий номер: 3221882201:19:201:0004, для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташовані по [ADDRESS] . За життя померлою заповіт не складався, єдиними спадкоємцями першої черги в силу закону є донька та чоловік. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 04.04.2023 у справі №363/3531/22 визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном в два місяці з моменту набрання законної сили (згідно довідкою сформованою в системі «Електронний суд», дата набрання законної сили: 05.05.2023). 09.08.2023 державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори Дударевою І.Ю. видані [PERSON] два свідоцтва про право власності на частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час шлюбу, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1761га, кадастровий номер: 3221882201:19:201:0004, для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташовані по [ADDRESS] . Наразі, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] мають право на визнання їх права власності в порядку спадкування на частки у праві власності на майно, що залишилося після померлої [PERSON] . 05.05.2023 [PERSON] подала заяву до Вишгородської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка зареєстрована за №280, на підставі якої була заведена спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] за №102/2023, проте, 16.06.2023 року державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори Дударевою І.Ю., прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS]. 09.08.2023 [PERSON] подав до Вишгородської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована за №512, до спадкової справа до майна померлої [INFO] [PERSON] за № 102/2023, проте, 09.08.2023 державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори Дударєвою І.Ю., прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS]. Обидві постанови державного нотаріуса обґрунтовані тим, що спадкоємці не надали довідку з останнього місця реєстрації спадкодавця, де станом на 08.10.2021 зазначено відомості про зареєстрованих разом з померлою особою, які фактично прийняли спадщину, у зв`язку з чим не вбачається можливим встановити коло спадкоємців, оскілки спадкодавець на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , що на даний час є тимчасово окупованою територією та органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Позивачі, посилаючись на документи, додані до позову, вказують, що вони є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , а тому звернулися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання о 15:30 02 листопада 2023 року. Також, вказаним судовим рішенням витребувано у Вишгородської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . 26 вересня 2023 року до суду, засобами поштового зв`язку, надійшло клопотання представника відповідача, за підписом селищного голови В.Підкруганного, про розгляд справи без участі представника Димерської селищної ради на підставі наявних в матеріалах справи доказів, щодо задоволення позову не заперечує. 02 жовтня 2023 року до суду, через систему «Електронний суд», надійшло клопотання представника третьої особи - Шило О.С. про розгляд справи без його участі. 03 жовтня 2023 року до суду від Вишгородської державної нотаріальної контори надійшли документи, витребувані ухвалою суду від 11 вересня 2023 року. 2 листопада 2023 року до суду, через систему «Електронний суду», від представника позивачів - адвоката Скрипчука М.Є. надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання у його відсутність та призначення справи до розгляду по суті. У підготовче засідання учасники провадження не з`явились. Вирішуючи питання про можливість проведення підготовчого засідання у відсутності учасників провадження, суд врахував наявність у матеріалах справи заяви представника позивача про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, заяви представників відповідача та третьої особи про розгляд справи у їх відсутності, а також положення статті 223 ЦПК України. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2023 року, закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 05 грудня 2023 року о 15:00. 06 листопада 2023 року до суду, через систему «Електронний суд», надійшло клопотання представника позивачів - адвоката Скрипчука М.Є. про його участь у судовому засіданні 05 грудня 2023 року в режимі відеоконференції. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06 листопада 2023 року, клопотання представника позивачів - адвоката Скрипчука М.Є. про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. Судове засідання призначене на 05 грудня 2023 року, не відбулось у зв`язку із зайнятістю головуючого судді як слідчого судді під час розгляду клопотання, які підлягають негайному розгляду. Наступну дату судового засідання визначено - 16 лютого 2024 року о 10:00 про що повідомлено учасників провадження. 12 грудня 2023 року до суду, засобами поштового зв`язку, від представника третьої особи - Шило О.С. надійшов лист-клопотання, у якому, зазначивши про велике завантаження працівників Вишгородської державної нотаріальної контори, просить розглядати справу у відсутності їх представника. 16 лютого 2024 року до суду, через систему «Електронний суд», від представника позивачів - адвоката Скрипчука М.Є. надійшло клопотання, у якому, зазначивши про неможливість взяти участь у судовому засіданні, просить розглянути справу у його відсутності за наявними матеріалами, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судове засідання, призначене на 16 лютого 2024 року, учасники провадження не з`явились. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, суд враховує наявність у матеріалах справи клопотань/заяв представника позивачів, представника відповідача та представника третьої особи про розгляд справи у їх відсутності, з урахуванням, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, а також положення статті 223 ЦПК України. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що [INFO] , у віці 66 років у м.Ровеньки Луганської області, померла [PERSON] , актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04.01.2022 Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 73, 111). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] та Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, з 08.05.1976 року [PERSON] та [PERSON] (позивач) перебували у шлюбі (а.с. 58, 123-124, 134). Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, [NUMBER] . (а.с.57, 110). Так, як убачається із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] , а [PERSON] - зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте проживала з батьками. Згідно довідок від 28.10.2014 №3240000146 та від 24.11.2014 №3240000615 і №3240000616, про взяття на облік особи, переміщеної із тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перемістилася з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] (а.с. 21, 25, 31, 110, 111 на звороті). Згідно Договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 19.09.2013, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, у власності [PERSON] , яка померла [INFO] , перебували житловий будинок, загальною площею 64,9 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка, площею 0,1761 га, кадастровий номер: 3221882201:19:201:0004, для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27-30, 38-43, 71-72, 135-140, 144). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, при цьому, та за життя, вона заповіт не складала. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 04.04.2023 у справі №363/3531/22 визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном в два місяці з моменту набрання законної сили (а.с. 54-56, 113-114). Як встановлено судом та про це зазначено у вказаному судовому рішенні, 06.10.2022 [PERSON] звернулася до Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, проте державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області І.Дударєвою листом від 06.10.2022 повідомлено про пропуск шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. З довідки виданої Димерською селищною радою від 27.10.2022 №305/17-23 вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно проживала в [ADDRESS] з [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно листа Вишгородської районної державної нотаріальної контори від 21.12.2022 №956/01-16 що, згідно книг обліку і реєстрації спадкових справ, алфавітних книг спадкових справ, спадкова справа до майна померлої [PERSON] Вишгородською районною державною нотаріальною конторою не відкривалась. Обставини, встановлені судом під час розгляд у справи №363/3531/22 та зазначені у судовому рішенні, відповідно до статті 82 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи. Як убачається із матеріалів спадкової справи №102/2023 до майна померлої [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернулася до Вишгородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері - [PERSON] , зазначивши у заяві, що крім неї спадкоємцем за законом є чоловік померлої - [PERSON] (а.с. 108). 16 червня 2023 року [PERSON] звернулася до Вишгородської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину що складається з житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,1761 га, кадастровий номер: 3221882201:19:201:0004, для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовані за адресою: [ADDRESS] , проте постановою державного нотаріуса Вишгородської державної нотаріальної контори Дударєвої І.Ю. від 16.06.2023, [PERSON] відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки остання не подала до нотаріальної контори довідку з останнього місця реєстрації спадкодавця, де станом на 08.10.2021 зазначені відомості про зареєстрованих разом з померлою осіб, які фактично прийняти спадщину, що унеможливлює встановлення коло спадкоємців (а.с. 126, 127). 09 серпня 2023 року [PERSON] звернувся до Вишгородської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини [PERSON] , що складається з житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,1761 га, кадастровий номер: 3221882201:19:201:0004, для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовані за адресою: [ADDRESS] , зазначивши, що фактично прийняв її за законом. Проте, постановою державного нотаріуса Вишгородської державної нотаріальної контори Дударєвої І.Ю. від 09.08.2023, [PERSON] відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки ним не надано до нотаріальної контори довідку з останнього місця реєстрації спадкодавця, де станом на 08.10.2021 зазначені відомості про зареєстрованих разом з померлою осіб, які фактично прийняти спадщину, що унеможливлює встановлення коло спадкоємців (а.с. 129, 130). Крім цього, 09.08.2023 [PERSON] звернувся до Вишгородської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя після смерті його дружини [PERSON] , а саме на частку земельної ділянки, площею 0,1761 га, кадастровий номер: 3221882201:19:201:0004, та частку житлового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 132). На підставі вказаної заяви [PERSON] та долучених до неї документів, державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори І.Дударєвою, 09.08.2023 [PERSON] , який пережив дружину - [PERSON] та, якому належить частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, видано два свідоцтва про право власності - на частку житлового будинку [ADDRESS]. Вказані свідоцтва про право власності зареєстровано у реєстрі за № 2-331 та № 2-332, а згідно Витягів з Державного реєстру речових прав за [PERSON] зареєстровано право власності на частки вказаного нерухомого майна (а.с. 59-60, 74, 75 150, 151). Позивачі - [PERSON] та [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про визнання за ними права власності по частки за кожним з них на іншу частку майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , вказують, що вони, як чоловік та донька померлої, є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, які зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та видачі їм свідоцтв, проте державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори їм було відмовлено з підстав, неможливості встановити інших спадкоємців, оскільки спадкодавець [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , територія якої є тимчасово окупованою та на ній органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статей 1218, 1220, 1221 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно із частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як передбачено частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України, передбачено, що черговість спадкування за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Як встановлено судом спадкоємцями першої черги за законом майна після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та донька [PERSON] (позивачі у справі). Згідно Інформаційних довідок зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за життя заповіт не складався (а.с. 120-122). Позивачі виконали усі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини і отримання свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] , але кожний з них позбавлений можливості отримати свідоцтва про право на іншу частку спадкового майна, за адресою: [ADDRESS] , яка залишилися після видачі [PERSON] свідоцтв на належну йому частки у праві спільної сумісної власності на вказане майно, що набуте з [PERSON] за час шлюбу, через причини, які від них не залежать. Так, як убачається із матеріалів справи, спадкодавець - [PERSON] та позивачі - [PERSON] і [PERSON] з 2014 року фактично проживали, а позивачі продовжують проживати, у належному [PERSON] будинку за адресою: [ADDRESS] , як внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території України. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , спадкова справа була відкрита лише після звернення її доньки - [PERSON] до Вишгородської державної нотаріальної контори 05.05.2023 року (а.с. 115-119). Вказане свідчить, що після смерті [PERSON] , інші особи, крім позивачів, із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. Станом на сьогодні, інших, крім позивачів, спадкоємців судом не встановлено та за іншими особами право власності на житловий будинок, загальною площею 64,9 кв.м, та земельна ділянка, площею 0,1761 га, кадастровий номер: 3221882201:19:201:0004, для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано і ніким не оспорюється, а відповідач у справі - Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області, не заперечує щодо визнання права власності за позивачами на спадкове майно. Так, згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач позов визнав, а визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Так, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до абз. 2 підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Згідно із пунктами 4.12, 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із статтею 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (стаття 41 Конституції України). Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Суб`єктивне право власності на землю виникає на підставах та у порядку, визначеному Земельним кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права. Відповідно до частин першої та другої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (частина перша статті 1226 ЦК України). Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, враховуючи, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємицями після смерті [PERSON] на належну їй частина нерухомого майна, а саме: частина житлового будинку [ADDRESS] та частина земельної ділянки з кадастровим номером 3221882201:19:201:0004, для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та вони не мають іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у них виникло у зв`язку із смертю [PERSON] , з урахуванням відсутності інших спадкоємців, позов є обґрунтованим, а відтак наявні правові підстави визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом кожному по частки вказаного вище нерухомого майна.

Outcome: approved