Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В позовній\~заяві посилався\~на те,\~що з\~відповідачем [PERSON] \~він перебував у шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду міста Полтави від 19 жовтня 2010 року у справі №2-5898/10. Вони з відповідачем мають дочку [PERSON] , [INFO] . З літа 2018 року дочка проживає з батьком і бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батьком створено належні умови проживання та виховання дитини. Позивач належним чином піклується про дочку, забезпечує її матеріально та займається її вихованням. Тому найкращим місцем проживання для дочки буде саме проживання з батьком. Мати від участі у вихованні і утриманні дитини самоусунулася та допомоги не надає. Після 24 лютого 2022 року виїхала за межі України і не турбується про її долю. З моменту мобілізації позивача 09 серпня 2022 року [PERSON] опікується її бабуся [PERSON] . Зважаючи на фактичні обставини справи доцільним і справедливим є визначення місця проживання дитини саме з батьком, що відповідає її інтересам. Тому позивач просив суд визначити місце проживання доньки, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] . Стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (а.с. 12). Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надала. Ухвалою суду\~від 08\~грудня 2023\~року зобов`язано виконавчий\~комітет Шевченківської\~районної у\~м.\~Полтаві ради\~як орган\~опіки та\~піклування надати\~суду письмовий\~висновок щодо\~розв`язання\~спору та\~наявності або\~відсутності підстав\~для визначення\~місця проживання\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~з батьком\~ [PERSON] \~(а.с.30). Інші заяви по суті справи та клопотання учасники справи суду не надали. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, уповноваживши [PERSON] представляти його інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомила. Третя особа: Виконавчий комітет Шевченківської районної\~у м.\~Полтаві ради\~як орган\~опіки та\~піклування в судове засідання свого представника не направив. Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] , з 18 грудня 2009 року перебували зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2010 року у справі №2-5898/10 (а.с. 6). Сторони, [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження від 03 липня 2009 року, виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області (а.с. 5). Після розірвання шлюбу батьки проживають окремо. З 2018 року дитина, [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком, [PERSON] . Вказана обставина підтверджується долученими до справи доказами та поясненнями дитини. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. [PERSON] народилася [INFO] . Тобто на час розгляду справи вона досягла віку 14 років. При цьому згідно ч. 3 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Тобто місце проживання [PERSON] визначається нею самою, а не батьками. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 351/611/21 (провадження № 61-990св23) вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою\~статті 160 СК України\~та положеннями частини другої\~статті 29 ЦК України. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи положення частини другої\~статті 29 ЦК України\~та частини третьої\~статті 160 СК України, колегія суддів Верховного Суду вважає, що підстави для визначення судом місця проживання дитини, якій виповнилось 14 років, відсутні». Як встановлено судом, [PERSON] вже визначила своє місце проживання разом з батьком, що підтверджується дослідженими судом доказами. Опитана в судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що на даний час вона проживає з батьком. Мати проживає окремо. Мати пропонувала їй жити з нею, але [PERSON] обрала проживання з батьком. І в даний час проживає там, де хоче. Батьки не перешкоджали їй в реалізації її права на визначення з ким з них вона бажає проживати. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ч. 2 ст. 6 СК України). [PERSON] згідно ч. 2 ст.6 СК України є неповнолітньою, а не малолітньою дитиною. Чинним Сімейним кодексом України не передбачено можливості вирішення спору між батьками щодо місця проживання неповнолітньої дитини, оскільки згідно ч. 3 ст. 160 СК України її місце проживання визначається самою неповнолітньою дитиною. Відповідно до ч.5\~ст.19 СК України\~орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виконавчий комітет Шевченківської районної\~у м.\~Полтаві ради\~як орган\~опіки та\~піклування письмового висновку щодо розв`язання спору та щодо визначення місця проживання дитини не надав. При цьому орган опіки та піклування суду повідомив, що згідно ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. У зв`язку з вищевикладеним виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради не може надати письмовий висновок щодо визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . На підставі викладеного судом встановлено, що [PERSON] вже є неповнолітньою особою, яка скористалася своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 160 СК України, та самостійно визначила своє місце проживання. Враховуючи, що право визначати її місце проживання належить самій дитині [PERSON] , [INFO] , вирішення спору між батьками щодо визначення місця її проживання суперечить ч. 3 ст. 160 СК України та ст. 161 СК України, згідно якої судом вирішується спір між батьками щодо місця проживання малолітньої (тобто у віці до 14 років) дитини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення місця проживання неповнолітньої дитини в судовому порядку за позовом одного із батьків. Тому в задоволенні позову необхідно відмовити. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню йому не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed