Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» достроково заборгованість за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-44768386 від 13.02.2020 в сумі 109015,27 грн, та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що 22.01.2018 відповідач звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» і підписав угоду № PDV2-2282607, відповідно до якої відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені в Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua. 13.02.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк») та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-44768386. Відповідно до умов договору кредитор, надав позичальнику кредит у розмірі 89574,40 грн строком до 13.02.2026 (72 місяці), під фіксовану процентну ставку 39,90 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строк визначені договором. Вказує, що свої зобов`язання АТ «Райффайзен Банк» виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. Відповідач всупереч вимогам п. 2.2 та п. 2.3 заяви-договору та цивільного законодавства, свої договірні зобов`язання перед позивачем належним чином не виконав, а саме не здійснював сплату банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотками за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 19.01.2023 заборгованість [PERSON] перед АТ «Райффайзен Банк» за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-44768386 від 13.02.2020 становить 109015,27 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі - 78388,63 грн, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 9974,61 грн; заборгованості за відсотками у розмірі - 30626,64 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 30112,50 грн. У відповідності до чинного законодавства України та умов і приписів кредитного договору АТ «Райффайзен Банк» вживались заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення вимоги про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором позичальнику, надавши можливість протягом 30 календарних днів добровільного врегулювати заборгованість. Дана вимога була направлена відповідачу засобами поштового зв`язку, однак у визначені кредитором строки не виконана, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 позовну заяву передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2023 виправлено описку в ухвалі суду від 08.05.2023. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2023 справу передано судді Головко Ю. Г. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятнадцятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Копію ухвали від 07.07.2023 було направлено на адреси сторін, крім того відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками за адресою зареєстрованого місця проживання. На адресу суду повернувся конверт з копією ухвали та копією позовної заяви з додатками направлений на адресу позивача, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). За ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, сторони вважаються належно повідомленими про розгляд даної справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, та не заперечує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явився, причину неявки суду не повідомив, правом подати відзив на позов не скористався. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 22.01.2018 відповідач звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» і підписав угоду № PDV2-2282607, відповідно до якої відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені в Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua. 13.02.2020 між АТ «Райффайзен Банк» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк») та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-44768386. Відповідно до умов договору кредитором АТ «Райффайзен Банк» надано позичальнику кредит у розмірі 89574,40 грн строком до 13.02.2026 (72 місяці), під фіксовану процентну ставку 39,90 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строк визначені договором. На підставі п. 1.1 заяви-договору, банк відкриває поточний рахунок «Для виплат» в гривнях на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до Правил та Тарифів Банку на ведення та обслуговування Поточних рахунків фізичних осіб. Відповідно до умов п. 1.2 кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 89574,40 грн, а позичальник зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. АТ «Райффайзен Банк» свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору, що підтверджується випискою по рахунку від 19.01.2023. Відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору, сторони встановили, що проценти за користування кредитом сплачуються позичальником кредитору у визначену графіком дату у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у графіку, і розраховується виходячи з процентної ставки, передбаченої п. 1.2.3. пункту 1.2. заяви-договору. Проценти, нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (включно) або з наступного за днем надання кредиту операційного дня (у разі надання кредиту після закінчення операційного часу), виходячи х фактичної кількості днів в місяці та році. Відповідно до умов п. 2.2 кредитного договору, позичальник зобов`язаний здійснювати погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтет ними платежами. Ануїтентний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховується за формулою, визначеною підпунктом 3.5.1 пункту 3.5. статті 3 Розділу 6 Правил. Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену п. 1.2.4. пункту 1.2. заяви-договору. Якщо дата сплати ануїтетного платежу, не є робочим днем, ануїтетний платіж має бути сплачений клієнтом не пізніше останнього робочого дня, що передує даті сплати ануїтетного платежу (п. 2.3. Кредитного договору). Згідно п. 2.4. заяви-договору, у визначений п. 2.3. заяви-договору строк клієнт має забезпечити наявність коштів на поточному рахунку для подальшого здійснення банком договірного списання коштів згідно з умовами, передбаченими п. 9 заяви про акцепт публічної пропозиції/угоди. Погашення заборгованості за кредитом, процентів, пені здійснюється шляхом здійснення банком договірного списання у визначеному п. 9 заяви про акцепт публічної пропозиції/угоди порядку. У випадку об`єктивної неможливості забезпечення клієнтом достатньої суми на рахунках (арешт коштів, закриття рахунків тощо), з яких банк здійснює договірне списання коштів з метою погашення клієнтом заборгованості за кредитом, погашення клієнтом заборгованості може бути здійснене будь-яким іншим шляхом, погодженим банком. Відповідно до умов п. 1.4. заяви-договору сторони встановили, що у разі настання передбачених підпунктом 3.6.2. пункту 3.6. Статті 3 Розділу 6. Правил обставин дефолту, банк має право відмовити клієнту в наданні кредиту (з припиненням зобов`язання банка надати кредит) та/або вимагати дострокового виконання клієнтом зобов`язань за кредитом, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів за кредитом, про що направляє клієнту письмове повідомлення. На письмову вимогу банка, клієнт зобов`язаний здійснити дострокове погашення заборгованості за кредитом у відповідності до умов, зазначених в письмовому повідомлені банка. У разі невиконання цієї вимоги, банк має право вжити заходи для стягнення заборгованості клієнта за кредитом, які не суперечать законодавству України (Витяг з Правил Банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк»). Відповідно до п. 8 заяви-договору, клієнт підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією правил. Клієнт визнає та підтверджує, що на взаємовідносини сторін за цією заявою-договором поширюється положення договору, правил, в тому числі розділів 2,6 правил. Клієнт зобов`язався дотримуватись умов договору, правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування поточних рахунків, а також надання банком кредитів. Підписанням цієї заяви-договору клієнт підтверджує, що відносин сторін за цією заявою-договором застосовуються всі положення договору, в тому числі розділів 2, 6 правил так само як би текст правил був би власноруч підписаний клієнтом. З укладенням заяви-договору у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах встановлених умовами заявою-договором та правилами, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками. Всупереч вимогам п. 2.2 та п. 2.3 заяви-договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював сплату банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 19.01.2023 заборгованість відповідача перед АТ «Райффайзен Банк» за заявою-договором становить 109015,27 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 78388,63 грн, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 9974,61 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 30626,64 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 30112,50 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним ( ст.. 1055 ЦК України). Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За загальними правилами, що випливають з положень ст. ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 ЦК України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні виконуватися належним чином; позичальник зобов`язаний повернути кредитору всю заборгованість на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, та зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки його невиконання. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17. Так, судом було встановлено та матеріалами справи підтверджується, що між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] виникли кредитні правовідносини у зв`язку з підписанням заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-44768386 від 12.02.2020, за яким банк надав [PERSON] кредит в розмірі 89574,40 грн строком до 13.02.2026 (72 місяці), під фіксовану процентну ставку 39,90 % річних. При цьому, позивачем надано докази щодо наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором. Відповідачем, в свою чергу, не надано будь-яких доказів на спростування доводів позовної заяви та розрахунку заборгованості за кредитом. За таких обставин, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову судовий збір в розмірі 2684,00 грн підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved