Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

08.01.2024 [PERSON] подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати їх шлюб, зареєстрований 27.04.2007 Запитівською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, актовий запис № 03. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.04.2007 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них є двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними втрачено почуття любові, а намагання до спільного життя призводить лише до суперечок. Зазначає, що протягом тривалого часу вони безрезультатно намагалися врятувати сім`ю. Вважає, що підтримання сімейних відносин із відповідачем є неможливим, а формальне перебування у шлюбі є недоцільним та небажаним для неї, а тому примирення між ними неможливе та суперечитиме її інтересам, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. Ухвалою суду від 09.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом сторін та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. 22.02.2024 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 27.04.2007 Запитівською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.04.2007. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. (а.с.4-5) У шлюбі в сторін є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.04.2011 та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.11.2007. (а.с.11) Позивач [PERSON] вказуючи, що сімейне життя з відповідачем не склалось через втрачені між ними почуття любові, намагання до спільного життя призводить лише до суперечок, підтримання сімейних відносин із відповідачем є неможливим, а формальне перебування у шлюбі є недоцільним та небажаним для неї, звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст. 112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. А ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 2007 року. Від даного шлюбу в сторін є двоє дітей. Однак, подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, позивачка вважає збереження шлюбу недоцільним та небажаним для неї, що і стало причиною позову про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні. Відтак, суд дійшов висновку, що оскільки є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ст. 113 СК України, суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище [PERSON]. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved