Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Адвокат Пустовойтова Лідія Юріївна звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, Орган опіки та піклування Снятинської міської радиКоломийського району Івано-Франківської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 08.01.2011 позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння. Подружні непорозуміння набрали непереборного характеру, подальше спільне проживання та збереження шлюбу стало неможливе, відповідач покинула сім`ю і виїхала за межі України вже майже рік тому, діти проживають із позивачем та перебувають на повному його утриманні. Просила суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачкою, зареєстрований 08 січня 2011 року виконкомом Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1.Окрім того, просила визначити місце проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з позивачем. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідачка своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Представник третіх осіб - Служби у справах дітей Снятинської міської ради та Органу опіки та піклування Снятинської міської радиКурилюк Е.Д. в судовому засіданні просила взяти до уваги наданий висновок, проти задоволення позову не заперечувала. Допитана в судовому засіданні в порядку ст. 232 ЦПК України неповнолітній свідок [PERSON] суду пояснила, що вона навчається у Горішньозалучанському ліцеї у 7 класі та проживає разом із батьком. Мама перебуває за кордоном в Італії та не приїжджає. Батько її забезпечує усім необхідним. Вона хоче проживати з батьком, оскільки не хоче виїжджати до матері за кордон, міняти свою школу, друзів та місце проживання. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника третіх осіб, неповнолітнього свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 січня 2011 року виконкомом Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] та [PERSON] 08 січня 2011 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 серпня 2011 року виконкомом Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 15. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 липня 2017 року Снятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 90. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно з копією довідки № 60 від 11.04.2023, виданої Снятинським ліцеєм ім. Василя Стефаника, [PERSON] , житель с. Горішнє Залуччя Коломийського району Івано-Франківської області, 1978 р.н., батько [PERSON] , [INFO] , учениці 6 класу Горішньозалучанської філії Снятинського ліцею ім. В. Стефаника та [PERSON] , [INFO] , вихованки старшої дошкільної групи дошкільного підрозділу Горішньозалучанської філії Снятинського ліцею ім. В. Стефаника, постійно підтримує контакт з класним керівником, вчителями-предметниками та вихователем своїх доньок, постійно цікавиться шкільним життям, їх успішністю, досягненнями та поведінкою. Діти не пропускають заняття без поважних причин, завжди охайні, доглянуті. Батько регулярно відвідує батьківські збори. Щодня приводить та забирає дітей зі школи. Згідно з копією довідки № 402 від 27.04.2023, виданої КНП «Снятинський центр ПМСД-СМР амбулаторія загальної практики-сімейної медицини с. Горішнє Залуччя», [PERSON] , [INFO] , супроводжує своїх дітей - [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2017 р.н., на всі планові медичні огляди, сеанси вакцинації та під час лікування захворювань. Згідно з копією довідки № 444 від 25.04.2023, виданої старостою Старостинського округу № 3 с. Горішнє Залуччя, с. Долішнє Залуччя Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, про склад сім`ї [PERSON] , адреса [ADDRESS] : [PERSON] - дружина, [INFO] , зі слів заявника не працює після закінчення Горішньозалучанської школи, трудова книжка не видавалась. Не проживає. На даний час перебуває за межами території України (підстава Акт обстеження депутата Снятинської міської ради); [PERSON] , [INFO] , зі слів заявника не працює, трудова книжка втрачена; [PERSON] - дочка, [INFO] Горішньозалучанська гімназія-філія Снятинського ліцею ім. В. Стефаника; [PERSON] - дочка, [INFO] , дошкільний заклад Горішньозалучанської гімназії - філія Снятинського ліцею ім. В. Стефаника. Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 445 від 25.04.2023, складеного комісією Старостинського округу № 3 с. Горішнє Залуччя, с. Долішнє Залуччя Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, в ході обстеження встановлено, що [PERSON] разом з сім`єю проживають у власному будинку. Дружина [PERSON] на даний час перебуває за кордоном. [PERSON] здійснює догляд за малолітніми дітьми: [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2017 р.н. Відповідно до висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , складеного Службою у справах дітей Снятинської міської ради, затвердженого рішенням Органу опіки та піклування Снятинської міської ради № 230-08/2023 від 25.07.2023, Служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , біля батька [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом із батьком. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини та Цивільного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер, фактичні шлюбні відносини притаманні подружжю припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який не бажає примирення з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. За таких обставин суд вважає, що позовна вимога адвоката Пустовойтової Лідії Юріївни в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання неповнолітніх дітей суд зазначає про таке. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, статей 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» вбачається, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України). Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини. Вирішуючи позов та визначаючи місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. При визначенні місця проживання дітей суд враховує, що позивач займається вихованням дітей, піклується про них, має житло, в якому створені усі належні умови для виховання дітей. Діти постійно проживають з батьком та знаходяться на його повному утриманні. Старша дитина [PERSON] навчається у 7-му класі ліцею за місцем свого постійного проживання, молодша дитина [PERSON] навчається в дошкільному закладі також за місцем свого постійного проживання. Батько постійно підтримує контакт з класним керівником, вчителями та вихователем своїх доньок, цікавиться шкільним життям, їх успішністю, досягненнями та поведінкою. Діти не пропускають заняття без поважних причин, завжди охайні, доглянуті. Батько регулярно відвідує батьківські збори, щодня приводить та забирає дітей зі школи. Супроводжує своїх дітей на всі планові медичні огляди, сеанси вакцинації та під час лікування захворювань. Отже, з боку батька створені усі належні умови для виховання та розвитку дітей за їх постійним місцем проживання. Підстави, передбачені ч. 2 ст. 161 СК України, відповідно до яких суд не може передати дитину для проживання з батьком, у судовому засіданні не встановлені. Натомість відповідачка на теперішній час не може приділити достатньо часу для повноцінного виховання й розвитку своїх дітей, оскільки тривалий час перебуває в Італії, до дому не приїжджає, з дітьми не бачиться. Зміна країни місця проживання дітей не відповідатиме їх інтересам, а старша дитина у судовому засіданні чітко висловила своє бажання залишитись проживати в України разом з батьком. На думку суду, залишення неповнолітніх дітей проживати з батьком у їх звичному середовищі з належним доглядом про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання відповідатиме якнайкращим інтересам дітей, сприятиме повноцінному їх вихованню та розвитку. За таких обставин, ураховуючи інтереси дітей, думку старшої дитини [PERSON] , висловлену у судовому засіданні, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, є достовірними, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з ним підлягають задоволенню, а таке рішення суду буде в повній мірі відповідати інтересам дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанціями № 32528798800006800938 від 27.04.2023 про сплату судового збору у сумі 1073,60 грн. та № 32528798800006800916 від 27.04.2023 про сплату судового збору у сумі 1073,60 грн., а разом у загальній сумі 2147,20 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved