Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Стрільчука В.І., звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Поряд з тим зазначила, що відповідач з 2022 року не бере участі у вихованні та утриманні дочки, а належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дочки, вона одна не зможе забезпечити. Сам же відповідач на утриманні інших осіб не має, є працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, крім того він перебуває на службі в Збройних силах України, має постійний дохід у розмірі 57193 грн. щомісячно. А тому, враховуючи наведене, та те, що відповідач як батько, зобов`язаний утримувати дитину, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн щомісячно і до досягнення нею повноліття, і при сплаті відповідачем аліментів у вказаному розмірі, буде забезпечуватися їхня рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідач отримав 09 січня 2024 року. 26 січня 2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив позов задовольнити частково, стягувати з нього аліменти на утримання дочки в розмірі 3000 грн, а в решті позовних вимог відмовити. Відзив обгрунтовує тим, що до призову на військову службу він разом з дружиною та дочкою проживали в [ADDRESS] . У їхній сім`ї була присутня любов, взаєморозуміння та повага один до одного. До 07.03.2023 він офіційно ніде не працював, однак шляхом постійного підробітку на будівництві отримував грошові кошти завдяки яким матеріально утримував сім`ю. Починаючи з 08.04.2023 до 17.11.2023 отримуючи заробітну плату в ЗСУ, перерахував на картковий рахунок позивачки - 80 200 грн, це кошти які були ним спрямовані для забезпечення матеріального утримання дружини та дочки, в період коли він був відсутній у зв`язку із несенням військової служби по захисту України. Починаючи з вересня 2023 року його відносини з дружиною поступово почали погіршуватись в силу різних причин, при цьому він не припинив надсилати їй грошові кошти для задоволення їхніх з дочкою матеріальних потреб. Сказане свідчить, що позивачкою та її представником надано суду неправдиві відомості про те, що вони з дружиною не проживають з 2022 року, а також, що з того ж 2022 року він не бере участі в матеріальному утримані дочки, усі ці відомості не відповідають дійсності та спростовуються доказами, наданими ним в додатках до відзиву. Також зазначив, що 25.10.2023 під час проходження військової служби, він отримав поранення (поєднана черепно-мозкова травма, торакальна, скелетна травма, струс головного мозку, перелом лівого ребра, закритий перелом лобкової та сідничної кістки з обох сторін, перелом тіла клубової кістки, перелом бокової маси крижі, ліворуч зі зміщенням). З 26.10.2023 проходить лікування та реабілітацію в закладах охорони здоров`я Тернопільської області. Крім того зазначив, що ЗУ "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено прожитковий мінімум з 01 січня для дітей віком до 6 років у розмірі 2563 грн. Попри все, позивачка просить 10 000 грн, що в 3, 5 рази є більшим від законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів. При цьому, жодних доказів таких надмірно великих витрат на утримання дочки, позивачкою суду не надано. Також вказав, що відповідно до довідки про доходи №146 від 23.01.2024, його дохід за період з 01.07.2023 по 31.12.2023 склав 247 427 грн 00 коп. Однак, розмір грошового забезпечення військовослужбовця під час дії воєнного стану напряму залежить від його участі в у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, згідно постанови КМУ №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Починаючи з 26.10.2023, він перебуває на лікуванні та реабілітації в закладах охорони здоров`я у зв`язку із отриманим пораненням 25.10.2023, а тому розмір його грошового забезпечення буде зменшено так, як він не буде брати участі у бойових діях, що вплине на можливість сплачувати заявлений позивачкою розмір аліментів. Окрім цього, частина отриманих ним коштів, витрачається на лікування та реабілітацію після поранення, що також впливає на спроможність виплачувати позивачці заявлений нею розмір аліментів. Окрім цього, відповідно до довідки №01.1-11/56 від 23.01.2024, його визнано тимчасово непрацездатним, що також унеможливить виплату аліментів в заявленому позивачкою розмірі. Водночас, він визнає свій батьківський обов`язок, щодо необхідності матеріального утримання своєї дочки та готовий сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 3 000 грн, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду. В той же час, позивачкою не доведено необхідності отримання нею надмірно великого розміру аліментів в сумі 10 000 грн для достатнього та гармонійного розвитку дитини, і такий він не матиме змоги сплачувати, так як розмір його грошового забезпечення буде зменшено в силу Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, а отримані ним кошти необхідні йому для лікування після поранення. Позивачкою відповіді на відзив не подано. За таких обставин, дослідивши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд При визначенні розміру аліментів судвраховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімумудля працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини, дочки [PERSON] , [INFO] , що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06 серпня 2020 року Ланівецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Згідно довідки виконавчого комітету Борщівської міської ради №06-01-11/392 від 03.11.2022, позивачка разом з дочкою, зареєстровані і проживають в [ADDRESS] . З копії довідки виконавчого комітету Борщівської міської ради №06-01-11/393 від 03.11.2022, вбачається, що позивачка сама виховує дочку, і зі слів позивачки, батько [PERSON] з 01.08.2022 участі у вихованні дитини не бере. Поряд з тим, судом встановлено, що відповідач, згідно інформації, наданої ТВО начальника другого відділу Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на запит суду, 08 березня 2023 року призваний на військову службу по мобілізації Конотопським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Відповідач у відзиві на позовну заяву підтвердив, що він дійсно 07.03.2023 був призваний на військову службу по мобілізації до лав Збройних сил України, де і на даний час проходить службу у військовій частині [NUMBER] . Із доданої відповідачем довідки про доходи №146 від 23.01.2024, виданої командиром військової частини [NUMBER] вбачається, що загальна сума його доходу за період з 01.07.2023 по 31.12.2023 становить 251194, 91 грн, зокрема за липень 2023 року йому нарахована заробітна плата в розмірі 17155, 26 грн, за серпень 2023 року в розмірі 75586, 30 грн, за вересень 2023 року в розмірі 38973, 40 грн, за жовтень 2023 року в розмірі 48586, 30 грн, за листопад 2023 року в розмірі 44779, 85 грн, за грудень 2023 року - в розмірі 26113, 80 грн. Поряд з тим встановлено, що відповідач під час проходження військової служби, 25 жовтня 2023 року отримав поранення і йому діагностовано поєднану черепно-мозкову травму, торакальну, скелетну травма, струс головного мозку, перелом лівого ребра, закритий перелом лобкової та сідничної кістки з обох сторін, перелом тіла клубової кістки, перелом бокової маси крижі, ліворуч зі зміщенням). З 26.10.2023 по 08.11.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у ХКЛ ЗТ №2 філії «ЦОЗ» АТ «Укрзалізниця», з 08.11.2023 по 01.12.2023 на стаціонарному лікуванні в КНП «КМКЛШМД», з 01.12.2023 по 23.01.2024 на стаціонарному лікуванні в КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня №2» проходить лікування та реабілітацію в закладах охорони здоров`я Тернопільської області. Наведене підтверджується відповідними виписками із медичної картки стаціонарного хворого, довідкою ВЛК КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня №2» від 23.01.2024, довідкою про тимчасову непрацездатність №01.1-11/56 від 23.01.2024, виданою КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня №2». Відповідач у відзиві також стверджує, що починаючи з вересня 2023 року його відносини з дружиною поступово почали погіршуватись в силу різних причин, при цьому він не припинив надсилати їй грошові кошти для задоволення їхніх з дочкою матеріальних потреб. Позивачкою та її представником надано суду неправдиві відомості про те, що вони з дружиною не проживають з 2022 року, а також, що з того ж 2022 року він не бере участі в матеріальному утримані дочки, усі ці відомості не відповідають дійсності. Такі твердження відповідача, позивачкою не спростовані, відповіді на відзив нею не подано. Позивачкою також не спростовано і те, що відповідач з 08.04.2023 до 17.11.2023 отримуючи заробітну плату в ЗСУ, перерахував на її картковий рахунок - 80 200 грн, як це зазначає відповідач, на підтвердження чого додав до відзиву копії платіжних інструкцій на вказану суму. І як він зазначив, це кошти які були ним спрямовані для забезпечення матеріального утримання дружини та дочки, в період коли він був відсутній у зв`язку із несенням військової служби по захисту України. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України "Пpo Державний бюджет на 2023 рік" з 01 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від до 6 років 2272 грн, а законом України «Пpo Державний бюджет на 2024 рік" з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від до 6 років в розмірі 2563 грн. Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання дочки сторін [PERSON] становить 1281,50 грн, а рекомендований - 2563 грн. Відповідно до ч.1 ст. 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження свого заробітку відповідач надав довідку про свої доходи. Позивачка, як одержувач аліментів, не надала доказів про свої доходи, про свій майновий стан, про реальні потреби дитини на місяць. З огляду на наведене суд зауважує, що на відповідача не може бути покладено обов`язок повністю утримувати спільну дитину за рахунок аліментів, оскільки це нівелює норми, визначені у ст.141 СК України, згідно яких мати також має обов`язки по утриманню дитини. Крім цього, суд враховує і стан здоров`я відповідача, який після отримання поранення, тривалий час лікувався та продовжує лікуватися, у зв`язку з чим несе витрати на лікування. При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в розмірі наближеному до прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а в даному випадку у сумі 3 000 грн щомісячно на дитину, що відповідає вимогам ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, якою визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. \~ \~ \~ \~При цьому, суд також враховує обставини встановлені в ході судового розгляду, зокрема, щодо особи відповідача, віку дитини, дані щодо особи позивачки, зокрема, те, що дитина проживає разом з матір`ю, яка у зв`язку з цим несе додаткові витрати щодо забезпечення належних умов для проживання дитини, та те, що визначений законодавцем розмір мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку має тенденцію до зростання. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. \~ \~ \~ \~Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по справі у виді судового збору на користь держави. Виходячи з наведенного вище, на підставі Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»,

Outcome: approved