Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

У провадженні Сокирянського районного суду Чернівецької області перебувала цивільна справа за позовом ТзОВ «Чернівцігаз Збут» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про стягнення заборгованості за природний газ. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15.02.2024 року позовні вимоги ТзОВ «Чернівцігаз Збут» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ТзОВ «Чернівцігаз Збут» заборгованість за природний газ в розмірі 5494 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн. 40 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь ТзОВ «Чернівцігаз Збут» судовий збір в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. Для вирішення питання про судові витрати, пов?язані з розглядом справи, призначено судове засідання на 14.00 год. 22.02.2024 року у приміщенні Сокирянського районного суду Чернівецької області та надано представникам сторін строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру. 16.02.2024 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про долучення до матеріалів цивільної справи доданих до неї письмових доказів щодо понесених судових витрат, пов?язаних із розглядом справи, у якій просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ Чернівцігаз Збут» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. 19.02.2024 року представник відповідачки [PERSON] подала до суду клопотання про вирішення питання про розподіл судових витрат, а також письмові докази щодо понесених судових витрат, пов?язаних із розглядом справи, у якому просила відмовити у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про стягнення судових витрат та стягнути з ТзОВ Чернівцігаз Збут» на користь відповідачки [PERSON] понесені нею судові витрати в розмірі 4260,60 грн. В судове засідання представники сторін не з`явилися, просили розгляд справи провести за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч.ч.1, 3 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1-6 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 року у справі №648/1102/19 і від 11.11.2020 року у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч.6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Судом встановлено, що 30.11.2017 року між Адвокатським об`єднанням «Гарант Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» укладено Договір про надання правової допомоги №38AChrZ491-17. При цьому, дія вказаного Договору пролонгувалась на 2018-2024 роки на підставі укладених між сторонами Додаткових угод. 16.10.2023 року між Адвокатським об`єднанням «Гарант Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» з метою захисту прав та законних інтересів останнього та у зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] грошових зобов`язань відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, було укладено Додаткову угоду №116 до Договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 року №38AChrZ491-17. 17.10.2023 року представником ТОВ «Чернівцігаз Збут» до Сокирянського районного суду Чернівецької області подано позовну заяву до відповідачки про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 5494,40 грн. Крім цього, при зверненні із позовом на виконання вимог ст.134 та ст.137 ЦПК України позивачем повідомлено суд, що орієнтовний розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу складає 6000 грн. Відповідно до пункту 5 Додаткової угоди Додаткової угоди №150 від 16.10.2023 року, укладеної між АО «Гарант Груп» та ТОВ «Чернівцігаз Збут», сторони договору дійшли згоди, що Виконавець надсилає Замовнику акт приймання-передачі наданих послуг згідно даної Додаткової угоди у двох примірниках протягом одного робочого дня, наступним за днем ухвалення рішення по справі в суді першої інстанції, в тому числі апеляційної та касаційної. Звіти адвокатів Виконавця про фактично надані послуги додаються до актів приймання-передачі наданих в електронному вигляді. Замовник підписує, датує і повертає Виконавцю один примірник Акту приймання- передачі послуг або надсилає виконавцю мотивовану відмову від його підписання протягом 5 календарних днів після одержання Акту приймання-передачі наданих послуг. У разі, якщо Виконавець у строк, що не перевищує 5 (п`яти) днів з дня отримання Замовником акту приймання-передачі наданих послуг, не одержить від Замовника підписаний примірник акту приймання-передачі наданих послуг або мотивованої відмови від його підписання, Сторони визнають, що такий акт приймання-передачі наданих послуг вважається підписаним, а послуги, як такі, що надані Виконавцем і прийняті Замовником в обсязі і на умовах, визначених у такому акті. Відповідно до пункту 6 Додаткової угоди Додаткової угоди №150 від 16.10.2023 року, оплата вартості наданих послуг здійснюється Замовником за фактом їх надання відповідно до наданого Виконавцем рахунку-фактури протягом 10 (десяти) календарних днів з дня вступу в законну силу рішення суду у справі, пов`язаної із стягненням заборгованості з Боржника, визначеної п.1 даної Додаткової угоди. Отже, за умовами даної Додаткової угоди, Виконавець надає підсумковий звіт виконання своєї роботи після ухвалення рішення у справі, а оплата вартості наданих послуг здійснюється Замовником за фактом їх надання відповідно до наданого Виконавцем рахунку-фактури протягом 10 календарних днів з дня вступу в законну силу рішення суду у справі. Відповідно до звіту про фактично надані послуги від 15.02.2024 року за Додатковою угодою №150 від 16.10.2023 року до Договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 року №38AChrZ491-17, за період з жовтня 2023 року по лютий 2024 року Виконавцем було витрачено 4,0 людино-години, згідно Договору. Згідно із пунктом 4 Додаткової угоди, загальна вартість послуг, що надаються Виконавцем за умовами даної Додаткової угоди розраховується на підставі погодинної ставки вартості роботи адвоката, працевлаштованого у Виконавця, і становить 2000 (дві тисячі гривень) грн 00 коп. за годину та виходячи із фактичного обсягу наданих послуг. Фактичний обсяг наданих послуг визначається Сторонами в актах приймання-передачі наданих послуг. Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем, що пов`язані із розглядом даної справи, складають: 4,0 люд/год * 2000 грн. (вартість години роботи адвоката) = 8000 грн. Відповідно до акту наданих послуг №103 від 15.02.2024 року фактичний обсяг наданих послуг складає 8000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. При цьому неспівмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається із поданого клопотання про вирішення питання про розподіл судових витрат від 19.02.2024 року, представник відповідачки [PERSON] заперечила заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8000 грн., зазначивши про те, що такий розмір значно перевищує ціну позову, що очевидно суперечить положенням ст.137 ЦПК України. Вказані заперечення представника відповідачки за своїм змістом фактично зводяться до неспівмірності заявленого до відшкодування розміру витрат на правничу допомогу критеріям, встановленим у ч.4 ст.137 ЦПК України, а тому суд розцінює такі заперечення як клопотання представника відповідачки про зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. З урахуванням складності справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, обсягу виконаних адвокатом робіт та часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, а також враховуючи заявлену ціну позову, яка є значно меншою за розмір заявлених до відшкодування витрат, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн. Враховуючи те, що судом при ухваленні рішення від 15.02.2024 року у даній справі питання щодо розподілу витрат, пов'язаних із розглядом справи, не вирішувалось, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, стягнувши вищевказаний розмір витрат на правничу допомогу з відповідачки на користь позивача. З огляду на положення п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, а також враховуючи те, що позовні вимоги ТзОВ «Чернівцігаз Збут» судом були задоволені в повному об'ємі, у зв'язку з чим витрати позивача, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, суд приходить до висновку про необгрунтованість клопотання представника відповідачки щодо вирішення питання розподілу судових витрат та їх стягнення з позивача на користь відповідачки. Із урахуванням викладеного, у задоволенні заяви представника відповідачки [PERSON] про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити в повному об'ємі. На підставі викладеного,

Outcome: partial