Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною заявою. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 листопада 1994 року Відділом РАГС м. Черкаси Соснівського райвиконкому. Батькові заявника - [PERSON] , [INFO] , встановлено III (третю) групу інвалідності, довічно, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії ААБ № 338147 та копією пенсійного посвідчення сері [NUMBER] . Матері заявника - [PERSON] , [INFO] , встановлено II (другу) групи інвалідності, довічно, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 200637 та копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] . Згідно копії акту опитування сусідів від 02 травня 2023 року № 678, [PERSON] , 1994 року народження, проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю - [PERSON] , 1966 року народження, яка являється інвалідом II (другої) групи, та разом зі своїм батьком - [PERSON] , який являється інвалідом III (третьої) групи. [PERSON] допомагає батькам у веденні господарства, купівлі продуктів харчування, підвезенні води, купівлі ліків, допомагає у вирішенні питань, пов`язаних зі здоров`ям. В квартирі проживають тільки ці три особи, інших мешканців немає. Тобто, вказаним актом опитування сусідів від 02 травня 2023 року № 678 підтверджується факт здійснення заявником догляду за його батьками - особами з інвалідністю. Окрім цього, у заявника є рідна сестра - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 березня 1990 року, яка більше п`яти років проживає за кордоном, має власну родину та малолітніх дітей, що підтверджується доданими до заяви копіями документів. Виходячи з викладеного, [PERSON] є єдиною працездатною особою, яка зобов`язана відповідно до закону утримувати своїх батьків. Факт здійснення заявником постійного догляду та утримання за його батьками має юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків у заявника щодо отримання останнім соціальних пільг та виплат, виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальні послуги», Законом України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та іншими. Відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю І групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. У разі мобілізації заявника, у [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , будуть відсутні будь-які інші особи, зобов`язані відповідно до закону їх утримувати. [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , а тому Черкаська міська рада є єдиною особою, яка може бути заінтересована у встановленні факту, що має юридичне значення, який просить встановити заявник, оскільки [PERSON] та [PERSON] не мають інших осіб, зобов`язаних, відповідно до закону, їх утримувати. Враховуючи викладене, [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з заявою про встановлення юридичного факту, в якій просить встановити факт, що останній є єдиною особою, яка зобов`язана, відповідно до закону, утримувати свою матір, якій встановлено інвалідність ІІ групи довічно, у зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати таке утримання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник та представник заявника - адвокат Кушнір Т.В. заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених в ній підстав. Адвокат Кушнір Т.В. в судовому засіданні зазначила, що Черкаський обласний центр комплектування та соціальної підтримки не є заінтересованою особою у цій справі. Представник заінтересованої особи - Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, представник Черкаської міської ради Волкович Ю.О. звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, при вирішенні спору покладалась на розсуд суду. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні ,оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ч.2 п.5) ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Заявник в своїй заяві зазначає, що факт здійснення заявником постійного догляду та утримання за його батьками має юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків у заявника щодо отримання останнім соціальних пільг та виплат, виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальні послуги», Законом України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та іншими. При цьому заявник в своїй заяві зазначає, що оскільки [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , Черкаська міська рада є єдиною особою, яка може бути заінтересована у встановленні факту, що має юридичне значення, встановити який просить заявник в своїй заяві. Крім того, в судовому засіданні представник заявника - адвокат Кушнір Т.В. зазначила, що Черкаський обласний центр комплектування та соціальної підтримки не є заінтересованою собою у цій справі. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з заявою про встановлення юридичного факту, в якій просить встановити факт, що останній є єдиною особою яка зобов`язана, відповідно до закону, утримувати свою матір, якій встановлено інвалідність ІІ групи довічно, у зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати таке утримання. Відповідно до ч.1 ст. 1 Сімейного Кодексу України, Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно ч.1 ст. 2 Сімейного кодексу України, Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання визначені в главі 17 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 202 Сімейного Кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 листопада 1994 року Відділом РАГС м. Черкаси, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 березня 1990 року Відділом РАЦС Соснівського райвиконкому м. Черкаси, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно копії сторінки 7 (Особливі відмітки) паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області 30 грудня 1999 року, [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, відповідно до ч.1 ст. 202 Сімейного Кодексу України, утримувати непрацездатну матір - [PERSON] , згідно закону, зобов`язані двоє повнолітніх дітей останньої, а саме : дочка - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України, стаття 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Заявником до заяви останнього додано копію паспорту [PERSON] , [INFO] . Доказів наявності родинного зв`язку між [PERSON] та [PERSON] матеріали справи не містять і заявником суду не надано; заявником до заяви останнього не надано жодного доказу зміни прізвища [PERSON] на « [PERSON] ». Крім того, згідно паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] , остання з 14 листопада 2016 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно матеріалів справи, досліджених судом безпосередньо в судовому засіданні, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані чотири особи: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Крім того, до заяви заявником надано копії документів, складених іноземною мовою, без їх офіційного перекладу, на які останній посилається в своїй заяві на підтвердження факту проживання рідної сестри заявника за межами України. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 8-рп/2008, види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення. При цьому, процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме слідчому судді, суду процесуальних документів, переданих на їх розгляд, складених не державною мовою. Переклад таких документів надає можливість слідчому судді чи суду з`ясувати наявність в особи, яка звертається, прав на таке звернення, а також перевірити дотримання нею передбачених КПК вимог щодо змісту документа і його додатків, адже право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (п. 37 рішення Європейського Суду з прав людини від18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» (заява № 8863/06)). За таких обставин, виходячи із системного аналізу положень Конституції України (ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92), КПК, Законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (ст. 12), «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII (ст. 1, ч. 6 ст. 13, частин 1, 2 ст. 14), документи, за результатами перевірки та/або розгляду яких розпочинається судовий контроль, в тому числі, на стадії досудового розслідування провадження мають бути складені українською мовою (в перекладі на українську мову). Зазначений правовий висновок викладений в ухвалах Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 61-49091ск18), від 07 червня 2019 року у справі №826/10114/17), від 03 вересня 2020 року у справі №826/6286/17, від 29 жовтня 2020 року у справі №815/1958/16, від 07 грудня 2020 року у справі №138/132/20, постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 160/27610/21, постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 19 вересня 2022 року у справі №521/12324/18. Крім того, вимоги щодо викладення документа процесуального характеру державною (українською) мовою викладені також в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 11-955зі19 (9901/98/19) та від 12 лютого 2020 року у справі № 9901/12/20 (П/9901/12/20). Враховуючи викладене, документи, додані заявником до заяви останнього, складені іноземною мовою, без їх офіційного перекладу, не є належними, допустимими, достовірними доказами на підтвердження факту проживання рідної сестри заявника за межами України. Відповідно до ч.1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати. (Абзац одинадцятий частини першої статті 23 в редакції Закону № 2122-IX від 15.03.2022; із змінами, внесеними згідно із Законом № 3161-IX від 28.06.2023) Доказів непрацездатності повнолітніх дітей непрацездатної [PERSON] , а саме : дочки - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] . які згідно закону зобов`язані утримувати останню, матеріали справи не містять і заявником суду не надано. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про можливість працездатних дітей непрацездатної [PERSON] утримувати останню. Доказів наявності офіційного джерела доходів у повнолітніх дітей непрацездатної [PERSON] , а саме: дочки - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] , матеріали справи не містять і заявником суду не надано. Згідно статті 204 Сімейного кодексу України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що: - мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків; - мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. Доказів звільнення судом повнолітньої дочки [PERSON] від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, матеріали справи не містять і учасниками суду не надано. Доказів визнання непрацездатною повнолітньої дочки [PERSON] матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано. Крім того, заявник в своїй заяві зазначає, що факт здійснення заявником постійного догляду та утримання за його батьками має юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків у заявника щодо отримання останнім соціальних пільг та виплат, виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальні послуги», Законом України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та іншими. При цьому заявник в своїй заяві стверджує, що оскільки [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , Черкаська міська рада є єдиною особою, яка може бути заінтересована у встановленні факту, що має юридичне значення, про який просить заявник. Відповідно до правового висновку Верховного Суду в постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, «суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 119 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України у вказаній редакції). Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц)». В обгрунтування підстав звернення заявника до суду з вказаною заявою про встановлення юридичного факту, останній в своїй заяві зазначає, що встановлення юридичного факту породжує виникнення прав та обов`язків у заявника щодо отримання останнім соціальних пільг та виплат, виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальні послуги», Законом України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та іншими. При цьому залучення заявником до участі у справі в якості заінтересованої особи Черкаської міської ради заявник обґрунтовує виключно місцем проживання батьків заявника в місті Черкаси. В своїй заяві заявник зазначає, що відповідно до ч.1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати. Матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано доказів , що заявник - [PERSON] , [INFO] , не є військовозобов`язаним відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». З 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії воєнного стану в України неодноразово продовжений і на сьогоднішній день в України введений воєнний стан. Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію; загальна мобілізація в України продовжується. Враховуючи викладене, заявник, який є військовозобов`язаним, в умовах воєнного стану в Україні, з метою уникнення призову на військову службу під час мобілізації, звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з заявою про встановлення юридичного факту, що останній є єдиною особою яка зобов`язана, відповідно до закону, утримувати свою матір, якій встановлено інвалідність ІІ групи довічно, у зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати таке утримання. При цьому, в судовому засіданні представник заявника - адвокат Кушнір Т.В. зазначила, що Черкаський обласний центр комплектування та соціальної підтримки не є заінтересованою собою у справі. Залучення заявником до участі у справі в якості заінтересованої особи Черкаської міської ради заявник обґрунтовує виключно місцем проживання батьків заявника в місті Черкаси. Відповідно до ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно правового висновку великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. З огляду на те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог є помилковими.». Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно матеріалів справи, досліджених судом безпосередньо, заявник - [PERSON] , [INFO] , який є військовозобов`язаним, не є єдиною особою, яка відповідно до закону, зобов`язана утримувати свою матір, якій встановлено інвалідність ІІ групи довічно. Відповідно до ч.1 ст. 202 Сімейного Кодексу України, утримувати непрацездатну матір - [PERSON] , згідно закону, зобов`язані утримувати двоє повнолітніх працездатних дітей останньої, а саме : дочка - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] . На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно ст.ст. 1, 2, 202 Сімейного кодексу України, та

Outcome: dismissed