Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову посилається на те, що з 22.04.2013 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , а 10.10.2015 року між ними укладено шлюб, проте з 02.11.2019 року вони припинили подружнє життя, спільне проживання та спільне ведення господарства. За час шлюбу ними придбано квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] , нежитлові приміщення [ADDRESS] та транспортний засіб марки «Porsche» моделі «Macan», 2018 року випуску. Крім того, за час шлюбу [PERSON] укладено договір у фонді фінансування будівництва об`єкта інвестування, яким є квартира за адресою: [ADDRESS] . Оскільки між ними відсутня домовленість щодо порядку поділу майна, [PERSON] , просила суд здійснити поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності визнавши за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , транспортний засіб марки «Porsche» моделі «Macan», 2018 року випуску, майнових прав на об`єкт інвестування, яким є квартира за адресою: [ADDRESS] , ЖК «Obolon Sky» та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та майнових прав на об`єкт інвестування, яким є квартира за адресою: [ADDRESS] , ЖК «Obolon Sky». Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20.03.2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Крім того, у березні 2020 року до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя звернувся [PERSON] . В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що з грудня 2013 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та 10.10.2015 року між ними укладено шлюб. За час перебування у шлюбі ними набуто у власність квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] , транспортний засіб марки «Porsche» моделі «Macan», 2018 року випуску, акції ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» у кількості 200 000 штук, вартістю 0,25 грн. кожна, ювелірні прикраси (кільце TIFFANY, дві сережки MIKIMOTO, кольє з чорними перлинами MIKIMOTO, дві сережки MIKIMOTO з чорними перлинами), акції ПАТ «Житомирський маслозавод» у кількості 110 000 штук, придбані за 1 100 000 грн. 00 коп., які були продані в рамках процедури обов`язкового продажу на підставі публічної безвідкличної вимоги від 10.01.2018 року за 1 155 000 грн. 00 коп., акції ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» в кількості 400 штук придбані за 240 000 грн. 00 коп., які були продані в рамках процедури обов`язкового продажу на підставі публічної безвідкличної вимоги від 06.12.2017 року за 195 256 грн. 00 коп. Крім того зазначає, що за час шлюбу у них виникло грошове зобов`язання перед [PERSON] в розмірі 20 000 доларів США на підставі договору безвідсоткової позики, підтвердженням якого є розписка від 14.05.2019 року. Оскільки шлюбні відносини між ними фактично припинені, квартира [ADDRESS] , транспортний засіб марки «Porsche» моделі «Macan», 2018 року випуску, акції ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» у кількості 200 000 штук, акції ПАТ «Житомирський маслозавод» в кількості 110 000 штук, акції ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» в кількості 400 штук та ювелірні прикраси придбані ним за особисті кошти, квартира [ADDRESS] набута подружжям під час перебування у шлюбі, а грошові кошти розміром 20 000 доларів США позичались на потреби сім`ї, [PERSON] просить суд визнати за ним право приватної власності на транспортний засіб марки «Porsche» моделі «Macan», 2018 року випуску, квартиру [ADDRESS] , 200 000 акцій у статутному капіталі ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», ювелірні прикраси (кільце TIFFANY, дві сережки MIKIMOTO, кольє з чорними перлинами MIKIMOTO, дві сережки MIKIMOTO з чорними перлинами); право вимоги грошових коштів у розмірі 3 158 100 грн. 00 коп. до ПАТ «Житомирський маслозавод», що є різницею між ринковою вартістю цих акцій станом на дату їх продажу та фактично виплаченими коштами, право вимоги грошових коштів у розмірі 44 744 грн. 00 коп. до ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», що є різницею між ринковою вартістю цих акцій станом на дату їх продажу та фактично виплаченими коштами; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на частку квартири [ADDRESS] та зобов`язання на частку боргу за договором безвідсоткової позики від 14.05.2019 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] ; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на частку квартири [ADDRESS] та зобов`язання на частку боргу за договором безвідсоткової позики від 14.05.2019 року. Заяву про зміну позовних вимог від 18.10.2023 року [PERSON] відкликав (т. 13 а.с. 55-59, т. 17 а.с. 164). Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20.03.2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та об`єднано вказані справи, присвоївши їм № 756/3128/20. Представником [PERSON] - адвокатом Войнаровською О.І. подано відзив на позовну заяву [PERSON] , у якому вона просила відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, зокрема зазначає, що квартира [ADDRESS] не є об`єктом спільної сумісної власності та не підлягає поділу між ними, ювелірні вироби є речами індивідуального користування та особистою власністю [PERSON] , а тому також не входять до складу спільного сумісного майна та поділу не підлягають. Крім того вказує на недоведеність [PERSON] придбання за особисті кошти квартири [ADDRESS] , транспортного засобу марки «Porsche» моделі «Macan», 2018 року випуску, акцій ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» кількістю 200 000 штук, акцій ПАТ «Житомирський маслозавод» в кількості 110 000 штук, акції ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» в кількості 400 штук. Також, представником [PERSON] - адвокатом Войнаровською О.І. подано заяву про зміну предмета позову, що прийнята судом до провадження, у якій вона замість визнання права на майнових прав на об`єкт інвестування, яким є квартира за адресою: [ADDRESS] , ЖК «Obolon Sky» за [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивачки грошову компенсацію у розмірі 340 220 грн. 00 коп. за частку грошових коштів одержаних ним внаслідок розірвання договору інвестування указаної квартири. У відповіді на відзив [PERSON] заперечує викладені у відзиві твердження [PERSON] , просить подану ним позовну заяву про поділ майна подружжя задовольнити у повному обсязі. Представник [PERSON] - адвокат Войнаровська О.І. у запереченнях на відповідь на відзив просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] повністю. [PERSON] подав відзив на позовну заяву [PERSON] , у якому просив відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, оскільки майно, яке просить поділити [PERSON] придбане за його особисті кошти. У відповідь на відзив представник [PERSON] - адвокат Войнаровська О.І. просить задовольнити позов [PERSON] , зазначивши, що доводи [PERSON] , викладені у відзиві є необґрунтованими та безпідставними та такими, що не ґрунтуються на належних і достатніх доказах. Крім того, представник [PERSON] - адвокат Каба Д.В. подав заперечення на відповідь на відзив, у яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] повністю. Ухвалою суду від 19.11.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . Ухвалою суду від 22.02.2024 року судом прийнято відмову від частини позовних вимог та провадження у справі в частині вимог [PERSON] про визнання за [PERSON] та [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна по частині зобов`язання за договором безвідсоткової позики від 14.05.2019 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] в розмірі 20 000 доларів США - закрито. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовів, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частинами 1,2 та 4 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 80 передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено, що 18.03.2013 року [PERSON] сплачено у повному обсязі 1 438 000 грн. 00 коп. ТОВ «ФК «ПрімІнвест» в рахунок виконання зобов`язання по придбанню офісного нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (приміщення [ADDRESS] ) за договором № 13 від 14.03.2013 року, а 01.07.2015 року внесені відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності [PERSON] на це майно та видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно на нежитлове приміщення [ADDRESS] , загальною площею 178 кв. м, що належить на праві власності [PERSON] (т. 6 а.с. 108-111, т. 9 а.с. 5). 19.06.2013 року [PERSON] подарувала за договором дарування нежитлового приміщення [PERSON] нежитлове приміщення, а саме групу приміщень [ADDRESS] , загальною площею 241 кв. м (т. 6 а.с. 113-114). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 31.08.2018 року приватним нотаріусом Швець Р.О. прийнято рішення індексний № 42783077 про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення [ADDRESS] , за [PERSON] на підставі декларації Департаменту з питань державної архітектурно-будівельного контролю м. Києва № КВ141182340910 від 22.08.2018 року про готовність об`єкта до експлуатації (т. 13.а.с. 160). Зі змісту листа Департаменту з питань державної архітектурно-будівельного контролю м. Києва 25.05.2023 року вбачається, що декларація Департаменту з питань державної архітектурно-будівельного контролю м. Києва № КВ141182340910 від 22.08.2018 року про готовність об`єкта до експлуатації щодо об`єктів що за класом наслідків (відповідності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція нежитлових приміщень № 85 та № 86 з об`єднанням в одне нежитлове приміщення [ADDRESS] » скасовано наказом від 26.09.2018 року (т. 13 а.с. 148-150). Проте, за даними Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва містяться відомості про декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № КВ 061182890729 від 05.11.2018 року про готовність об`єкта до експлуатації щодо об`єктів що за класом наслідків (відповідності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція нежитлових приміщень № 85 та № 86 з об`єднанням в одне нежитлове приміщення [ADDRESS] » (т. 13 а.с. 152-159). 06.08.2013 року [PERSON] розірвано шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (т. 11 а.с. 42). Зі змісту заяв по суті справи, поданих [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що не пізніше грудня 2013 року вони почали проживати однією сім`єю, як подружжя. 01.01.2014 року перебуваючи у готелі «Венеція» м. Лас-Вегас штату Невада США [PERSON] та [PERSON] з їх обопільної згоди поєдналися у законному шлюбі, що було засвідчено пам`ятним свідоцтвом, яке надається виключно на згадку та не є офіційним записом (т. 1 а.с. 107-109). 10.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 21). Як вбачається із заяв сторін по суті справи з листопада 2019 року подружнім життям вони не проживають та спільного господарства не ведуть. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16.11.2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21.12.2022 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно свідоцтва про зміну імені від 07.12.2021 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (т. 12 а.с. 74). 27.10.2015 року [PERSON] укладено з ТОВ «ФК «ПрімІнвест» договір № 36 про участь у фонді фінансування будівництва, об`єктом якого є квартира [ADDRESS] (т. 10 а.с. 8-10). Згідно довідки ТОВ «ФК «ПрімІнвест» № 117 від 09.01.2018 року про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування [PERSON] сплатив у повному обсязі за квартиру [ADDRESS] , загальною площею 71,60 кв. м 1 094 001 грн. 00 коп. (т. 10 а.с. 14). За актом прийняття-передачі об`єкту інвестування за № 36 від 15.01.2018 року ТОВ «ФК «ПрімІнвест» передано [PERSON] квартиру [ADDRESS] (т. 10 а.с. 15). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 16.07.2018 року приватним нотаріусом Гречаною прийнято рішення про індексний № 420756641 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (т. 1 а.с. 34 з.б.). Крім того, 27.10.2015 року [PERSON] укладено з ТОВ «ФК «ПрімІнвест» договір № 37 про участь у фонді фінансування будівництва, об`єктом якого є квартира [ADDRESS] (т. 1 а.с. 145-150). Згідно довідки ТОВ «ФК «ПрімІнвест» № 116 від 09.01.2018 року про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування [PERSON] сплатила у повному обсязі за об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] , загальною площею 71,90 кв. м суму 1 102 245 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 152). За актом прийняття-передачі об`єкту інвестування за № 37 від 15.01.2018 року ТОВ «ФК «ПрімІнвест» передано [PERSON] квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 154-155). За інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 16.07.2018 року приватним нотаріусом Гречаною Р.Т. прийнято рішення індексний номер 420756641 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (т. 1 а.с. 38, 113). 09.02.2016 року [PERSON] придбала 110 000 акцій ПАТ «Житомирський маслозавод» за ціною 1 100 000 грн. 00 коп. на підставі договору № ДД-160209-26 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного з ТОВ «Столиця - цінні папери» (т. 2 а.с. 26). За публічною безвідкличною вимогою від 10.01.2018 року про придбання акцій в усіх власників акцій ПАТ «Житомирський маслозавод», [PERSON] у порядку процедури, визначеної ст. 65-2 Закону України «Про акціонерні товариства», чинної на час виникнення цих правовідносин, викупив акції вказаного підприємства за ціною 10 грн. 50 коп. за одну акцію (т. 1 а.с. 178-178а). Згідно висновку ТОВ «КК «Острів» про вартість майна від 27.11.2019 року ринкова вартість однієї простої іменної акції ПАТ «Житомирський маслозавод» станом на 22.12.2017 рік становить 39 грн. 21 коп. (т. 1 а.с. 187). Крім того, 29.05.2017 року [PERSON] придбала 400 акцій ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» за ціною 600 грн. 00 коп. за одну акцію на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів № 17БВ-000011711, укладеного з ТОВ «Драгон Капітал». Загальна сума договору становила 240 000 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 27-28). За публічною безвідкличною вимогою від 06.12.2017 року про придбання акцій в усіх власників акцій ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», ТОВ «ДТЕК Пауер Трейд» у порядку процедури, визначеної ст. 65-2 Закону України «Про акціонерні товариства», чинної на час виникнення цих правовідносин, викупив акції вказаного підприємства за ціною 488 грн. 14 коп. за одну акцію (т. 1 а.с. 179-186). 07.07.2017 року [PERSON] за договором дарування подаровано [PERSON] квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 173). 09.11.2018 року [PERSON] укладено з ТОВ «ФК «ПрімІнвест» договір № 155 про участь у фонді фінансування будівництва, об`єктом фінансування якого є квартира [ADDRESS] ) (т. 10 а.с. 16-21). Як вбачається із листа ТОВ «ФК «ПрімІнвест» за № 1079 від 14.11.2019 року в зв`язку із невиконанням графіка внесення коштів управління майном припинено. Внесені кошти у розмірі 708 920 грн. 00 коп. після утримання 4% вартості вимірних одиниць в об`єкті інвестування, що складає 28 480 грн. підлягають поверненню [PERSON] (т. 10 а.с. 29). Платіжним дорученням від 17.12.2019 року ТОВ «ФК «ПрімІнвест» перераховано [PERSON] 680 440 грн. 00 коп. згідно договору про участь у фонді фінансування будівництва № 155 від 09.11.2018 року (т. 10 а.с. 30). [PERSON] придбала 200 000 акцій ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», з них 135 906 штук за 414 513 грн. 30 коп. на підставі договору № ДД96-290319 купівлі-продажу цінних паперів від 29.03.2019 року, укладеного з ТОВ «Інвінтум», та 64 0294 штук за 195 486 грн. 70 коп. на підставі договору № ДД131-280519 купівлі-продажу цінних паперів від 28.05.2019 року, укладеного з ТОВ «Інвінтум» (т. 1 а.с. 174-177). Повідомленням № 01-13/07 від 13.07.2021 року приватна компанія з обмеженою відповідальністю «Метінвест Б.В.» повідомила ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» та національну комісію з цінних паперів та фондового ринку про те, що з урахуванням кількості акцій, які належать їй та її афілійованим особам, 12.07.2021 року стала (опосередковано) власником домінуючого контрольного пакета акцій ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» та виступає суб`єктом реалізації прав, передбачених ст. 65-2 Закону України «Про акціонерні товариства» для заявника вимоги. За публічною безвідкличною вимогою № 01-17/08 від 17.08.2021 року про придбання акцій в усіх власників акцій ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», Приватна компанія з обмеженою відповідальністю «Метінвест Б.В.» викупила акції вказаного підприємства за ціною 12 грн. 80 коп. за акцію. Підпунктом 5 п. 6 цієї публічної безвідкличної вимоги передбачено, що після встановлення особи акціонера (його спадкоємця чи правонаступника або іншої особи, яка відповідно до законодавства має право на отримання коштів) та перевірки наявності в нього права на одержання коштів (згідно із списком осіб, а для спадкоємців, правонаступників або інших осіб, які відповідно до законодавства мають право на отримання коштів, - також згідно з документами, що підтверджують їх правомочність) банківська установа, що здійснює обслуговування рахунка умовного зберігання (ескроу) здійснює перерахування коштів на рахунок, зазначений акціонером (його спадкоємцем або правонаступником), або, на їх вимогу, здійснює виплату відповідних коштів готівкою. Згідно пп. 4 п. 1 публічної безвідкличної вимоги банківською установою, в якій заявником вимоги відкрито рахунок умовного зберігання (ескроу) - Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (т. 12 а.с. 52-53). 13.06.2019 року [PERSON] укладено з ТОВ «Вінер ПЦКА» договір купівлі-продажу автомобіля за № РСКА-1655 за яким вона придбала автомобіль марки «Porsche» моделі «Macan», 2018 року випуску, за 2 130 255 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 116-122). Цього ж дня [PERSON] перераховано з власного банківського рахунку на рахунок [PERSON] 2 200 000 грн. за платіжним дорученням №TR.3663482.3539.9115 (т. 1 а.с. 125). Після чого, [PERSON] перераховано на користь ТОВ «Вінер ПЦКА» 2 130 255 грн. 00 коп. за автомобіль марки «Porsche» моделі «Macan» згідно договору № РСКА-1655 від 13.06.2019 року за платіжним дорученням №TR.4817254.3539.9115 від 13.06.2019 року (т. 1 а.с. 126). Згідно акту прийняття-передачі автомобіля та супровідної документації від 18.06.2019 року [PERSON] прийняла від ТОВ «Вінер ПЦКА» автомобіль марки «Porsche» моделі «Macan», 2018 року випуску (т. 1 а.с. 116-124, 126). Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Porsche» моделі «Macan», д.н.з. [NUMBER] , право власності на цей автомобіль зареєстровано 19.06.2019 року за [PERSON] (т.1 а.с. 124). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав є визнання права. Пунктами 1-3 ч. 1 ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ч. 2 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Відповідно до ст. 58 СК України якщо річ, що належить одному з подружжя, плодоносить, дає приплід або дохід (дивіденди), він є власником цих плодів, приплоду або доходу (дивідендів). Згідно ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч. 2 ст. 61 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як роз`яснено у п.п. 23, 24, 26 та 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При вирішенні питання про поділ майна у вигляді акцій, частки (паю, долі) у фондах корпоративних господарських організацій судам слід виходити з того, що питання їх поділу вирішується залежно від виду юридичної особи, організаційно-правової форми її діяльності, характеру правовідносин подружжя з цим суб`єктом. Акції можуть бути об`єктом права спільної сумісної власності і предметом поділу між подружжям, якщо вони були придбані за їх спільні кошти. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.01.2024 року у справі № 14-22цс20 (провадження № 14-22цс20) сформовано правовий висновок за яким при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна. Враховуючи, що за наслідками розгляду справи суд оцінивши надані сторонами докази за внутрішнім переконанням ґрунтуючись на принципах їх належності, допустимості та достатності встановив, що спірні квартири [ADDRESS] , грошові кошти внесені [PERSON] за укладеним 09.11.2018 року з ТОВ «ФК «ПрімІнвест» договором № 155 про участь у фонді фінансування будівництва, 200 000 акцій ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» та автомобіль марки «Porsche» моделі «Macan» д.н.з. [NUMBER] набуті сторонами у власність під час перебування у зареєстрованому шлюбі, в період коли поділяли між собою побут, взаємні права і обов`язки, вели спільне господарство, разом формували спільний бюджет, кошти з якого використали для набуття указаного майна, суд дійшов висновку про те, що це майно є спільною сумісною власністю колишнього подружжя та підлягає поділу між ними в рівних частках. При цьому, суд вважає не доведеними доводи [PERSON] щодо придбання указаного спірного майна за рахунок його особистих коштів та не спростованою ним презумпцію спільної сумісної власності на ці об`єкти. Так, за відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків щодо [PERSON] його дохід від заробітної плати, надання майна в лізинг, інвестиційного прибутку від операцій з цінними паперами (позитивна різниця за отриманим доходом від продажу та витратами на придбання), а також відповідно до Декларацій про майновий стан і доходи та Розрахунків податкових зобов`язань дохід [PERSON] від заробітної плати та інвестиційного прибутку, що відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, отримані у період фактичного спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу та у зареєстрованому шлюбі давав можливість набути указане майно у спільну сумісну власність. Суд критично відноситься до Висновку судових експертів Педь І.В. та Бойко Ю.В. від 06.07.2020 року, Рецензії судового експерта Тихоненко І.П. на цей висновок експертів від 13.07.2020 року, а також складених 17.01.2024 року та 16.02.2024 року експертом Педь І.В. роз`яснень і доповнень до цього висновку експертів, з огляду на те, що експерти вийшли за межі своїх повноважень вдавшись до надання правової оцінки подіям щодо їх доведеності всупереч встановленим обставинам справи. Надані [PERSON] виписки з його особистих банківських рахунків вказують на наявність у нього грошових коштів до шлюбних відносин з [PERSON] , однак за встановлених обставин не доводять їх використання для набуття спірного майна. Також, в силу ч. 2 ст. 78 ЦПК України судом не сприймаються допустимими доказами та не беруться до уваги дані, що міститься в наданих [PERSON] нотаріально посвідчених письмових свідченнях та афідевітах інших осіб щодо наявності у [PERSON] готівкових грошових коштів, їх обсягу та спрямованості їх використання. При поділі указаного спірного майна між сторонами суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс2) щодо того, що судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. З огляду на те, що право власності на квартири [ADDRESS] оформлялось за кожним із подружжя окремо, мають однакову площу з незначною різницею в 30 кв. см, що не впливає на частки сторін при поділі цього майна, є цілком логічним залишення права власності на ці об`єкти спільної сумісної власності подружжя відповідно за [PERSON] та [PERSON] . Оскільки грошові кошти подружжя внесені за укладеним 09.11.2018 року з ТОВ «ФК «ПрімІнвест» договором № 155 про участь у фонді фінансування будівництва повернуті [PERSON] вже після припинення фактичних шлюбних відносин з [PERSON] , то їх половина у сумі 340 220 грн. 00 коп. (680 440 грн. 00 коп./2) підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Враховуючи, що під час шлюбу сторін спірний автомобіль був придбаний на ім`я [PERSON] , вона фактично ним користувалася і продовжує користуватись, інших транспортних засобів у власності не має, так як автомобіль марки «Ford» моделі «Mondeo», 2011 року випуску, що був їй подарований [PERSON] за договором дарування від 24.05.2018 року, відчужений 09.11.2019 року, а у власності та користуванні [PERSON] згідно матеріалів справи перебуває інший транспортний, а саме марки «Audi» моделі «Q5» 2012 року випуску (т. 9 а.с. 2, т. 7 а.с. 151, 210), цілком логічним є залишення цього транспортного засобу, як неподільної речі у власності [PERSON] зі стягненням з неї на користь [PERSON] компенсації частини його вартості, що на думку суду призведе до збереження балансу майнових прав сторін та вичерпання конфлікту. При визначенні розміру компенсації суд виходить з вартості цього транспортного засобу, визначеного звітом з незалежної оцінки вартості колісного транспортного засобу, складеного ТОВ «КК «Острів», за яким вартість автомобіля марки «Porsche» моделі «Macan», 2018 року випуску становить 1 445 470 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 191-213). При цьому суд критично ставиться та не бере до уваги при вирішенні спору висновок оціночного дослідження про середню ринкову вартість автомобіля марки «Porsche» моделі «Macan», складений ТОВ «Трендинг», оскільки при його складенні огляд спірного транспортного засобу не проводився (т. 1 а.с. 50). Таким чином, розмір компенсації за частку спірного транспортного засобу становить 722 735 грн. 00 коп. (1 445 470 грн. 00 коп./2), яку [PERSON] згідно наданих нею документів про її фінансовий стан спроможна компенсувати. Окрім цього не підлягають врахуванню при поділі майна колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] боргове зобов`язання [PERSON] , що виникло з розписки від 14.05.2019 року про отримання ним у безвідсоткову позику від [PERSON] грошових коштів у розмірі 20 000 доларів США, які згідно заяв по суті справи були повернуті, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що грошові кошти за цією позикою бралась та були використані [PERSON] в інтересах сім`ї. За таких обставин, розмір грошової компенсаціїза різницю у вартості виділеної частки у спільному сумісному майні подружжя у сумі 382 515 грн. 00 коп. (722 735 грн. 00 коп. - 340 220 грн. 00 коп.) підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] . Вирішуючи питання поділу 200 000 акцій ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», суд враховує ту обставину, що після початку розгляду справи виникли незалежні від волі сторін обставини за яких ці акції були викуплені в порядку процедури, визначеної ст. 65-2 Закону України «Про акціонерні товариства», чинної на час виникнення цих правовідносин, для задоволення публічної безвідкличної вимоги, а їх вартість у сумі 2 560 000 грн. 00 коп. (200 000 х 12 грн. 80 коп.) зберігається на відкритому рахунку умовного зберігання (ескроу) - АТ «ПУМБ», право вимоги на які підлягає розподілу між сторонами в рівних частках на суму 1 280 000 грн. 00 коп. (2 560 000 грн. 00 коп./2). Разом з цим не підлягає задоволенню вимога позову [PERSON] про поділ нежитлового приміщення, а саме групи приміщень [ADDRESS] , оскільки право власності на ці нежитлові приміщення хоч і було зареєстровано, як єдиний об`єкт нерухомості під час перебування сторін у шлюбі, однак ця державна реєстрація сталася внаслідок реконструкції двох нежитлових приміщень, що були набуті [PERSON] у власність до шлюбних відносин з [PERSON] , шляхом об`єднання в одне, а тому ця нерухомість поділу між сторонами не підлягає. Крім того, не підлягає задоволенню вимога позову [PERSON] про поділ квартири [ADDRESS] , оскільки ця квартира набута [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] однак внаслідок її дарування [PERSON] , а тому є її особистою власністю. При цьому суд критично ставиться до тверджень [PERSON] про придбання указаної квартири шляхом оплати боргового зобов`язання [PERSON] забезпеченого іпотекою цієї квартири під умовою оформлення ним дарування указаної нерухомості [PERSON] , оскільки належних та допустимих доказів цим обставинам суду не надано. Також не може бути задоволена позовна вимога [PERSON] про поділ зобов`язання з виплатити різниці між фактично виплаченими коштами за акцій ПАТ «Житомирський маслозавод» та ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» станом на дату їх викупу в порядку процедури, визначеної ст. 65-2 Закону України «Про акціонерні товариства», чинної на час виникнення цих правовідносин, та їх ринковою вартістю, оскільки ці зобов`язання є спірними щодо осіб, які до участі у справі не залучались, а тому не можуть бути враховані при поділі майна подружжя сторін. Спірні коштовності (кільце TIFFANY, дві сережки MIKIMOTO, кольє з чорними перлинами MIKIMOTO, дві сережки MIKIMOTO з чорними перлинами) за своєю суттю є речами індивідуального користування [PERSON] , перебувають у її володінні, тому в силу ч. 2 ст. 57 СК України не підлягають поділу між сторонами. При цьому, з огляду на встановлені обставини суд критично ставиться до доводів [PERSON] про те, що їх було придбано як інвестицію, а його посилання на наявність в нього документів, щодо опису цих коштовностей не впливають на їх правовий статус. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Інші доводи [PERSON] та [PERSON] , в тому числі, що стосуються неприязних відносин які між ними виникли, не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків і виходять за межі підстав та предмету позовів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи, що сторонами сплачено по 10 510 грн. 00 коп. судового збору, їх позовні вимоги задоволені частково, суд дійшов висновку про звільнення сторін від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати у виді сплаченого судового збору з підстав, передбачених ч. 10 ст. 141 ЦПК України. Окрім того, ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 25.02.2020 року в якості забезпечення позову накладено арешт на автомобіль марки «Porsche» моделі «Macan», 2018 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , що зареєстрований на праві власності за [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , що зареєстрована на праві власності за [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , що зареєстрована на праві власності за [PERSON] , 200 000 акцій, що перебувають у власності [PERSON] в статутному капіталі ПАТ «Шахтоуправління «Покровське». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи відсутність необхідності у подальшому арешті спірного майна, суд дійшов висновку про скасування заходів забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду.

Outcome: partial