Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачкою у шлюбі з 07 листопада 2010 року, від даного шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, шлюбні відносини між ними фактично припинені восени 2023 року, спільне господарство не ведеться, шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернувся з вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 15 січня 2024 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без участі, де проти задоволення позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Мізоцькою селищною радою Здолбунівського району Рівненської області 07.11.2010 року за актовим записом № 31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим у той же день тим же органом державної реєстрації актів цивільного стану. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] проживають окремо. Спільне життя подружжя не склалося через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Подружні відносини сторони припинили. Позивач заперечує можливість примирення і збереження сім`ї. Відповідачка проти задоволення позову не заперечує. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, небажання позивача зберегти подружні відносини, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, позицію відповідачки, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе. Підстав для відмови в позові немає, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved