Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~05 січня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання на період вагітності і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що разом із відповідачем [PERSON] з 25 листопада 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Мають трьох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Крім того позивач вказує, що наразі вона вагітна четвертою дитиною. Сімейні відносини між подружжям не склалися, сторони на цей час проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Враховуючи те, що вагітність позивача потребує значних додаткових матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження її здоров`я та народження здорової дитини,\~ а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, що ставить її у скрутне матеріальне становище, а тому позивач прохає суд стягувати із [PERSON] аліменти на її утримання на період вагітності, у розмірі 1/4 частки із усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи із дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Також прохає суд стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу. 23 січня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] зазначив, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього аліментів на її утримання, щомісячно, у розмірі 1/4 частки із усіх видів заробітку (доходів) відповідача є необґрунтованими. Так, дійсно, між ним та [PERSON] в 2006 році офіційно зареєстровано шлюб, під час перебування якого, у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При цьому, твердження позивача про те, що [PERSON] нібито не надає матеріальної допомоги дружині та діти знаходяться на її утриманні, не відповідає дійсності. Вказує, що спільне проживання з дружиною припинили фактично з 17 грудня 2023 року, після того, як виявив відсутність вдома дружини та дітей, а також їх особистих речей та речей побутового вжитку. Разом з тим, відповідач вказує, що постійно спілкується з дітьми та цікавиться умовами їхнього проживання і наявність необхідного для забезпечення належних умов проживання. Крім цього, за час спільного проживання разом із дружиною з листопада 2006 року відповідач систематично віддавав заробітну плату, як готівкою так і шляхом перерахування коштів на картковий рахунок дружини, витрачав кошти на дітей, забезпечував сім`ю продуктами харчування, витрачав кошти на забезпечення дружити та дітей усіма необхідними предметами та речами домашнього вжитку, оплачував послуги та витрачав кошти на сімейний відпочинок, а також оплачував закупівлю товару для підприємницької діяльності дружини та надавав іншу матеріальну допомогу сім`ї. Вказує, що про вагітність [PERSON] відповідачу стало відомо зі змісту позовної заяви. Своє батьківство відповідач не визнає. Вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів є надуманою та передчасною, оскільки норми Сімейного кодексу України відповідачем не порушувалися. До того ж відмови зі сторони відповідача про надання матеріальної допомоги добровільно не було, а навпаки, з боку дружини відсутнє бажання з`ясувати всі обставини. Вказує, що позивачем не було доведення тих обставин, на які вона посилалася в обгрунтування своїх вимог, зокрема, щодо створення гідних умов проживання. Водночас відповідач наголошує, що його дохід (заробітна плата) не є стабільно великим щомісяця. Окрім цього судовим наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 січня 2024 рік у справі №532/116/24 з нього проводиться стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання трьох дітей у розмірі половини заробітку (доходу) щомісяця починаючи з 16.01.2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, відповідач [PERSON] прохає суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з нього аліментів на її утримання на період вагітності і до досягнення дитиною трирічного віку. Також прохає відмовити у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, так як ці вимоги є необгрунтованими та позивач має достатні знання, щоб написати позовну заяву самостійно. 05 лютого 2024 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що на її утриманні проживають 3 неповнолітніх дітей, що підтверджується належними та допустимими доказами. Щодо тверджень відповідача, що останній дізнався про її вагітність тільки з позовної заяви, є абсолютною неправдою, оскільки дізналася про свій стан 15 жовтня, про що одразу написала йому смс-повідомлення, яке він прочитав і дав на нього відповідь, що підтверджується копією переписки. До того ж 29.11.2023\~ року\~ позивач\~ разом\~ із відповідачем відвідували лікаря в м. Полтава та проводили дослідження УЗД. Оскільки на сьогоднішній день позивач є вагітною, тобто тимчасово непрацездатною, а вагітність тягне за собою фінансові витрати, позивач прохає суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, враховуючи, що на її утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей на яких, як мінімум, потрібно з її сторони на утримання кожного по 3900 грн, а таких грошей на сьогоднішній день позивачу заробити проблематично і вона цього зробити не має змоги. Разом із тим, відповідач маж можливість утримувати вагітну дружину, що підтверджується довідкою про його доходи.\~ Вказує, що відповідач є батьком дітей, які мешкають разом із матір`ю, а позивач вагітна четвертою дитиною та потребую матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позивач прохає суд задовольнити їх у повному обсязі. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судовому засідання заперечив проти задоволення позовних вимог. Позов не визнає та вказує, що не є батьком майбутньої дитини. Крім цього, зазначив, що за останній період надавав добровільно кошти дітям на картку. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-13). Неповнолітні діти, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] разом із матір`ю, [PERSON] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується актом, складеного депутатом Кобеляцької міської ради (а.с. 90). Таким чином, під час судового розгляду справи установлено, що сторони проживають окремо, неповнолітні діти проживають із матір`ю - [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Також судом установлено, що на цей час [PERSON] перебуває на «Д» обліку в жіночій консультації КНП «Кобеляцька міська лікарня» у зв`язку з вагітністю (а.с. 14). Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Щодо заперечень відповідача про визнання свого батьківства по відношенню зачатої, але не народженої дитини, то суд дійшов таких висновків. Вирішення питання стосовно визначення походження дитини залежить від того, чи перебувають батьки у шлюбі між собою чи ні. В Сімейному кодексі України існують три основні способи встановлення походження дитини: походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою; походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою; визнання батьківства за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. У цій нормі закріплена загальна презумпція щодо визначення походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою. Так, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, вважається такою, яка походить від подружжя. При цьому мати дитини не повинна надавати доказів походження дитини від свого чоловіка, а останній доводити своє батьківство. Сама наявність шлюбу між матір`ю дитини та чоловіком є доказом походження дитини від цього чоловіка. Батько й мати, які перебувають у шлюбі, записуються батьками дитини в Книзі реєстрації актів про народження за заявою будь-кого з них. Якщо особа, яка записана батьком дитини має сумніви у кровній спорідненості із дитиною, він може звернутись до суду і оспорити такий факт (ст.136 Сімейного кодексу України). Таким чином, оскільки сторони на цей час перебувають у зареєстрованому шлюбі, то відповідно батьківство по відношенню зачатої, але на цей час не народженої дитини презюмується. Статтею 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. При визначенні матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання вагітної дружини суд враховує такі обставини. Судом установлено, що відповідач працює на посаді водія автотранспортних засобів у ТОВ «Українське зерно» та отримує офіційний дохід (заробітну плату) в середньому на місяць у розмірі 23 759,84 грн, виходячи із відомостей наданої довідки про доходи № 32 від 18.01.2024 року [PERSON] за період з 23.12.2022 року по 31.12.2023 року. Згідно ч.2 ст.70 Закону №1404 «Про виконавче провадження», із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. При цьому, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків (ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження»). Судом установлено, що 18 січня 2024 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області видано судовий наказ № 2-н/532/7/2024, за яким стягується із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі половини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше ніж десять прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 16.01.2024, дня подання заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судовий наказ набрав чинності 18.01.2024 року. Окрім того, згідно пояснень відповідача [PERSON] , останній у період з 18 грудня 2023 року по 13 лютого 2024 року, втому числі після відрахувань платежів по сплаті аліментів, добровільно здійснював переказ грошових коштів на особисті потреби дітям на суму, як стверджує відповідач, приблизно 4500 грн, що підтверджується копіями платіжних квитанцій. Разом із тим, суд звертає увагу, що із наданих квитанцій про переказ грошових коштів, [PERSON] перерахував коштів на загальну суму 5795,00 грн, що в свою чергу, свідчить про можливість здійснювати утримання неповнолітніх дітей. Таким чином, із наданих до суду доказів вбачається, що відповідач [PERSON] добровільно перераховує грошові кошти неповнолітнім дітям, про що не заперечується і самим відповідачем у відзиві та наданих в судовому засіданні пояснень [PERSON] . Крім цього, відповідач має у власності нерухоме майно житловий будинок і рухоме майно належний на праві спільної сумісної власності з позивачем автомобіль, яким користується відповідач. Відповідно до ч. 5 ст. 84 СК України, аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача. Враховуючи вищевикладене, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку та способу утримання дружини на період її вагітності, при цьому заявлений позивачем розмір аліментів 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача є надто великим, враховуючи матеріальне становище відповідача та його можливість водночас сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей і на утримання дружини на період вагітності і до досягнення народженою дитиною трирічного віку, суд вважає, що з відповідача [PERSON] можливо стягнути аліменти на утримання [PERSON] , як дружини під час вагітності, до досягнення народженою дитиною трьох років, у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, оскільки такий розмір є помірним і таким, що дасть змогу [PERSON] мати прожитковий мінімум, встановлений законом для забезпечення функціонування\~ організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.. Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому стягнення аліментів необхідно проводити з дня подачі позову до суду - 05 січня 2024 року. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач при подачі позову до суду звільнена від сплати судового збору, то із відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі, визначеному ЗУ «Про судовий збір». Крім\~ цього,\~ відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 статті 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зі змісту позовної заяви вбачається, що витрати позивача, пов`язані з розглядом справи, складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Так, відповідно до ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Стаття 59 Конституції України гарантує право кожного на правову допомогу та можливість її одержання безоплатно у випадках, передбачених законом. Як установлено судом, 18 грудня 2023 року між позивачем, [PERSON] та адвокатським об`єднанням «МІТРАКС» укладено договір про надання юридичних послуг (а.с. 17-24). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, крім договору про надання юридичних послуг, суду надано рахунок на оплату юридичних послуг № 324 від 18.12.2023 року, які були надані АО «МІТРАКС» та полягали у підготовці позовної заяви про стягнення аліментів на суму 5000,00 грн, а також письмові докази фактичної їх оплати на суму 5000,00 (а.с. 25-26). Таким чином, судом установлено, що витрати, понесені позивачем [PERSON] , на професійну правничу допомогу у вказаній справі складають 5000,00 грн. Разом із тим, враховуючи, що стягнення аліментів із відповідача проводиться в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу), а саме судом задоволено половину заявлених позивачем вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Outcome: partial