Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

1. 26 вересня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, встановлення порядку користування квартирою. Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вони з відповідачкою є колишнім подружжям. Сторони є співвласниками (по 1/2 частині) квартири [ADDRESS] . Остання перешкоджає позивачеві у володінні та користуванні належною йому частиною, що стало причиною його звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, встановлення порядку користування квартирою (а.с.а.с. 1 - 6). 2. 17 листопада 2023 року від імені відповідачки на адресу суду надійшов відзив на позов, який був повернутий, оскільки не був підписаний електронним цифровим підписом (а.с.а.с. 34 - 36). 3. 30 січня 2024 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 50). 4. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, пояснивши, що вони з відповідачкою є колишнім подружжям. Сторони є співвласниками (по 1/2 частині) квартири [ADDRESS] . Остання перешкоджає позивачеві у володінні та користуванні належною йому частиною. Сама відповідачка з дитиною після початку війни виїхала в Німеччину, а у квартиру заселила свою матір. Позивач звертався з цього приводу до поліції, що не дало результатів. 5. Відповідачка до суду не з`явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). 6. 22 лютого 2024 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. 7. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 8. Судом встановлено, що сторони від 13.09.2003 перебували у шлюбі і мають спільну неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . 9. Позивачеві на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2020, ухваленого у цивільній справі №203/2982/19 (провадження №2/0203/167/2020) на праві власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] (а.с.а.с. 9, 10). 10. Крім того, позивач зареєстрований у спірній квартирі від 18.01.2001 (а.с. 8). 11. Решта квартири на підставі вказаного судового рішення належить відповідачці. 12. Спірна квартира складається з таких приміщень (а.с.а.с. 11 - 13): - коридора 1 площею 5,3 м2; - туалета 2 площею 0,8 м2; - ванної 3 площею 2,0 м2; - кухні 4 площею 5,0 м2; - житлової кімнати 5 площею 17,5 м2; - житлової кімнати 6 площею 11,3 м2; - житлової кімнати 7 площею 12,6 м2; - коридора 8 площею 1,4 м2; - балкона І площею 1,7 м2. 13. Позивач не може користуватися квартирою, оскільки відповідачка перешкоджає йому в цьому, не надаючи доступ до неї (а.с. 49). 12. Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. 13. Згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 14. За правилами, встановленими частиною 1 статті 317 ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 15. Частинами 1, 4, 5 ЦК визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. 16. За приписами статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. 17. Аналіз приведених норм свідчить про те, що будь-який власник має право не лише володіти та розпоряджатися належним йому майном, але й користуватися ним, і таке право є непорушним. 18. При цьому зобов`язальний характер власності породжує певні обмеження для власників майна, які полягають у забороні використовувати право власності на шкоду правам та свободам інших осіб (у тому числі, співвласників). 19. Факт перешкоджання позивачеві у користуванні спірною квартирою у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , які показали, що є сусідами сторін, мешкають у цьому ж під`їзді. У спірній квартирі з дозволу відповідачки (яка з дитиною виїхала в Німеччину) мешкає її матір. Позивач неодноразово намагався потрапити у квартиру (у тому числі шляхом виклику поліції), проте ці спроби результатів не дали. 20. Ураховуючи викладене, перешкоджання одного власника спірної квартири (відповідачки) користуватися цією квартирою іншому власникові (позивачеві), безумовно, порушує приведені норми і тягне за собою необхідність судового захисту прав позивача. 21. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов у частині усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення задовольнити. 22. Розв`язуючи позов у частині встановлення порядку користування квартирою, суд виходить з такого. 23. Позивач просить виділити йому у користування одну житлову кімнату площею 17,5 м2. 24. Відповідно до статті 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. 25. Таким чином, порядок користування житловими приміщеннями у квартирі (будинку), який належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у квартирі (будинку). 26. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 №20 визначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. 27. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна при припиненні права спільної часткової власності, і такий правовий режим зберігається, суд виділяє сторонам у користування житлові приміщення, що відповідають розміру їх часток у праві власності. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно і не порушує їх прав як власників. 28. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 №6-1500цс15, а також постановах Верховного Суду від 18.02.2019 у справі №569/15733/17-ц та від 20.02.2019 у справі №214/239/17ц. 29. Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира складається з трьох житлових кімнат (17,5 м2, 11,3 м2, 12,6 м2). Загальна площа квартири становить 57,6 м2, а житлова - 41,4 м2. Усі кімнати є самостійними й мають один спільний коридор, що підтверджується технічним паспортом на квартиру. [ADDRESS] . Запропонований позивачем порядок користування квартирою не порушує прав іншого співвласника (відповідачки), оскільки приміщення, що йому виділяється, є значно меншим за його ідеальну частку у спільному майні. 31. Житлові кімнати площею 11,3 м2, 12,6 м2 згідно із запропонованим позивачем варіантом підлягають виділенню у користування відповідачці (з урахуванням інтересів неповнолітньої дочки сторін). Місця загального користування поділу між користувачами не підлягають. 32.

Outcome: approved