Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

В грудні 2023 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»(далі позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 20188-11/2022 в розмірі 53 590,00 грн.; за Кредитним договором № 13404-11/2022 в розмірі 17 230,00 грн.; за Кредитним договором № 00-6174897 в розмірі 15 164,80 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.11.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 20188-11/2022. Також, 13.11.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 13404-11/2022. Договори підписані електронним підписом позичальника, відтворені шляхом використання ним одноразового ідентифікатора та були надіслані на номер телефону відповідача. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту кредит на умовах строковості, зворотності та платності. 29.06.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29062023, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Позичальник не виконує умови договорів, у зв`язку з чим має заборгованість за Кредитним договором № 20188-11/2022 в розмірі 53 590,00 грн.; з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 13 800,00 грн., сума боргу за відсотками 39 790,00 грн. та за Кредитним договором № 13404-11/2022 в розмірі 17 230,00 грн.; з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 5 000,00 грн., сума боргу за відсотками 12 230,00 грн. 05.12.2022 року між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 00-6174897. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора та був надісланий на номер телефону відповідача. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту кредит на умовах строковості, зворотності та платності. 25.07.2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 25072023 згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Позичальник не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі за Кредитним договором № 00-6174897 в розмірі 15 164,80 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 4 200,00 грн., сума заборгованості за звичайними відсотками 10 964,80 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором № 20188-11/2022 в розмірі 53 590,00 грн.; за Кредитним договором № 13404-11/2022 в розмірі 17 230,00 грн.; за Кредитним договором № 00-6174897 в розмірі 15 164,80 грн. Ухвалою судді від 25 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 15.02.2024 року у задоволенні клопотанні представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у цивільній справі за позовом ТОВ ФК « Європейська агенція з повернення богів» до [PERSON] про стягнення заборгованості - відмовлено. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що позивачем не надано всі належні та допустимі докази існування заборгованості відповідача перед позивачем разом з позовною заявою. Крім цього, позивачем не надано жодного первинного бухгалтерського документа, що підтверджував факт здійснення господарської операції, на підставі чого просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, а також стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 10 000 грн. У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості відповідача за кредитними договорами, тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Щодо витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 10 000 грн. також зазначила, що вони є неспівмірними та значно завищені так як, справа є малозначною, на підставі чого просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім цього, разом з відповіддю на відзив представником позивача було подане клопотання про витребування доказів. Однак, відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України, суд не бере до уваги вищевказане клопотання так як, позивач зобов`язаний був надати всі належні та допустимі докази існування заборгованості відповідача перед позивачем разом з позовною заявою. У додаткових поясненнях представник відповідача також просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 13.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Кредитний договір про надання фінансового кредиту № 13404-11/2022 на суму 5 000,00 грн., строк договору 7 днів, фіксована процентна ставка за день користування 1,0 % на добу. Також, 18.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Кредитний договір про надання фінансового кредиту № 20188-11/2022 на суму 13 800,00 грн., строк договору 25 днів, фіксована процентна ставка за день користування 2,5 % на добу. Кредитні договори підписано електронним підписом позичальника, відтворені шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і були надіслані на номер мобільного телефону відповідача, адреса, реквізити та підписи сторін. На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду копію Договорів про надання фінансового кредиту № 13404-11/2022 від 13.11.2022 року, № 20188-11/2022 від 18.11.2022 року, копії додатків №1 до договорів про надання фінансових кредитів № 13404-11/2022 від 13.11.2022 року, № 20188-11/2022 від 18.11.2022 року, роздруківки з інформацією та контактні дані кредитодавця та розрахунки заборгованості за кредитними договорами № 13404-11/2022 від 13.11.2022 року, № 20188-11/2022 від 18.11.2022 року, за період з 29.06.2023 по 31.10.2023 (станом на 31.10.2023 залишок заборгованості за кредитом № 13404-11/2022 від 13.11.2022 року складає 17 230,00 грн., залишок заборгованості за кредитом № 20188-11/2022 від 18.11.2022 року складає 53 590,00 грн.). 05.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КачайГроші» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 00-6174897 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на суму 4 200,00 грн., строк договору 120 днів, стандартна процентна ставка 2,20 % в день, знижена процентна ставка 1,54 % в день. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, адреса, реквізити та підписи сторін. На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду копію Договору № 00-6174897 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.12.2022 року, копію додатку №1 до Договору № 00-6174897 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.12.2022 року, інформаційне повідомлення, паспорт споживчого кредиту та детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 00-6174897 від 05.12.2022 року, за період з 05.12.2022 по 25.07.2023 (станом на 25.07.2023 залишок заборгованості складає 15 164,80 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У той же час, належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. За ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Варто також зауважити, що надані до позовної заяви розрахунки заборгованості за кредитними договорами не містять даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку обрахунку заборгованості. З урахуванням того, що розрахунки суми боргу, які містяться у позові за переліченими кредитним договорами не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках. При цьому, надані до відповіді на відзив довідки не містять даних про перерахування коштів на виконання спірних договорів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що розмір заборгованості відповідача за вказаними договорами не доведена позивачем належними засобами доказування. 29.06.2023 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено Договір факторингу № 29062023. 25.07.2023 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «КачайГроші» укладено Договір факторингу № 25072023. При цьому, в якості доказів позивач надав суду лише окремі аркуші вказаних договорів, а саме: Договору факторингу № 29062023 сторінки № 1,2,3,4,9 (а.с.18-20); Договору факторингу № 25072023 сторінки № 1,2,3,8 (а.с.35-36). Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. У ч. 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії окремих аркушів договорів факторингу не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому суд не приймає як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні статті 77-79 ЦПК України. Також у матеріалах справах наявні повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами, але будь-яке підтвердження про направлення відповідачу таких повідомлень надано не було. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами для підтвердження обставин, на які він посилається, а саме, не надано первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факти перерахування відповідачу коштів за кредитними договорами, не обґрунтовано наявність у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках, як і не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеними договорами. Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 10 000 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137\~ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тощо. Вирішуючи вимоги представника відповідача про стягнення витрат по оплаті правової допомоги, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), вважає, що розмір гонорару в 10 000 гривень. є явно завищеним, оскільки адвокатом було підготовлено лише відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, на що витрачено порівняно невеликий проміжок часу. Безпосередньо у судових засіданнях адвокат інтереси відповідача не представляв, оскільки провадження здійснювалось без виклику сторін. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат представника відповідача на правничу допомогу до 5 000,00 гривень, що на переконання суду, буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати (судовий збір) покладаються на позивача.

Outcome: approved