Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

07 грудня 2023 року, позивач Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 88 472 гривні 16 копійок, крім того, суму судового збору в розмірі 2 684 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 червня 2021 року приблизно о 21 годині 15 хвилин, [PERSON] , керуючи автобусом «МАЗ 203085», реєстраційний номер [NUMBER] , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, розпочав рух керованого ним транспортного засобу за напрямом від будинку N? 24 в сторону будинку [ADDRESS] . При початку руху водій [PERSON] допустив наїзд лівою передньою бічною частиною керованого ним автобусу на пішохода [PERSON] . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я. Відповідно до ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі N? 333/6649/21 від 02.11.2021, порушення водієм [PERSON] вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками. Суд кваліфікував дії [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та звільнив останнього від кримінальної відповідальності у зв?язку з передачею на поруки трудовому колективу підприємства «Запоріжелектротранс». [PERSON] пред?явив позов до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс»; третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] ; третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров?я. Згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2023 року по справі N? 333/2013/22 позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково в сумі 80000,00 грн. Відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 22 серпня 2023 року по справі N? 333/2013/22, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2023 року залишено без змін. [PERSON] звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про примусове виконання виконавчого листа N? 333/2013/22. 03 жовтня 2023 року Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) були винесені: ??постанова про відкриття виконавчого провадження N?72918853; ??постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження N? 72918853; ??постанова про стягнення виконавчого збору (ВП N? 72918853). Підприємство «Запоріжелектротранс» здійснило повне фактичне виконання виконавчого документа 09 жовтня 2023 року, сплативши загальну суму 88472,16 грн., яка складається з основного боргу - 80000,00 грн., виконавчого збору - 8000,00 грн., витрат виконавчого провадження - 472,16 грн., що підтверджується платіжною інструкцією N? 5351 від 09.10.2023 та постановою про закінчення виконавчого провадження від 11.10.2023. На підставі зазначеного, просить суд стягнути з відповідача 88\~472,16 гривень та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2023 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивач Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі доводів зазначених у ньому. У судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги та не заперечував, щодо їх задоволення. Частина 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у\~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997\~року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 02 листопада 2018 року був прийнятий на роботу до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на посаду водія автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах) 1-го класу, що підтверджується наказом № 428 - кп від 01 листопада 2018 року про прийняття на роботу. 14 червня 2021 року приблизно о 21 годині 15 хвилин, [PERSON] , керуючи автобусом «МАЗ 203085», реєстраційний номер [NUMBER] , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, розпочав рух керованого ним транспортного засобу за напрямом від будинку N? 24 в сторону будинку [ADDRESS] . При початку руху водій [PERSON] допустив наїзд лівою передньою бічною частиною керованого ним автобусу на пішохода [PERSON] . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 333/6649/21 від 02 листопада 2021 року, яка набрала законної сили 22 листопада 2021 року, встановлено, що порушення водієм [PERSON] , згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/108-21/9485-ІТ від 18.08.2021 року, вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій [PERSON] мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України. Суд кваліфікує дії [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Закрито кримінальне провадження відносно обвинуваченого [PERSON] , [INFO] за ч. 1 ст. 286 КК України. Звільнено [PERSON] , [INFO] , від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу КП «Запоріжелектротранс». Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2023 року по справі № 333/2013/22 стягнуто з Запорізького Комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» (юридична адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Шкільна, буд. 2, код ЄДРПОУ: 03328379) на користь [PERSON] ( [INFO] , зареєстрована адреса проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень. Рішення набрало законної сили 22 серпня 2023 року. Постановою Запорізького апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційну скаргу [PERSON] в особі представника [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2023 року у цій справі в оскаржуваній частині залишено без змін. Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциною Ю.Д. відкрито виконавче провадження № 72918853 від 03 жовтня 2023 року про стягнення з Запорізького Комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 80\~000 гривень. Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциною Ю.Д. по ВП № 72918853 від 03 жовтня 2023 року визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 472,16 гривень. Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциною Ю.Д. по ВП № 72918853 від 03 жовтня 2023 року стягнуто з Запорізького Комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» виконавчий збір у розмірі 8\~000 гривень. Відповідно до платіжної інструкції № 5351 від 09 жовтня 2023 року Запорізького Комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» сплатило 88\~472 гривні 16 копійок. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права особи, якій завдано збитки у результаті порушення її права, звернутися до особи, яка визнана винною у заподіянні такої шкоди,з позовом про відшкодування збитків в порядку регресу. Згідно з\~ч.1\~ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1\~ст. 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Частинами 1, 2\~ст.1187 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з положеннями\~ст.386 ЦК України\~власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 130 КЗпП України\~передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Відповідно до\~ст.132 цього Кодексу, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Випадки повної матеріальної відповідальності передбачені нормами статті\~134 КЗпП України. Зокрема, згідно з п.3 ч.1 цієї статті, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Пленум ВССУ в п.6 Постанови від 01.03.2013 за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснив судам, що фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових(службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту)чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника -фактичного завдавала шкоди -у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1\~ст.1191 ЦК). Частиною 1\~ст.1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги(регресу) до винної особи у розмірі виплаченого\~відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. У відповідності до п.20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі. Відповідно дост.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з положеннями ч.4\~ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом частини шостої цієї статті, вирок суду у кримінальній справи та рішення суду у цивільній справі, яке набрало законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки обставини ДТП, внаслідок якого було заподіяно моральної шкоди потерпілому, а також наявність вини відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП, встановлені судовими рішеннями, відповідно до ч.4ст.82 ЦПК України\~вони не підлягають доказуванню. Позивач, будучи власником автомобіля, яким керував відповідач і з вини якого сталася ДТП, виконав рішення суду, здійснив відшкодування завданих потерпілому збитків у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього виникло право регресної вимоги до відповідача, як до завдавача шкоди, на стягнення сплаченої потерпілому суми у розмірі 88\~472,16 грн, відповідно до\~ст.134 КЗпП України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» слід задовольнити, а саме стягнути з відповідача в користь позивача суму матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2\~ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved