Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача, відповідача 2 та заперечень відповідача 1 1. Виклад позиції позивача. 14.12.2023 року адвокат Залокоцька В.Д., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з означеним позовом до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів, у якому просить: зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за рішенням Шаргородського районного суду у справі №152/789/19 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) до 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття сина; зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом Шаргородського районного суду у справі №152/1255/23 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) до 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття сина; зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку за рішенням Шаргородського районного суду у справі №152/1254/23 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) до 1/6 частки заробітку (доходу), до досягення сином трирічного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 09.06.2013 року до 18.04.2016 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем 1 [PERSON] , який розірвано за рішенням Шаргородського районного суду від 18.04.2016 року. Від вказаного шлюбу позивач та відповідач 1 мають сина: [PERSON] , [INFO] . 08.04.2016 року Шаргородським районним судом видано судовий наказ №152/561/16-ц, згідно з яким з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача 1 на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття. Рішенням Шаргородського районного суду від 13.08.2019 року у справі №152/789/19 змінено розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача 1 на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та визначено їх у частці (1/4 частині) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту вступу цього рішення в законну силу і до повноліття дитини. 11.02.2020 року позивач одружився з відповідачем 2 - [PERSON] . Від шлюбу [INFO] у позивача та відповідача 2 народився син [PERSON] . Шлюб між позивачем та відповідачем 2 не розірвано. 11.09.2023 року Шаргородським районним судом видано судовий наказ у справі №152/1255/23, згідно з яким з позивача на користь відповідача 2 на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі чверті (1/4) заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.09.2023 року і до повноліття дитини. Крім того, за рішенням Шаргородського районного суду від 06.10.2023 року у справі №152/1254/23 стягнуто з позивача на користь відповідача 2 аліменти на її утримання у розмірі однієї чверті (1/4 частки) з усіх видів доходів позивача до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . На теперішній час матеріальне становище позивача змінилося, оскільки, крім сина [PERSON] , у нього народився син [PERSON] , на утримання якого він також сплачує аліменти. Розмір аліментів на утримання обох дітей визначений у 1/4 частині від заробітку (доходу) позивача. Крім того, позивач сплачує аліменти на утримання дружини [PERSON] , з якою проживає дитина [PERSON] , до досягнення сином трирічного віку. Розмір аліментів на утримання [PERSON] також визначений у 1/4 частині від заробітку (доходу) позивача. Разом з тим, за останній рік у позивача погіршився стан здоров`я, що вимагає відвідування лікарів, лікування, придбання ліків. До того ж позивач несе витрати і на своє у тримання, зокрема, сплачує кошти за спожиті житлово-комунальні послуги, придбаває продукти для підтримання власної життєдіяльності, потрібний сезонний одяг, тобто несе обов`язкові витрати. Позивач займає посаду інспектора з режиму секретності ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області та отримує заробітну плату в розмірі 23000 грн., 9000 грн. з якої стягуються як аліменти на утримання сина [PERSON] . Оскільки на утримання дітей на дружини за рішеннями суду визначено стягнення аліментів у розмірі три чверті заробітку позивача, то вважає, що наявні підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей та дружини до 1/6 частини його заробітку на кожного утриманця. При обґрунтуванні позовних вимог представник позивача покликається на вимоги ст.ст.181, 182, 192 СК України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Залокоцька В.Д. підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник позивача - адвокат Залокоцька В.Д. просить врахувати обставини, зазначені в позові, які свідчать про зміну сімейного та матеріального стану позивача та про погіршення його майнового стану через хворобу. Позивач сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу - сина [PERSON] у розмірі чверті заробітку за рішенням Шаргородського районного суду. До того ж, позивач одружився вдруге та у нього у другому шлюбі народилася дитина - син [PERSON] , на утримання якого позивач також сплачує аліменти за судовим наказом Шаргородського районного суду у розмірі чверті заробітку. Також, за рішенням Шаргородського районного суду позивач сплачує аліменти на утримання дружини [PERSON] , з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку, у розмірі чверті заробітку. Зміна сімейного стану позивача, який одружився вдруге, та народження у нього дитини є самостійною підставою для зміни розміру аліментів, тобто його зменшення, оскільки в цілому на утримання дітей та дружини позивач витрачає 3/4 заробітку, тобто 75 відсотків заробітку, що суперечить інтересам позивача. Також, погіршення майнового стану позивача через хвороби та потребу лікування доводиться належними доказами, та є другою підставою для зменшення розміру аліментів та визначення їх у розмірі по 1/6 частині від заробітку (доходу) [PERSON] на утримання двох дітей та дружини [PERSON] , з якою шлюб не розірвано, але у позивача не склалися сімейні відносини і не мають ознак сім`ї. Відповідачу при сплаті усіх аліментів, стягнутих за судовими рішеннями, не залишається достатніх коштів на необхідне лікування від бронхіальної астми, якою він постійно хворіє, тому він не може належним чином лікуватися, придбавати необхідний спеціальний одяг для роботи (поліцейський однострій), сплачувати витрати на комунальні послуги. 2. Виклад заперечення відповідача 1. Відповідач [PERSON] скористалася своїм правом на подання відзиву на позов і 08.01.2024 року подала до Шаргородського районного суду, а також на адресу позивача відзив на позов (а.с.39-45, 63). Заперечуючи щодо позовних вимог, [PERSON] зазначила, що в обґрунтування позовних вимог позивач зсилається на те, що з часу ухвалення рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 13.08.2019 року у справі №152/789/19 про зміну розміру аліментів, відбулися зміни його матеріального та сімейного стану, які полягають в тому, що він вдруге одружився та в нього народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , на утримання якого та його матері він сплачує аліменти до досягнення дитиною трирічного віку. Таке звернення позивача до суду є другим. Позовні вимоги вона не визнає у повному обсязі. Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, в тому числі, у зв`язку із народженням дитини у другому шлюбі та доглядом за даною дитино, а також у зв`язку із погіршенням стану його здоров`я. Розмір стягуваних з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , визначений за рішенням суду, відповідає вимогам законодавства. Після народження сина [PERSON] останньому встановлено діагноз адреногенітальний синдром, сіль утратна форма, після чого синові за висновком медичної комісії за №42 від 12.05.2014 року встановлено статус дитини-інваліда. Дитина потребує лікування, часто перебуває на лікуванні в медичних закладах. До 2016 року позивач сприяв їй у відвідуванні дитиною медичних закладів, проте, після 2016 року ситуація змінилася. На її телефонні дзвінки з приводу додаткового фінансування витрат на лікування дитини позивач відмовляє та докоряє, зазначаючи, що це виключно її проблеми, тоді як син потребує пожиттєвого лікування та відвідування лікаря. Крім того, в сина виявлено гіпертрофічну кардіоміопатію симетричну, що підтверджується консультативними висновками від 03.01.2020 року і в подальшому призначено лікування, яке здійснюється до даного часу у вигляді постійних обстежень та приймання ліків. Вважає, що зміна сімейного стану позивача не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , враховуючи стан здоров`я сина та необхідність несення витрат на його лікування. Крім того, звертає увагу суду на те, що обставини, на які зсилається позивач, зводяться до незгоди з судовим рішенням про стягнення аліментів, проте, він працює та отримує дохід втричі більший, ніж на час присудження аліментів. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до неї, а також стягнути на її користь понесені судові витрати в сумі 5000 грн. за надання правничої допомоги. У судовому засіданні відповідач 1 [PERSON] підтримала поданий до суду відзив на позов, вважає позов [PERSON] безпідставним та просить відмовити у його задоволенні, а також стягнути понесені нею судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Представник відповідача - адвокат Костриця В.С. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , зсилаючись на недоведеність позовних вимог належними та допустимими доказами, а також стягнути з позивача на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. Суду адвокат Костриця В.С. пояснив, що наявні докази зміни сімейного стану позивача, оскільки вбачається, що він вдруге одружився та від шлюбу у нього народилася дитина. Разом з тим, вважає, що така зміна сімейного стану позивача не призводить до неможливості сплачувати аліменти. Вважає, що наймолодша дитина позивача проживає з ним та матір`ю дитини, тобто утримується обома батьками, а також, на утримання дитини сім`я отримує соціальні виплати від держави у виді допомоги при народженні, щомісячної допомоги до досягнення трирічного віку дитиною. Тому народження дитини у повторному шлюбі не є обставиною, яка свідчить про погіршення майнового стану позивача. Хвороба позивача підтверджується медичними документами, але доказів несення витрат на придбання ліків та проходження відповідного лікування позивачем до позову не додано. Позивач отримує стабільний дохід у виді заробітної плати, з якої аліменти утримуються лише на користь [PERSON] на утримання дитини, тоді як на утримання дитини від другого шлюбу та на утримання дружини [PERSON] стягнення аліментів не здійснюється, так як до позову не додано відповідних доказів про примусове стягнення. Крім того, адвокат Костриця В.С. звертає увагу суду на те, що відсутні докази погіршення майнового стану позивача, оскільки його заробітна плата зросла. До того ж, на переконання адвоката Костриці В.С. , між позивачем та відповідачем 2 наявний протиправний зговір з метою зменшення розміру аліментів, про що свідчить, на його думку заява [PERSON] про те, що нею визнаються позовні вимоги [PERSON] . У такому випадку адвокат Костриця В.С. вважає, що суд може зменшити розмір аліментів на утримання дитини від другого шлюбу та на утримання самої [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, зокрема, до 1/6 частки заробітку платника аліментів, а розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] слід залишити у чверті від заробітку [PERSON] . При цьому, представник відповідача просить врахувати, що дитина, яка проживає з [PERSON] , є дитиною з інвалідністю від народження, потребує постійного лікування, придбання медичних препаратів, проходження реабілітації, на що витрачаються значні кошти, тоді як позивач не приймає участі в витратах на лікування дитини, обмежившись лише сплатою аліментів. 3. Виклад позиції відповідача 2. Відповідач [PERSON] не скористалася правом на подання відзиву на позов та не подала до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм чинного ЦПК України, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 14.12.2023 року (а.с.34-35). Разом з тим, 30.01.2024 року та 12.02.2024 року відповідач 2 [PERSON] подала до суду заяви про розгляд справи у її відсутності, в якій також зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с.72, 98). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідачів 1. 08.01.2024 року відповідач 1 [PERSON] подала до суду відзив на позов (а.с.39-45). 2. Разом з відзивом відповідач 1 [PERSON] подала клопотання про витребування матеріалів справи та про допит позивача і відповідачів як свідків (а.с.61). 3. Разом з відзивом відповідач 1 [PERSON] подала клопотання про розгляд справи з викликом сторін по справі (а.с.62). 4. 30.01.2024 року відповідач 2 [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій також зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с.72). 5. 31.01.2024 року позивач [PERSON] подав до суду клопотання, в якому повідомив про відмову надавати показання у якості свідка (а.с.78). 6. 01.02.2024 року відповідач 2 [PERSON] подала до суду клопотання, в якому повідомила про відмову надавати показання у якості свідка (а.с.79). 7. 02.02.2024 року представник позивача - адвокат Залокоцька В.Д. у підсистемі «Електронний суд» подала до суду клопотання про відкладення судового засідання (а.с.81-82). 8. 12.02.2024 року представник позивача - адвокат Залокоцька В.Д. у підсистемі «Електронний суд» подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність особи, яка бере участь у справі (а.с.93-95). 9. 12.02.2024 року відповідач 2 [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій також зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с.98). 10. В судовому засіданні відповідач 1 [PERSON] подала заяву про приєднання розрахунку та погодження винагороди (гонорару, понесених витрат) за надану правничу допомогу (послуги) адвоката (а.с.108). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали суду від 12.12.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Залокоцька Вікторія Дживанівна, до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів; відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 16.01.2024 року без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано сторонам у справі у встановлені судом строки подати заяви по суті - відзив на позов, відповідь на відзив, заперечення на відповідь (а.с.34-35). 2. Ухвалою суду від 16.01.2024 року задоволено клопотання відповідача 1 [PERSON] про розгляд справи з викликом сторін та призначено судове засідання на 02.02.2024 року (а.с.67-68). 3. 02.02.2024 року судове засідання відкладено на 13.02.2024 року (а.с.87). 4. 13.02.2024 року судове засідання відкладено на 20.02.2024 року (а.с.99). 5. В судовому засіданні 20.02.2024 року без виходу до нарадчої кімнати судом постановлено ухвалу про розгляд справи у відсутності позивача та відповідача 2. 6. В судовому засіданні 20.02.2024 року судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача 1 [PERSON] про витребування матеріалів справи та про допит позивача і відповідачів як свідків та усного клопотання представника відповідача 1 - адвоката Костриці В.С. про виклик позивача [PERSON] в судове засідання для надання особистих пояснень (а.с.105-107). 7. В судовому засіданні 20.02.2024 року встановлено описку позивача у позовній заяві при зазначенні по батькові відповідача 2: « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Суд вважає за можливе виправити дану описку шляхом зазначення у судовому рішенні в цій цивільній справі відомостей про особу відповідача 2 як « [PERSON] », що відповідає даним паспорта останньої (а.с.80). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати дітей та дружину, з якою проживає дитина до досягнення трирічного віку, зокрема, щодо зміни (зменшення) розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та дружини, з якою проживає дитина, визначеного за судовими рішеннями. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Дослідивши докази суд встановив, що позивач [PERSON] та відповідач 1 [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2013 року року, який розірвано за рішенням Шаргородського районного суду від 18.04.2016 року (а.с.48-49). Від спільного проживання у шлюбі у позивача та відповідача 1 народилася дитина: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.47). На користь відповідача 1 з позивача [PERSON] за судовим наказом Шаргородського районного суду Вінницької області від 08.04.2016 року у справі №152/561/16-ц на утримання дитини: сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.24). Згідно з рішенням Шаргородського районного суду від 13.08.2019 року у справі №152/789/19 змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь відповідача 1 [PERSON] на утримання дитини: сина [PERSON] , [INFO] , та визначено їх у розмірі однієї чверті (1/4) його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття (а.с.12-17). Аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з позивача [PERSON] стягуються у примусовому порядку, що вбачається із довідки про доходи (а.с.9). 11.02.2020 року позивач [PERSON] одружився з [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с.22). Шлюб між позивачем та відповідачем 2 на момент розгляду не розірвано. Як зазначила в позові та пояснила в судовому засіданні представник позивача - адвокат Залокоцька В.Д., сімейні відносини між позивачем та відповідачем 2 [PERSON] не складаються, що призводить до їх проживання окремо один від одного. Від шлюбу позивач та відповідач 2 мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.21). Згідно з рішенням Шаргородського районного суду від 06.10.2023 року у справі №152/1254/23 з позивача [PERSON] на користь відповідача 2 [PERSON] на її утримання стягнуто аліменти у розмірі однієї чверті (1/4) його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку (а.с.18-20). На користь відповідача 2 з позивача [PERSON] за судовим наказом Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.09.2023 року у справі №152/1255/23 стягнуто аліменти на утримання дитини: сина [PERSON] , [INFO] , та визначено їх у розмірі однієї чверті (1/4) його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття (а.с.12-17). Як зазначила в судовому засіданні представник позивача - адвокат Залокоцька В.Д., аліменти на утримання дружини та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі, визначеному судовими рішеннями, позивач сплачує добровільно. З наведених підстав суд не приймає до уваги ствердження представника відповідача 1 - адвоката Костриці В.С. в судовому засіданні про те, що позивач не сплачує аліментів на утримання [PERSON] та дитини [PERSON] , оскільки вказане не підтверджується письмовими доказами про примусове їх стягнення. Так, ч.ч.1-3 ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, домовленість між батьками дитини щодо способу утримання дитини та способу сплати аліментів як на дитину, так і на дружину, не суперечить вимогам ст.ст.183, 84 СК України. Позивач [PERSON] працює інспектором в ГУНП у Вінницькій області та отримує щомісячний дохід у виді заробітної плати, що вбачається із довідки про доходи (а.с.9). З заробітку позивача утримуються у примусовому порядку аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в середньому в сумі 8100 грн. (а.с.9). Вказана обставина не заперечувалася відповідачем 1 [PERSON] в судовому засіданні. Як вбачається із довідки про доходи, позивачу нараховується заробітна плата щомісячно, додаткова винагорода під час військового стану щомісячно, разова винагорода учаснику бойових дій, разова матеріальна допомога, а також утримуються податки щомісячно, аліменти щомісячно. Таким чином, суд вважає помилковим ствердження представника відповідача 1 [PERSON] - адвоката Костриці В.С. про те, що аліменти на утримання дитини [PERSON] стягуються лише із нарахованої позивачу заробітної плати, без врахування додаткової винагороди під час військового стану, разової винагороди учаснику бойових дій, разової матеріальної допомоги, оскільки із наведених у довідці підрахунків доходів та відрахувань вбачається, що після відрахування податків з доходу позивача здійснюється відрахування на сплату аліментів. Тобто аліменти утримуються на користь відповідача 1 у відповідності до Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою КМУ від 26.02.1993 року за №146 (в редакції станом на 11.11.2022 року). З медичного висновку №42 від 12.05.2014 року вбачається, що дитина позивача та відповідача 1 - [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю (а.с.51), яка йому встановлена до 05.02.2032 року, тобто до повноліття. Дитині позивача та відповідача 1 - [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: адреногенітальний синдром, сільутратна форма, вперше виявлений; початкова гемангіома грудної клітки (а.с.51). Крім того, дитині позивача та відповідача 1 - [PERSON] встановлено супутні діагнози: гіпертрофічна кардіоміопатія симетрична (а.с.52, 54, 56). На лікування дитини відповідач 1 [PERSON] придбаває медичні препарати за призначенням лікарів, проводить періодичні обстеження стану здоров`я дитини (а.с.52 на звороті, 53, 54 на звороті, 55, 57-60). Як пояснила відповідач [PERSON] , витрати на придбання ліків та проходження періодичних обстежень позивач [PERSON] відмовляється нести, у зв`язку із чим вона заперечує щодо зменшення розміру стягуваних з нього на утримання сина аліментів, оскільки стягуваних аліментів та її доходів не вистачає для належного утримання дитини з інвалідністю та проходження відповідної реабілітації. Суд звертає увагу, що, відповідно до вимог ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, відповідач [PERSON] не позбавлена права та можливості, у випадку наявності спору з позивачем щодо несення додаткових витрат, пов`язаних із хворобою дитини, звернутися до суду з відповідним позовом після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Крім того, суд звертає увагу відповідача 1, що вона, в силу вимог ст.88 СК України, не позбавлена права на утримання від батька дитини, враховуючи, що з нею проживає дитина з інвалідністю. Разом з тим, судом встановлено, що із заробітку (доходу) позивач [PERSON] , який має на утриманні трьох осіб, сплачує аліменти на двох дітей та на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, тобто виплати на утриманців становлять 3/4 його заробітку (доходу), а отже - 75 відсотків. Разом з тим, ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, розмір відрахувань із заробітку позивача на всіх утриманців перевищує 70 відсотків, що є самостійною підставою для зменшення розміру таких відрахувань. Крім того, судом встановлено, що хоча заробітна плата позивача в порівнянні з початком 2023 року, на кінець 2023 року хоч і зросла, але і зросли витрати позивача, з якого у 2023 році стягнуто аліменти на утримання сина та дружини від другого шлюбу. Таким чином, змінився сімейний стан позивача та погіршився його матеріальний стан у зв`язку із стягненням з нього аліментів на утримання сина та дружини від другого шлюбу. До того ж, судом встановлено, що погіршився стан здоров`я позивача. Так, 04.08.2023 року позивачеві встановлено діагноз: бронхіальна астма інтермітуюча, стадія загострення; сенсибілізація до алергенів побутового пилу, з приводу чого [PERSON] проходив стаціонарне лікування у КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова» та йому надані лікарем лікувальні і трудові рекомендації, в тому числі, щодо придбання медичних препаратів (а.с.8). Вказана обставина свідчить про погіршення стану здоров`я позивача [PERSON] та є, відповідно до вимог ст.192 СК України, самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, які з нього стягуються на утримання двох малолітніх дітей та на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення трирічного віку. Встановлені судом обставини свідчать про зміну матеріального, сімейного стану позивача, погіршення його здоров`я. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, за позовом платника аліментів або одержувача аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, так і зміна (погіршення) стану здоров`я як самостійні підстави для зменшення розміру аліментів. При цьому, не виключається одночасне настання цих підстав для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч..1, 2 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, позивачем належними та допустимими доказами підтверджено погіршення його майнового стану у зв`язку із зміною сімейного стану та стягнення аліментів на дитину та дружину від другого шлюбу, погіршення стану здоров`я. Відтак, суд вважає, що така зміна майнового стану позивача та стану його здоров`я, а також відрахування із заробітку позивача 75 відсотків на утримання двох дітей і дружини до досягнення дитиною трирічного віку, є безумовними підставами для зміни розміру аліментів, тобто його зменшення. При цьому, суд вважає помилковим ствердження представника відповідача 1 - адвоката Костриці В.С. про те, що позивач не несе витрати на лікування, так як не підтвердив ці витрати належними доказами. Так, факт хворобливого стану здоров`я позивача, встановлення йому діагнозу щодо бронхіальної астми та перебування його на лікуванні як стаціонарно, так і призначення лікування амбулаторно, підтверджується випискою із його медичної карти (а.с.8). Також, суд вважає помилковим ствердження відповідача 1 [PERSON] та її представника - адвоката Костриці В.С. про те, що суду слід зменшити розмір стягуваних з позивача аліментів на утримання сина та дружини від другого шлюбу, котра визнала позов відповідно до поданих заяв, а розмір аліментів на утримання сина [PERSON] залишити незмінним, визначеним відповідно до рішення Шаргородського районного суду. Так, Верховний суд у постанові від 08.06.2022 року у справі №565/1059/21 (провадження №61-3636св22) та у постанові від 16.09.2022 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460 св 20), крім іншого, зробив висновок про те, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Таким чином, суд приходить до переконання, що права позивача порушені і підлягають поновленню шляхом задоволення позову. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини щодо щодо виконання батьками обов`язку утримувати дітей та дружину, з якою проживає дитина до досягнення трирічного віку, зокрема, щодо зміни (зменшення) розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та дружини, з якою проживає дитина, визначеного за судовими рішеннями, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно із ст.48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 3 ст.51 Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку ( ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до нею повноліття. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі ч.2 ст.181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз.1 ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України ). Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст.192 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч.1 ст.79 СК України). Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ч.3 ст.80 СК України). VІ. Висновки суду СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживають діти. Проаналізувавши усі обставини, які становлять предмет доказування і мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.76 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими ті факти та обставини, які підтверджуються письмовими доказами, наданими сторонами. Зокрема, що позивач [PERSON] має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, з якою проживає дитина до досягнення трирічного віку, розмір аліментів на утримання яких, визначений судовими рішеннями у чверті від його заробітку (доходу), щомісячно, відповідно до досягнення дітьми повноліття, та до досягнення дитиною трирічного віку, що становить 75 відсотків його заробітку. Вказані обставини підтверджуються проаналізованими судом вище належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Зміна майнового стану позивача та стану його здоров`я, а також відрахування із заробітку позивача 75 відсотків на утримання двох дітей і дружини до досягнення дитиною трирічного віку, є безумовними підставами для зміни розміру аліментів, тобто його зменшення. Проаналізовані судом докази та законодавство дають підстави суду для висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим належними, достатніми, достовірними доказами, тому підлягає задоволенню. При цьому суд виходить також із захисту інтересів усіх дітей позивача, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження рівня життя, який діти мають тоді, коли утримуються обома батьками та отримують надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька для забезпечення гармонійного розвитку. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК). Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.2 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України). Відповідачем 1 [PERSON] у відзиві заявлено про стягнення з позивача на її користь витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. В судовому засіданні [PERSON] та її представник - адвокат Костриця В.С. просили стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. На підтвердження гонорару адвоката ними надано розрахунок від 20.02.2024 року (а.с.109). Таким чином, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то не підлягають стягненню з позивача на користь відповідача витрати на надання правничої допомоги в сумі 5000 грн.

Outcome: approved