Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

ТзОВ «Брайт Інвестмен» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2030600643 від 19.05.2020 року на загальну суму 124585,55 грн. В обґрунтування своїх вимог вказує про те, що 19.05.2020 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № 2030600643 відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 81559,00 грн. на споживчі цілі. 24.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТзОВ «Брайт Інвестмен» був укладений договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого до ТзОВ «Брайт Інвестмен» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2030600643 від 19.05.2020 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість станом на день відступлення права вимоги у розмірі 124585,55 грн., що складається з наступного: 65949,41 грн. заборгованість тіла кредиту; 58636,14 грн. заборгованість по відсотках. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не повертає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим загальна сума заборгованості за кредитним договором № 2030600643 становить 124585,55 грн. Ухвалою суду від 21.11.2023 року заяву позовну заяву прийнято до розгляду, поставлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання по справі призначена на 19.12.2023 року та відкладено на 18.01.2024 року та 21.02.2024 року. 30.11.2023 року від представника позивача ТзОВ «Брайт Інвестмен», адвоката Чміль Ю.В., надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 01.12.2023 року вищезазначену заяву повернуто без розгляду. 05.12.2023 року за допомогою системи «Електронний суд» до суду надійшла заява від представника позивача ТзОВ «Брайт Інвестмен», адвоката Чміль Ю.В., про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів 06.12.2023 року від представника позивача ТзОВ «Брайт Інвестмен», адвоката Чміль Ю.В., до суду надійшло клопотання (сформоване в системі «Електронний суд» 05.12.2023 року) про залишення заяви від 05.12.2023 року про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції без розгляду. Клопотання мотивоване тим, що у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні не зможе представляти інтереси позивача у цій справі. Також зазначає, що позивача буде представляти інший адвокат. Ухвалою суду від 06.12.2023 року вищезазначену заяву повернуто без розгляду. 11.12.2023 року до суду від представника позивача ТзОВ «Брайт Інвестмен», адвоката Лисяк С.В., надійшла заява (сформована в системі «Електронний суду 08.12.2023 року) про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою від 11.12.2023 року заяву представника позивача ТзОВ «Брайт Інвестмен», адвоката Лисяк С.В., про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду повернуто без розгляду. 12.12.2023 року до суду від представника позивача ТзОВ «Брайт Інвестмен», адвоката Лисяк С.В., надійшла заява (сформована в системі «Електронний суду 12.12.2023 року) про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою судді від 12.12.2023 року заяву представника позивача ТзОВ «Брайт Інвестмен», адвоката Лисяк С.В., про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції задоволено. 17.01.2023 року до суду від представника позивача ТзОВ «Брайт Інвестмен», адвоката Кириченко О.М., до суду надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 18.01.2024 року без участі представника. 20.02.2023 року до суду від представника позивача ТзОВ «Брайт Інвестмен», адвоката Кириченко О.М., до суду надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи доказів. Представник позивача, адвокат Кириченко О.М., в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить задовольнити позов у повному обсязі з наведених в ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання з розгляду справи не з`явилася, хоча про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, яка була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.05.2020 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2030600643. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору № 2030600643 19.05.2020 року відповідач отримала кредит у розмірі 81559,00 грн. на споживчі цілі, дата остаточного повернення кредиту - 19.05.2025 року. Пунктом 1.2. вказаного договору визначено, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 40,00% річних. Підписанням кредитного договору, позичальник свідчить, що у разі отримання ним кредиту та у разі перебування ним у шлюбі, кредит буде використано на потреби його сім`ї, а у разі якщо другий з подружжя позичальника матиме заперечення щодо отримання та користування кредитом, позичальник зобов`язується розірвати кредитний договір та виконати всі боргові зобов`язання за кредитним договором (п. 5 договору). Також встановлено, що додатком № 1 до кредитного договору № 2030600643 від 19.05.2020 року сторони погодили графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту з якими була ознайомлена відповідач, про що свідчить її особистий підпис. Судом встановлено, що [PERSON] отримала кредитні кошти у сумі 81559,00 грн., що стверджується заявою на видачу готівки № 801Т023286 від 19.05.2020 року, зокрема, у графі зміст операції зазначено: «виплата коштів за кредитним договором № 2030600643 від 19.05.2020 року». Випискою по рахунку за період з 19.05.2020 року по 24.03.2023 року встановлено рух грошових коштів в межах кредитного договору. 24.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТзОВ «Брайт Інвестмен» був укладений договір факторингу № 24/03/23 в п. 1.1. якого визначено, що договору клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Згідно з п. 6.1. цього договору фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників в розмірі портфеля заборгованості, яке виникло у клієнта внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання клієнтом боржникам кредитних коштів. Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2030600643 від 19.05.2020 року на загальну суму 124585,55 грн., що складається з наступного: 65949,41 грн. загальна сума боргу по тілу; 58636,14 грн. загальна сума боргу по відсотках. Також судом встановлено, що 27.09.2023 року на адресу відповідача була надіслана вимога про погашення кредитної заборгованості, в якому відповідача повідомляється про наявну в неї заборгованість за кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 2030600643 від 19.05.2020 року відповідач не виконала, у зв`язку з чим станом 24.03.2023 року виникла заборгованість в розмірі 124585,55 грн., що складається з наступного: 65949,41 грн. - заборгованість за кредитом; 58636,14 грн. - заборгованість за відсотками. Розмір заборгованості стверджується копією розгорнутого розрахунку заборгованості станом на 24.03.2023 року. Вказані розрахунки складені відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Також суд враховує те, що за приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15. Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. З наведеного вище договору факторингу слід прийти до однозначного висновку про те, що до ТзОВ «Брайт Інвестмен» перейшли всі права кредитора за кредитним договором № 2030600643 від 19.05.2020 року. Оскільки відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитним договором суду не представила, не спростувала документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання [PERSON] умов договору № 2030600643 від 19.05.2020 року, суд приходить до висновку, що позов ТзОВ «Брайт Інвестмент» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 124585,55 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається з наступного: 65949,41 грн. - заборгованість за кредитом; 58636,14 грн. - заборгованість за відсотками Судові витрати по справі розмірі 2684,00 грн. (судовий збір) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved