Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

13.12.2022 року представник позивача Гребенюк О.С. звернувся до суду засобами поштового зв`язку «Нова пошта» із позовною заявою, отримана та зареєстрована судом 19.01.2023 року, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.07.2005 року у розмірі 56600, 46 грн. станом на 04.12.2022 року; стягнути судові витрати у розмірі 2481, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.07.2005 [PERSON] (далі-відповідач) звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 29.07.2005 року. На підставі договору про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 46 000,00 грн.Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 3.2, 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку.В свою чергу АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Однак в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 04.12.2022 року маєз заборгованість 56600, 46 грн., яка складається з наступного: 47472, 57 грн. заборгованість та тілом кредита; 1804, 38 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 7323, 51 грн. заборгованість за простроченими відсотками. На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача зазначений розмір заборгованості за кредитним договором, а також 2481, 00 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 27.01.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 68-69). Ухвалою суду від 11.04.2023 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Курдюмова М.М. про витребування доказів (а.с. 82-83). 20.06.2023 року на виконання ухвали суду від 11.04.2023 року про витребування доказів позивачем долучено засвідчені Умови та Правила надання банківських послуг. 21.12.2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Курдюмова М.М. надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що з позовними вимогами він не погоджується та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. До позову не надано кредитного договору, який би належним чином підтверджував наявність між сторонами правовідносин, зокрема настання строку повернення кредитних коштів. Крім того, до позовної заяви позивачем не надано жодної вимоги про необхідність повернення кредиту, як це передбачено, ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування». Також зазначав, що [PERSON] 25.03.2022 року не знімав кредитні кошти в сумі 8300 грн. та 33\~000,00 грн. з призначенням платежу: «game-glass-web, DNIPRO». Доступ до карти отримали сторонні особи, за фактом чого в ЄДРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, про що проінформовано позивача належним чином. Ухвалою суду від 21.12.2023 року судом було визнано обов`язковою явку представника АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 123-124). Представник позивача в судове засідання, призначене судом на 12.02.2024 року не з`явився, причини неявки суду не відомі. Відповідач та його представник в судове засідання, призначене судом на 12.02.2024 року не з`явились, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на тривалість перебування справи у провадженні суду, суд вважає, що у сторін було достатньо часу на реалізацію ними своїх процесуальних прав. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.07.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та отримав кредитну картку (а.с. 44-50). Як вбачається із даної заяви, відповідач погодився з тим, що ця Анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Також до матеріалів вищевказаного позову додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 88-94). Згідно\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України\~передбачає, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~(в редакції на час укладення договору) правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, між сторонами виникли кредитні відносини. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 29.07.2005 року та виписки за договором №б/н за період з 21.07.2005 по 05.12.2022 року встановлено, що 25.03.2022 року з кредитного рахунку [PERSON] було здійснено грошові перекази на суму 45\~907, 31 грн., що призвело до утворення заборгованості за кредитом. На вказану заборгованість банк нарахував позичальнику проценти (а.с. 22, 23). З цього приводу відповідач звернувся до ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про протиправне заволодіння коштами з банківського рахунку невідомими особами. Судом встановлено, що 23.03.2022 року [PERSON] була подана заява про кримінальне правопорушення до ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з приводу вчинення шахрайських дій щодо нього, а саме зняття з його банківської карти «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 45\~907, 31 грн. невідомою особою через сайт «ОЛХ». Ухвалою слідчого\~судді Саксаганського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 23.05.2022\~року зобов`язано\~ВП №4\~КРУП ГУНП\~в Дніпропетровській\~області,\~внести відомості\~до ЄРДР за вказаними фактами (а.с. 115-116). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12022046750000167 від 31.05.2022 рокуВП №4 ГРУКП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1\~ст. 190 КК України\~щодо вчинення відносно [PERSON] шахрайських дій (а.с. 113). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом\~ст. 614 ЦК України\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», що був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу. Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до п. 14.12 ст. 14 вказаного Закону, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Представник користувача має право отримати електронний платіжний засіб за довіреністю, що видана користувачем та посвідчена у встановленому законодавством порядку. У такому разі банк не несе відповідальності за проведення операцій з використанням такого електронного платіжного засобу, виданого представнику за довіреністю. Згідно з пунктом 2 розділу VI положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705\~(далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) емітент зобов`язаний надавати ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу, лише держателю електронного платіжного засобу. Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705). Положеннями пунктів 7-9 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Отже лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Частинами 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що 25.03.2022 року невідомою особою з кредитного рахунку [PERSON] було здійснено грошові перекази на суму 45\~907, 31 грн., що призвело до утворення заборгованості за кредитом. Після того як [PERSON] дізнався про несанкціоновані ним фінансові операції по його рахунку, що мали місце 25.03.2022 року, він звернувся до ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про протиправне заволодіння коштами з банківського рахунку невідомими особами. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12022046750000167 від 31.05.2022 року ВП №4 ГРУКП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1\~ст. 190 КК України\~щодо вчинення відносно [PERSON] шахрайських дій. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» - захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Згідно з ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 29.07.2005 року. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, виходячи із положень ч.2 ст.141 ЦПК України, приходить до висновку, що сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2481, 00 грн. відшкодуванню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed