Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОС» про розірвання договору оренди земельної ділянки. В своїх обгрунтуваннях позивачка [PERSON] , посилається на те, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 287345, виданого відділом Держкомзему у Миколаївському районі Одеської області 29.11.2012 року, позивачці [PERSON] , належить на праві власності земельна ділянка розташована на території Петрівської сільської ради Миколаївського району Одеської області ( масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] ), з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 11,37 га з кадастровим номером 5123583400:01:001:0103 ( номер запису про право власності 18398446 від 24.12.2016 року ). 23 вересня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «ЄВРОС» укладено договір оренди землі, кадастровий номер: 5123583400:01:001:0103 площею 11,37 га строком на 11 ( одинадцять ) років. Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на дату укладання договору складає 4 773,80 грн. Орендна плата сплачується з 01 серпня по 31 грудня поточного року за який вноситься орендна плата (п. 11 Договору). Відповідно до п. 14 Договору невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотку несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до п. 28 Договору, Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до п. 38 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою, або рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно акту приймання-передачі об`єкта оренди від 23.09.2014 року ТОВ «ЄВРОС» прийняло, а [PERSON] передала в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 11,37 га кадастровий 5123584500:01:001:0103. Проведено державну реєстрацію іншого речового права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.12.2016 року, номер запису про інше речове право 18398510. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОС» (код ЄДРПОУ 24527692) договір оренди земельної ділянки, в частині виплати орендної плати за 2020- 2022 роки не виконує належним чином, орендну плату не сплачує, що підтверджується відомостями з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого ( перерахованого ) податку та військового збору за 2020 - 2023 роки та зумовило її звернення до суду з відповідними позовними вимогами. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму борг. Проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного і належного розрахунку за користування земельною ділянкою за 2020-2022 роки, нехтує умовами Договору оренди землі, який є його істотною умовою, позивачка, станом на 01.10.2023 року, не отримала того, на що розраховувала за Договором оренди землі. В договорі оренди землі визначено розмір орендної плати на рівні 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на дату укладання цього договору складає 4 773, 80 грн. Таким чином заборгованість по орендній платі складає за 2020 рік - 4 773,80 грн., за 2021 рік - 4 773,80 грн., за 2022 рік - 4 773,80 грн., а всього 14 321, 40 грн. З урахуванням викладеного, зазначені обставини є підставою для розірвання Договору укладеного між позивачкою і ТОВ «ЄВРОС» та скасування його державної реєстрації. Вищезазначені обставини підтверджуються договором оренди землі без номера від 23.09.2014 року, Актом приймання - передачі об`єкта оренди від 23.09.2014 року, Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 287345, відомостями з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого ( перерахованого ) податку та військового збору за 2020 - 2023 роки, витягом №77416156 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, паспортом та реєстраційним номером облікової картки платника податків [PERSON] 13 листопада 2023 року Ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОС» в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. Згідно поштового повідомлення адресат за вказаною адресою відсутній. Миколаївським районним судом Одеської області розміщено оголошення про виклик в судове засідання відповідача по справі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОС» на офіційному сайті суду ( а.с. 31 ). Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Згідно ст. 280 ч. 1 п. 1,2,3,4 суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд,\~дослідивши наявні\~в справі\~докази,\~вирішив позовні\~вимоги позивача\~задовольнити повністю та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 287345, виданого відділом Держкомзему у Миколаївському районі Одеської області 29.11.2012 року, належить на праві власності земельна ділянка розташована на території Петрівської сільської ради Миколаївського району Одеської області ( масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] ), з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 11,37 га з кадастровим номером 5123583400:01:001:0103, номер запису про право власності 18398446 від 24.12.2016 року, ( а.с. 8 ). 23 вересня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «ЄВРОС» укладено договір оренди землі, кадастровий номер: 5123583400:01:001:0103 площею 11,37 га строком на 11 ( одинадцять ) років, згідно Договору оренди землі ( а.с. 10-11). Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі не менше 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на дату укладання договору складає 4773,80 грн. За бажанням Орендодавця розрахунок може бути проведено у натуральній формі або у відробітковому вигляді. Згідно п. 11 Договору, орендна плата вноситься щорічно з 01 серпня по 31 грудня поточного року за який вноситься орендна плата. Відповідно до п. 14 Договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотку несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до п. 28 Договору, Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до п. 37 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою, або рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок грубого невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом ( а.с. 10-11 ). Згідно Акту приймання-передачі об`єкта оренди від 23.09.2014 року орендодавець [PERSON] , та орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОС» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку площею 11,37 га ( а.с. 12 ). Відповідно до вимог статті 124 Земельного кодексу України, передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про оренду землі»\~(в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі\~статтею 13 Закону\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Статтею 24 Закону\~передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до частини першої\~статті 32 Закону\~на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. У пункті «д» частини першої\~статті 141 Земельного Кодексу України\~визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Нормами ст. 792 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона ( орендодавець ) передає другій стороні ( орендареві ) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Стаття 629 ЦКУ встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦКУ, зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов Договору. Земельним Кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗКУ кореспондується відповідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі» (далі - ЗУ «Про оренду землі»), яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі оренди землі, а саме в п. 28 - «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати». Зазначеними нормами матеріального права визначено, що систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, є підставою для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але повторне порушення може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення\~ЦК України, необхідно виходити з того, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої\~статті 651 ЦК України. Згідно з якими договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених\~законом, або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК України\~передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або\~законом\~або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України\~належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо виплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, і не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди. Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною підставою для розірвання такого договору, свідчить усталена судова практика Верховного Суду. Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12. У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-1932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. При цьому систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те чи виплачена в подальшому заборгованість. Той факт, що відповідач сплатив усю суму заборгованості з орендної плати, не має правового значення для вирішення цього спору. Відповідач жодного обґрунтованого розрахунку чи доказу на спростування доводів позивача суду не надав. Отже, вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved