Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про витребування майна та стягнення заборгованості. 03.10.2023 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Позивач мотивував свої вимоги наступним. 03.02.2020 року між [PERSON] та АТ КБ ПРИВАТБАНК було укладено договір фінансового лізингу автомобіля № LVH0A!00000387, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. та зареєстрований у реєстрі під № 327, відповідно до умов якого Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: Mazda 6, 2014 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (п. 2.2. Договору лізингу). Відповідно до п. 2.3. Договору лізингу строк користування Лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п. 14.2. Договору лізингу) та складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених у Додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до Договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу. 04.11.2022 у зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, позивачем було направлено Лізингоодержувачу повідомлення про настання події дефолту. 15.11.2022 року поштове відправлення з вищевказаним повідомленням було повернуто за закінченням встановленого терміну зберігання. З цього приводу позивач зауважує, що відповідно до п. 13.8. Договору лізингу будь-яке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, який може час від часу повідомляти в письмовій формі одержувачем відправнику як адреса одержувача. Для доказу вручення повідомлення або документа, буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був відправлений. 23.06.2023 року оскільки Лізингоодержувачем не було усунуто подію дефолту, Лізингодавець направив відповідачу повідомлення про розірвання Договору лізингу з 16.07.2023. Станом на серпень 2023 року предмет лізингу Лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив. Позивач, як власник предмету лізингу, мас право на витребування майна у відповідача, оскільки останній утримує його у себе після розірвання договору і фінансового лізингу, тобто без будь-якої правової підстави (відповідна підстава відпала після розірвання договору). Окрім цього, позивач має право на отримання лізингових платежів, заборгованість за якими виникла до моменту розірвання договору фінансового лізингу, а саме: 12836,92 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу, 2931,99 грн. відсотків за користування предметом лізингу та 1138,17 грн. заборгованість за страховою винагородою, а разом 16907,08 грн. Просив витребувати у [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) транспортний засіб Mazda 6, 2014 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] вартістю 310000,00 грн., який був переданий [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , дата народження [INFO] ) на підставі Договору фінансового лізингу № LVH0А!00000387 від 03.02.2020 року; Стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 12836,92 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу, 2931,99 грн. відсотків за користування предметом лізингу, 1138,17 грн. заборгованість за страховою винагородою, та судові витрати. Відповідач не подав відзив на позов. Позивач у судове засідання не прибув, однак представник позивача направив на адресу суду клопотання у якому просив слухати справу без участі представника позивача по наявних у справі документах. Позов підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 03.02.2020 року між [PERSON] та АТ КБ ПРИВАТБАНК було укладено договір фінансового лізингу автомобіля № LVH0A!00000387, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. та зареєстрований у реєстрі під № 327, відповідно до умов якого Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: Mazda 6, 2014 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (п. 2.2. Договору лізингу). Відповідно до п. 2.3. Договору лізингу строк користування Лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п. 14.2. Договору лізингу) та складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених у Додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до Договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу. За змістом п. 2.4. Договору лізингу предмет лізингу є власністю Лізингодавця протягом усього строку дії Договору лізингу. В разі переходу права власності на предмет лізингу від Лізингодавця до Лізингоодержувача згідно з умовами цього договору, предмет лізингу по закінченню строку лізингу [PERSON] не повертається. Відповідно до п. 4.1. Договору лізингу сплата лізингоодержувачем винагороди за користування предметом лізингу здійснюється відповідно до п. 14.3. договору у складі лізингових платежів, при цьому відсотки розраховуються на залишок невідшкодованої частини вартості предмета лізингу, виходячи з 360 днів у році. Пунктом 14.3. Договору лізингу встановлено, що лізингові платежі включають в себе: 1) платіж з відшкодування частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно з Додатком 2; 2) винагороду за користування предметом лізингу в розмірі 16,0% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу; 3) платежі з відшкодування витрат Лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу за цим договором згідно з Додатком 2. Відповідно до\~п.\~13.8.\~Договору лізингу\~будь-яке\~повідомлення повинно\~бути адресовано\~одержувачу на\~його адресу,\~що вказана\~нижче,\~або за\~іншою адресою,\~який може\~час від\~часу повідомляти\~в письмовій\~формі одержувачем\~відправнику як\~адреса одержувача.\~Для доказу\~вручення повідомлення\~або документа,\~буде достатнім\~довести,\~що доставка\~була здійснена\~особисто або\~що конверт,\~що містить\~повідомлення або\~документ,\~мав вірно\~вказану адресу\~і був\~відправлений,\~ що підтверджується копією даного договору та додатками до нього. 04.02.2020 року Лізингодавець та Лізингоодержувач підписали акт приймання-передачі предмету лізингу, що підтверджується копією цього акту. 04.11.2022 у зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, позивачем було направлено Лізингоодержувачу повідомлення про настання події дефолту, що підтверджується копією цього повідомлення. 23.06.2023 року оскільки Лізингоодержувачем не було усунуто подію дефолту, Лізингодавець направив відповідачу повідомлення про розірвання Договору лізингу з 16.07.2023 року, що підтверджується копією цього повідомлення. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Частина 1 статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлює, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі) (ч. 1 ст. 806 ЦК України). Відповідно до пунктів 3, 4, 5, 6 частини 1 статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право: відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору. За змістом пунктів 3 та 7 частини 2 статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов`язаний: своєчасно сплачувати лізингові платежі; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших-випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Згідно із ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежі здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення платежів за договором лізингу, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~\~відповідача за вказаним договором станом на 23.08.2023 року становить: 12836,92 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу, 2931,99 грн. відсотків за користування предметом лізингу та 1138,17 грн. заборгованість за страховою винагородою, а разом 16907,08 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому із відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 4903 грн. 61 коп.

Outcome: approved