Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

22.12.2023 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Бутенко О.А. подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу з відповідача у розмірі 18 000 грн. Представник позивача подав до суду заяву з проханням проводити судове засідання у його відсутність, заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав та просив про її задоволення. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду заяви повідомлялись належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін і дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд вважає за можливим вирішити заяву на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити додаткове рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2023 року позовні вимоги [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди, 3% річних та інфляційних витрат задоволенні частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в якості відшкодування майнової шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 3 442, 55 грн., стягнуто в якості відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15 000 грн., стягнуто інфляційних втрат та трьох відсотків річних в розмірі 58 304 грн. 74 коп., стягнуто витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп. Додатковим рішенням Десянського районного суду м. Києва від 07.08.2023 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 700 грн. 04.10.2023 року [PERSON] в особі представника - адвоката Кочмарьової Т.С. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2023 року та додаткового судового рішення від 07.08.2023 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.10.2023 року заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2023 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.08.2023 року було скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційних втрат та трьох відсотків річних в розмірі 90 829 грн. 15 коп. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, представник позивача зазначає, що 25.06.2021 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Бутенко О.А. було укладено договір №25/06/21 про надання правової допомоги. Згідно п. 2.1 та п. 2.2 договору № 25/06/21 про надання правової допомоги, 20.12.2022 року між позивачем та адвокатом було укладено додаткову угоду до договору. Згідно умов вказаної п.1 додаткової угоди №2 від 20.12.2022 року сторонами було погоджено визначити, що обсяг надання правової допомоги, який підлягає обов`язковій оплаті з боку клієнта адвокату у вигляді гонорару у розмірі 8 000 грн., становить собою складання позовної заяви про стягнення майнової та моральної шкоди, 3% річних та інфляційних витрат з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Позивач виконала свої зобов`язання зі сплати адвокату гонорару у фіксованому розмірі 8000 грн. Окрім того, п. 2 додаткової угоди передбачено, що за здійснення адвокатом адвокатської діяльності у вигляді представництва клієнта в судових засіданнях, клієнт має сплатити адвокату гонорар у розмірі 1 500 грн. Позивачем було виконано грошові зобов`язання, зазначені у п. 2 додаткової угоди та сплачено адвокату 1500 грн. 18.07.2023 року. Таким чином, позивачем понесені судові витрати у справі 754/194/23 на надання їй правової допомоги адвокатом у загальному розмірі 9 500 грн. станом на липень 2023 року до скасування ухваленого заочного рішення від 18.07.2023 року. 08.10.2023 року позивач та адвокат Бутенко О.А. уклали додаткову угоду №2, в якій додаткового визначили обсяг надання їй правової допомоги адвокатом у зв`язку із поданням відповідачем заяви про перегляд заочного рішення суду. Згідно п. 1 додаткової угоди №2 від 08.10.2023 року до договору №25/06/21 про надання правової допомоги, сторони передбачили, що адвокат Бутенко О.А. бере на себе зобов`язання здійснювати представництво позивача у справі №754/194/23 шляхом ознайомлення із заявою про перегляд заочного рішення відповідача, подання до суду письмових заперечень проти заяви про перегляд заочного рішення та участі в судових засіданнях у справі №754/194/23 із розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення, а також і у подальшому, протягом розгляду справи № 754/194/23 в суді першої інстанції, у разі його скасування. Згідно п. 2 додаткової угоди №2 від 08.10.2023 року до договору №25/06/21 про надання правової допомоги, сторони передбачили розмір гонорару адвоката Бутенка О.А. за надання правової допомоги згідно п. 1 додаткової угоди №2, що становить 8500 грн., та який не залежить від дій учасників справи №754/194/23, ухвалення судом рішення того чи іншого характеру, і є фіксованим та сталим, не підлягає поверненню, у разі залишення судом без задоволення заяви відповідача про скасування заочного рішення у справі №754/194/23. Згідно листа-повідомлення від 12.10.2023 року [PERSON] повністю виконала свої грошові зобов`язання зі сплати гонорару адвокату у розмірі 8 500 грн. Таким чином, судові витрати понесені позивачем у даній справі за надання їй правової допомоги адвокатом складаються з 9 500 грн. понесених витрат на надання їй правничої допомоги станом на 18.07.2023 року на момент ухвалення заочного рішення суду та з 8 500 грн. понесених витрат на надання їй правничої допомоги станом на 14.12.2023 року, що в загальному розмірі становить 18 000 грн. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано до суду копію договору №25/06/21 про надання правової допомоги адвокатом від 25.07.2021 року, копію додаткової угоди до договору №25/06/21 про надання правової допомоги адвокатом від 20.12.2022 року, копію акту приймання - передачі (до договору про надання правової допомоги №25/06/21 від 25.06.21року та додаткової угоди від 20.12.2022 року до вказаного договору) від 30.12.2022 року, копію листів-повідомлень від 30.12.2022 року, 03.02.2023 року та 18.07.2023 року, на ім`я [PERSON] , копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію додаткової угоди №2 від 08.10.2023 року до договору №25/06/21 про надання правничої допомоги, копію листа-повідомлення від 12.10.2023 року. Таким чином, судом встановлено, що позивачем фактично було сплачено кошти за надані послуги з правничої допомоги у розмірі 18 000 грн. Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі №826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved