Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] , внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, у розмірі частини від його заробітку (доходу) щомісяця. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що остання проживала однією сім`єю з [PERSON] з 2006 року. [INFO] позивач народила сина [PERSON] , батьком якого є відповідач, який відмовився подати до органів реєстрації цивільного стану заяву про встановлення батьківства. Відповідно запис про батька дитини, [PERSON] у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК України. 30 серпня 2022 року позивач та [PERSON] зареєстрували шлюб у Новомосковському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1088. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON] . 25 березня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано Новомосковським відділом реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №25. Після державної реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON] . [PERSON] надає матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] , [INFO] на власний розсуд, але не достатній для забезпечення гармонійного розвитку сина. Відповідач визнає себе батьком [PERSON] з дня його народження, але від реєстрації його батьком категорично відмовляється, тому позивач звернулася до суду з означеним позовом. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження (а.с. 12). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини, проведення експертизи доручено ОКЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи» (а.с. 24). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року провадження по справі поновлено (а.с. 47). В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримали, попросила задовольнити у повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, тому, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд провів заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку. У відповідності до ч. 1 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини, а у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Суду подано свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 21 серпня 2009 року, у відповідності до якого [PERSON] народився [INFO] в селищі Меліоративне, Новомосковський район, Дніпропетровська область, про що виконавчим комітетом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області складений відповідний актовий запис №23 (а.с. 7). Судом встановлено, що відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , в актовому записі про народження внесені у відповідності до вимог ч. 1 ст. 135 СК України, зі слів матері, а сама [PERSON] у шлюбі з іншим чоловіком не перебувала (а.с. 8). Відповідно до ст.\~121\~Сімейного кодексу\~України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.122, ст. 125 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст.\~128\~Сімейного кодексу\~України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності\~до ч.1\~ст.\~103\~ЦПК України\~суд призначає\~експертизу у\~справі за\~сукупності таких\~умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Як зазначав суд вище, за клопотанням позивача, судом була призначення судово молекулярно-генетична експертиза, для проведення якої відповідач не з`явився. При цьому, суду надані докази належного повідомлення відповідача про проведення експертизи визначеною експертною установою на 13.11.2023 та 11.12.2023 року. В свою чергу, позивач разом з дитиною з`явилася у відділення судово-біологічних експертиз та досліджень КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи». У відповідності до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд незалежно від того, хто із цих осіб ухиляється, яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Поряд з цим, згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представника повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верхового суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено наступне Відповідно до статей 213, 215 ЦПК (1618-15) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК ( 1618-15 ), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК (1618-15 ) може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Системний аналіз положень чинного цивільного та цивільно-процесуального законодавства, процесуальна поведінка відповідача, який не з`явився для проведення експертизи, доводить суду факт для з`ясування якого була призначена експертиза. В силу ст. 81 ЦПК України, відповідач не надав суду доказів протилежного, а тому суд знаходить доведеним, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того, при вирішенні питання щодо встановлення факту батьківства відповідача по відношенню до дитини [PERSON] , суд враховує, що відповідач періоично сплачує на користь позивача грошову сум, якій самостійно визначив призначення платежу аліменти. У відповідності до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5) абз.8 пункту 20 глави 1 розділу ІІІ, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011року №96/5) підпункт 2.16.4 пункту 2.16 розділу II на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно ч.4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. У відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року (ратифіковано Постановою ВР № 789\~XII від 27.02.1991 року) - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд бере до уваги наступне. Судом встановлено, не спростовано сторонами, що на момент розгляду справи в суді дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У позовній заяві зазначено, що відповідач надає матеріальну допомогу, якої, як вказала позивач, не вистачає на утримання сина, матеріалами справи підтверджено, що станом на день розгляду справи дитина проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини повинні бути стягнуті аліменти. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного. За ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу не надає, хоча являється працездатним. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182 СК України з відповідача на користь позивача на утримання дитини повинні бути стягнуті аліменти у розмірі частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлений 29.06.2023 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1\~073,60 гривень (а.с. 1) за вимогу про встановлення батьківства, а також на користь держави судовий збір у розмірі 1\~073,60 гривень за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при пред`явленні такої позовної вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved