Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом, у якому просить: - визнати недійсним рішення 9-ї сесії 24-го скликання Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 24.09.2003 р. в частині безоплатної передачі земельної ділянки у межах населеного пункту [PERSON] площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства у [ADDRESS] , що прилягає до її, [PERSON] , домогосподарства; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 141528 з кадастровим номером 1820887201:02:002:0450, площею 0,3700 га, яка належить на праві власності [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Позов обґрунтований тим, що в оспорюваному державному акті на право власності на земельну ділянку не вказано фактичне місце розташування земельної ділянки (не вказано точної адреси), цей акт не відповідає Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 № 43, яка діяла на час його видачі, в оспорюваному рішенні не зазначено точної адреси місцезнаходження земельної ділянки та не вказано фактичних меж земельної ділянки. Земельна ділянка [PERSON] , яка стосується предмета спору, виходить на земельну ділянку [PERSON] Семенівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області своєї позиції щодо предмета спору у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що з матеріалів позову неможливо встановити підставу звернення [PERSON] з цим позовом, тобто не визначено порушеного права [PERSON] , а саме - чим порушені її права. Відсутність ж в осопрюваному державному акті повної адреси не може бути підставою для скасування цього акта. Судом з`ясовано, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.1998 р. набула у власність житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується цим договором, свідоцтвом від 16.04.2013 р. про право власності, витягом від 16.04.2013 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційним посвідченням, видним Державним комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" у січні 1998 р. (день видачі не видно через неналежну якість копії) (а. с. 14, 15, 16, 17). [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.1998 р. земельної ділянки набула у власність земельну ділянку площею 0,63 га за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що підтверджується цим договором та державним актом від 09.06.1999 р. на право приватної власності на землю (а. с. 19, 20). У квітні 2013 р. на замовлення [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі на місцевості земельних ділянок [PERSON] загальною площею 0,6322 га, з них для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25000 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,3822 га на території [ADDRESS] (а. с. 24 - 28). Рішенням 9-ї сесії 24-го скликання Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 24.09.2003 р. передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки, що були раніше надані громадянам у межах населеного пункту у розмірі згідно додатків, за додатком № 1 до цього рішення [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться у [ADDRESS] (що прилягає до домогосподарства [PERSON] ) (а. с. 36, 37). У позовній заяві [PERSON] не зазначає, які її права та/або інтереси порушуються оспорюваним рішенням, а посилається лише на те, що у рішенні не зазначено точної адреси місцезнаходження земельної ділянки та не вказано фактичних меж земельної ділянки, без будь-якого обґрунтування, яким чином ці обставини призвели до порушення її прав та/або інтересів. Між тим, Суд вважає, що оспорюване рішення не порушує прав та/або інтересів [PERSON] , зокрема, права власності [PERSON] на належну їй земельну ділянку площею 0,63 га за адресою: [ADDRESS] , так як ним передано у власність [PERSON] раніше надану їй же земельну ділянку, яка прилягає до домогосподарства [PERSON] . Тобто цим рішенням передано у власність [PERSON] земельну ділянку не за рахунок земельної ділянки, яка належить [PERSON] . На підставі оспорюваного рішення на ім`я [PERSON] видано державний акт від 09.06.2004 р. серії ЖТ № 141528 на право власності на земельну ділянку площею 0,3700 га, розташовану у [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства (а. с. 29). У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що цей акт не відповідає Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 № 43, яка діяла на час його видачі, наводить окремі норми цієї інструкції, проте не зазначає, у чому полягає невідповідність та яким чином це порушує її права та/або інтереси. Також у позовній заяві [PERSON] посилається на те, що в оспорюваному державному акті на право власності на земельну ділянку не вказано фактичне місце розташування земельної ділянки (не вказано точної адреси), проте так само не зазначає, які її права та/або інтереси цим порушуються. Крім того, Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 № 43, яка діяла на час видачі оспорюваного акта, не містила вимог про зазначення у державних актах на право власності на земельну ділянку точної адреси розташування земельної ділянки. Підсумовуючи наведене, Суд вважає, що оспорювані рішення та державний акт про право власності на землю не порушують права та/або інтереси [PERSON] . За таких обставин визнання цих рішення та акта недійсними не призведе до захисту порушених прав та/або інтересів [PERSON] , тобто не відповідатиме завданням цивільного судочинства (завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави - частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Суд звертає увагу і на те, що позовна вимога про визнання недійсним оспорюваного рішення з тих підстав, що воно суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси, взагалі є неналежним способом захисту цивільних прав та інтересів, передбаченим законодавством України. Належним способом такого захисту є вимога про визнання незаконним та скасування цього рішення, що випливає зі змісту статей 16 та 21 Цивільного процесуального кодексу України. Та обставина, що земельна ділянка [PERSON] , яка стосується предмета спору, виходить (накладається) на земельну ділянку [PERSON] , на що остання посилається у позові, могла б бути (у сукупності з іншими важливими обставинами) підставою для визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення (проте [PERSON] з такою вимогою не зверталася) та визнання недійсним оспюрюваного державного акта на право власності на земельну ділянку, однак [PERSON] цієї обставини не довела. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] .

Outcome: dismissed