Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із вказаною заявою, в якій зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] у місті Яворів Львівської області. З того часу, будучи громадянкою СРСР, постійно проживала в Україні в місті Львів разом з сім`єю за станом, на момент [INFO] , а також на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Крім того, [PERSON] народився [INFO] у місті Львів та є сином [PERSON] . Він був громадянином СРСР, постійно проживав у неповнолітньому віці на території України, станом, на момент 24 серпня 1991 року, а також на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Встановлення вказаного факту необхідне [PERSON] та [PERSON] для можливості встановлення їхньої належності до громадянства України та оформлення національного паспорта громадянина України. Заявники просили встановити наступні юридичні факти: 1)Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] , була громадянкою СРСР та постійно проживала на території України до, за станом, на момент 24 серпня 1991 року, а також на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року); 2)Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , який народився [INFO] і був громадянином СРСР, постійно проживав у неповнолітньому віці на території України до, за станом, на момент 24 серпня 1991 року. 3)Встановити факт, що має юридичне значення, що [PERSON] , який народився [INFO] і був громадянином СРСР, проживав на території України на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). 18.01.2024 року представником заявників Кучерявенком С.С. через канцелярію суду було подано уточнену позовну заяву відповідно до якої останній просив змінити позовні вимоги на наступні: - встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] , була громадянкою СРСР та постійно проживала на території України до, за станом, на момент 24 серпня 1991 року, а також на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року); - встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , який народився [INFO] і був громадянином СРСР, постійно проживав у неповнолітньому віці на території України, до, за станом, та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Заявники та їх представник у судове засідання не з`явились. Про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Представник заявників надіслав на адресу суду письмову заяву у якій просив справу розглянути за відсутності заявників та їх представника. Заяву та обставини, викладені у заяві, підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління ДМС у Львівській області у судове засідання не з"явився. 12.02.2024 року на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення представника заінтересованої особи [PERSON] відповідно до яких, враховуючи що [PERSON] та [PERSON] є громадянами російської федерації та здійснюють перетин державного кордону України як громадяни російської федерації, а тому, на думку представника заінтересованої особи, встановлення факту постійного проживання заявника на території України не матиме правових наслідків, оскільки в Україні існує єдине громадянство, а тому останній просив відмовити в задоволенні даної заяви. 15.02.2024 року на електронну адресу суду представником заявників Кучерявенком С.С. було направлено додаткові письмові пояснення, відповідно до яких судом не можуть бути враховані пояснення представника заінтересованої особи, оскільки вони неналежним чином оформлені (тобто не у формі відзиву, як передбачено ЦПК України), пояснення не стосуються встановлення фактів, які просять встановити заявники, а зводяться лише до того, що їм не може бути надано громадянство України, через наявне у них громадянство російської федерації, позиція представника заінтересованої особи суперечить усталеній правовій позиції ВС України, а тому, представник заявників просив заяву задовольнити у повному обсязі та розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши в судовому засіданні надані докази в їх сукупності, вважає за можливе задовольнити вимоги заявників в повному обсязі, зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, чинним законодавством не передбаченого іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) народилася [INFO] у місті Яворів Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про народженнясерії [NUMBER] , виданим повторно 24.09.2020 року (актовий запис № 129). У вказаному документі місцем державної реєстрації народження зазначено Відділ реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області. 15.06.1990 року Відділом внутрішніх справ Шевченківського райвиконкому м. Львова [PERSON] оформлено паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] (зразка 1974 року), у графі національність зазначено «українка». У паспорті громадянина СРСР [PERSON] на сторінці 16 зазначена адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] . Зареєстрована за вказаною адресою 09.02.1982 року, знята з реєстрації 31.05.1996 року. 21.04.1990 року [PERSON] вийшла заміж та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, оформленого в палаці урочистих подій міста Львова. У період з 15.08.1985 року по 13.01.1997 року [PERSON] працювала на посаді вихователь/музичний вихователь на території міста Львів, що підтверджується трудовою книжкою [PERSON] та довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 10.02.2016 року. 13.01.1997 року [PERSON] звільнилася за власним бажанням з посади музичного вихователя дитячого садочка № 68 у зв`язку з переходом чоловіка на нове місце служби в іншу місцевість. [INFO] у [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.08.1991 року (актовий запис № 6386), та відміткою у паспорті громадянина СРСР [PERSON] про малолітнього сина. До матеріалів справи також долучена довідка Квартирно-експлуатаційного відділу Будинкоуправління № 4 (Липники) № 4126 від 06.07.2015 року відповідно до змісту якої [PERSON] у період з 05.02.1982 рокупо 31.05.1996 рік проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та довідка Квартирно-експлуатаційного відділу Будинкоуправління № 4 (Липники) № 4127 від 06.07.2015 року відповідно до змісту якої [PERSON] у період з 03.08.1991 року по 31.05.1996 рік проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наявного в матеріалах справи листа-відповіді Головного управління ДМС у Львівській області від 16.11.2023 року № 4601.11.1-14103/46.1-23 наданого на адвокатський запит, згідно заяви про видачу паспорта (зразка 1974) значиться [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Яворів, Яворівського району, Львівської області, на момент оформлення паспорта проживала за адресою: [ADDRESS] . Була документована паспортом громадянина колишнього СРСР (зразка 1974) серії [NUMBER] , виданого 15.06.1990 року Відділом внутрішніх справ Шевченківським РВ УВС Львівської області. В подальшому паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року [PERSON] був знищений у зв`язку зі зміною громадянства. Зазначеною відповіддю вказано, що [PERSON] та її син [PERSON] паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувалися, із заявами про встановлення належності до громадянства України, оформлення набуття громадянства України не зверталися, тому підстави для видачі довідок про реєстрацію особи громадянином України відсутні. Оскільки заявники вчасно не звернулися із заявами про видачу паспорта громадянина України, із заявами про встановлення належності до громадянства України, а також у зв`язку зі знищенням оригіналу паспорта громадянина СРСР (зразка 1974 року) [PERSON] встановлення фактів, які просять заявники, що необхідно для встановлення належності до громадянства України та одержання в подальшому паспорта громадянина України, можливе лише в судовій площині. Оцінивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що заявниця [PERSON] та заявник [PERSON] народились та постійно проживали на території України до, за станом, на момент 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку окремого провадження суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявністьу паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991року. Згідно п.8 розділу ІІ Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: - заяву про встановлення належності до громадянства України; - копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Згідно п.10 розділу ІІ Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає такі документи: - заяву про встановлення належності до громадянства України; - копію свідоцтва про народження; - один з таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; П.44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Факт постійного безперервного проживання заявників на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до статті 3 Закону України «Про правонаступництво України», Закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України. У статті 17 Конституції УРСР встановлено, що кожен громадянин УРСР є громадянином СРСР. Законодавчими нормами ст. ст. 11,12 діючого на той час Закону СРСР «Про громадянство СРСР» визначено, що дитина, обоє батьків якої в момент народження перебували у громадянстві СРСР, є громадянином СРСР в незалежності від того, чи народилась вона на території СРСР чи за межами СРСР. При відмінному громадянстві батьків, один з яких в момент народження дитини перебував у громадянстві СРСР, дитина є громадянином СРСР: 1) якщо вона народжена на території СРСР; 2) якщо вона народжена за межами СРСР, але батьки чи один з них в цей час мали постійне місце проживання на території СРСР. Згідно статті 17 ЦК УРСР, місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів. Виходячи з викладених норм права, що діяли на момент існування СРСР, та долучених до заяви копій документів, в яких міститься інформація про належний [PERSON] паспортний документ громадянина СРСР, а також запис щодо «прописки» [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , суд дійшов висновку про набуття [PERSON] та [PERSON] громадянства СРСР за народженням і проживання [PERSON] разом з батьками. Заявникам встановлення зазначених вище юридичних фактів необхідно для отримання паспорту громадянина України, можливості документально підтвердити ці факти у позасудовому порядку вони позбавлені. Аналізуючи взаємозв`язок досліджених доказів, суд вважає, що заява є доведеною та обґрунтованою, тому суд задовольняє її. Крім того, суд критично ставиться до доводів представника заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області Горбаня О. про те, що маючи громадянство російської федерації, та відповідні паспорти заявники [PERSON] та [PERSON] не зможуть отримати громадянство України, так як Законом україни «Про громадянство України» передбачено єдине громадянство, у зв`язку з чим, у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки в заяві не ставиться питання про надання останніми громадянства України, а вирішується питання про встановлення факту їх проживання на території України за станом, на момент 24 серпня 1991 року, а також на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року), з метою отримання, в подальшому такого громадянства. На підставі наведеного,

Outcome: approved