Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

22 грудня 2018 року [PERSON] звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] , на частину квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.01.2007 року відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради № 5A07-280416, її бабусі - [PERSON] , батьку - [PERSON] , та брату її батька, відповідачу - [PERSON] , належить на праві власності квартира [ADDRESS] . [INFO] бабуся позивачки, [PERSON] , померла. Спадкоємцями за законом 1 черги після її смерті є її сини батько позивачки [PERSON] , та його брат - [PERSON] - по 1/6 частині квартири. Спадщину вони прийняли, оскільки подали заяви про прийняття спадщини до Харківської державної нотаріальної контори № 11, однак свідоцтва про право на спадщину не отримали. Інших спадкоємців після смерті бабусі немає. Заповіту вона не складала. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . Спадкова маса після його смерті складається з 1/3 частини квартири за свідоцтвом про право власності на житло та з 1/6 частини - за правом спадкування після смерті матері [PERSON] , а усього 1/2 частини квартири. Єдиною спадкоємицею за законом 1 черги після смерті батька є позивачка. Заповіту батько не складав. Спадщину позивачка прийняла, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до Харківської державної нотаріальної контори № 11. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв?язку з тим, що вона не може надати до нотаріальної контори оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, оскільки його утримує відповідач [PERSON] . Позивачка намагалася отримати документи на квартиру, просила його про це, однак відповідач не визнає її право на спадщину після смерті батька та на прохання надати документи відповів відмовою. У зв?язку з цим вимушена звернутися до суду з цією позовною заявою про визнанням права власності на 1/2 частину квартири у порядку спадкування за законом після смерті батька. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 05.08.2018 року відповідач [PERSON] подав заперечення на позовну заяву, відповідно до яких вважає, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що він із своїм покійним братом [PERSON] проживав однією сім`єю. 21.02.2017 року брат захворів на онкологічне захворювання, був у безпорадному стані. З того час він опікувався та надавав допомогу померлому, оскільки останній не міг самостійно пересуватися і потребував стороннього догляду. Усі клопоти пов`язані з утримання брата були покладені на нього. Донька брата, позивачка у справі, під час хвороби батька ухилялась від надання йому допомоги та піклування. Тому, відповідач вважає, що позивачка має бути усунена від права на спадкування, оскільки за життя батька, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, вона ухилялась від надання йому допомоги та піклування про нього. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.08.2019 року витребувано з Харківської державної нотаріальної контори № 11 копії спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] . Закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Супровідним листом від 01.10.2019 року на адресу суду з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 420/2015 після померлої [INFO] [PERSON] та спадкова справа № 728/2018 після смерті [PERSON] . 22.10.2019 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій остання вказує, що відповідач [PERSON] спотворює всі факти та зазначає невірну інформацію. Насправді, батько самостійно добирався до лікарні громадським транспортом та повертався додому. Для проходження останнього курсу лікування його супроводжувала позивач, оскільки її батько став себе гірше почувати. 16.05.2018 року позивачка їздили з померлим батьком до м. Дніпра для того, щоб йому призначили лікування. Коли батько потребував супроводу, його завжди супроводжувала позивач. Крім того, батько був людиною, яка завжди покладається на себе, не хотів турбувати або навантажувати близьких, він відмовлявся від допомоги та обслуговував себе сам. З відповідачем у батька були напружені відносини, у кожного з них був свій холодильник, речі батько прав у квартирі позивача, оскільки відповідач не дозволяв користуватися своєю пральною машиною. З урахуванням викладено, просить суд позовні вимоги задовольнити. 23.10.2019 року відповідач [PERSON] подав пояснення у справі. Крім того, в цей же день, 23.10.2019 року відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, в обґрунтування якої зазначив, що він разом з своїм покійним братом [PERSON] проживав однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . 21.06.2021 року брат захворів на онкологічне захворювання, був у безпорадному стані, та з того часу він опікувався ним, надавав допомогу, готував їжу, прибирав за ним, водив на прогулянки та інше. Безпорадний стан брата підтверджується медичними документами. Натомість позивачка, яка є донькою його брата, повинна бути усунута від права на спадкування, оскільки за життя брата, який потребував стороннього догляду, ухилялась від надання йому допомоги. 23.10.2019 року від [PERSON] надійшла заява про відстрочення та розстрочення сплати судових витрат, зменшення розміру судових витрат або звільнення від них. 25.11.2019 року від [PERSON] надійшов відзив на зустрічний позов, в якому вона просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] про усунення її від права на спадкування після смерті батька [PERSON] відмовити у повному обсязі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2019 року заяву [PERSON] про відстрочення сплати судового збору задоволено частково. Відстрочено [PERSON] сплату судового збору в розмірі 2880 грн. на шість місяців. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. 16.07.2020 року [PERSON] подав клопотання про відстрочення сплати судового збору. 29.04.2021 року [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за ним право на спадкування після смерті [PERSON] , що помер [INFO] , разом із спадкоємцями першої черги за законом; визнати за ним право власності на частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що він є співвласником 1/3 ідеальної частки нерухомого майна, а саме квартири загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна в приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.01.2007 року за № 5A-07-280416. Іншими співвласниками зазначеної квартири на праві спільної сумісної власності були за життя його матір, [PERSON] та брат, [PERSON] , які володіли по 1/3 частки квартири кожен. [INFO] померла матір [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на її частку зазначеної вище квартири. Він та його брат [PERSON] прийняли спадщину за матір?ю в розмірі по 1/6 квартири кожен, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 420/2015, відкритій в Одинадцятій Харківській державній нотаріальній конторі. [INFO] помер брат, [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на його 1/2 частку квартири, що складається з його 1/3 частки відповідно до Свідоцтва про право власності на житло та його 1/6 частку, успадковану після смерті матері. Померлим [PERSON] за життя не було складено заповіту. Відповідно до ст. 1262 ЦК України [PERSON] вважає себе спадкоємцем другої черги за законом за його померлим братом, який не встиг за життя здійснити реєстрацію права власності на належні йому частки у зазначеній вище квартирі. У зв?язку з чим у нього не вбачається можливості оформити свідоцтво про право на спадщину, окрім як за рішенням суду. Крім того зазначає, що протягом всього життя [PERSON] та особливо після того, як він захворів, [PERSON] опікував, матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу йому. А також готував їжу, прибирав за ним, водив на прогулянки, тобто надавав йому можливість почувати себе повноцінно та щасливо, навіть маючи онкологію. [PERSON] покривав всі витрати на лікування свого брата. Між ним та братом були гарні сімейні відносини, де вони поважали один одного та допомагали один одному. Коли померла їхня мати, всі матеріальні витрати щодо її поховання [PERSON] взяв на себе, адже у брата часто були матеріальні труднощі. Ми завжди підтримували один одного і ніколи не рахували скільки грошей хто кому винен, адже в нашій сім?ї так було не прийнято, тому його матеріальна допомога брату була безоплатною, він не може вказати скільки грошей він витратив, адже це був його священний обов?язок перед ним. [PERSON] був для нього батьком та наставником, адже між ними різниця у 20 років, він завжди звертався до нього за порадою та допомогою, і це неабияк об?єднувало їх. Вони проживали фактично невеликою родиною, де була любов, гармонія та порозуміння. У його брата був фактично лише один він, той хто доглядав за ним та підтримував його морально, та матеріально, адже у шлюбі брат перебував лише 3 роки, тому міцної родини створити не встиг, він мав дочку від шлюбу - [PERSON] , але з нею ніколи не мав близьких відносин через непорозуміння з колишньою дружиною. [PERSON] не раз просив [PERSON] допомагати по домогосподарству, а також надати кошти на лікування її батька, адже [PERSON] є пенсіонером, єдине джерело доходу для нього - це пенсія за віком та пенсія його онука у зв?язку з втратою годувальника, але цього недостатньо для повноцінного життя та лікування онкологічного захворювання брата. Через свій вік та відповідний фізичний стан [PERSON] дуже важко було виконувати всі обов?язки по домогосподарству, де коли йому було дуже важко доглядати за братом на достатньому для нього рівні, саме тому він звертався до його доньки, [PERSON] , але вона завжди відмовляла навіть елементарній фізичній допомозі її батьку, не кажучи про матеріальну, знаючи про високу ціну на ліки для онкохворих, не виявляла жодного бажання спілкуватися з ним, підтримувати його морально, або просто допомогти по господарству, але у нього відсутні письмові докази в підтвердження зазначених вище обставин. Враховуючи вищевикладене, вважає, що його участь у спадкуванні відкритої внаслідок смерті брата спадщини разом із спадкоємцями першої черги відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України на підставі рішення суду узгоджується з приписами чинного законодавства, обставинами справи, відповідатиме принципу справедливості, завданню та засадам цивільного судочинства. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2021 року, головуючим суддею визначено [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.05.2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.05.2021 року витребувано з Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 420/2015. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2021 року об`єднано в одне провадження цивільні справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування, включення до першої черги спадкування та за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. Цивільну справу № 643/7665/21; 2/643/3800/21 передано на розгляд судді Московського районного суду м. Харкова О.М. Майстренко. 08.09.2021 року від представника позивача [PERSON] адвоката Хряпинської С.С. надійшло клопотання про вирішення питання про розподіл судових витрат та приєднання доказів. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.09.2021 року клопотання відповідача [PERSON] та його представника про виклик свідків задоволено. 26.10.2021року відповідачем [PERSON] подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката в порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Андрієнко Г.В. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.04.2023 року цивільну справу № 643/18742/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування та включення до першої черги спадкування за законом передано на розгляд до Московського районного суду м. Харкова за підсудністю. Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2023 року, головуючим по справі визначено суддю О.О. Олійника. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.06.2023 року прийнято до провадження цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування та включення до першої черги спадкування за законом. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.07.2023 року зустрічну позовну заяву від 23.10.2019 року [PERSON] до відповідача [PERSON] про усунення від права на спадкування повернуто [PERSON] . Задоволено клопотання про виклик та допит свідків. Закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] адвокат Хряпінська С.С. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити, надала пояснення. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечувала. [PERSON] та його представник адвокат Мірошник Р.С. у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] , з цього приводу надали заперечення. Позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори (колишня Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора) в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши доводи сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.01.2007 року відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради реєстраційний № 5A07-280416, бабусі позивача - [PERSON] , батьку - [PERSON] , та відповідачу - [PERSON] , належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Той факт, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Родинні відносини між позивачем [PERSON] та її бабусею, [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [INFO] померла бабуся позивачки, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Як убачається з матеріалів справи, спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є її сини батько позивачки [PERSON] , та відповідач - [PERSON] , які успадкували спадщину в рівних частинах, а саме по 1/6 частки квартири кожен. Спадщину вони прийняли, оскільки подали заяви про прийняття спадщини до Харківської державної нотаріальної контори № 11, однак свідоцтва про право на спадщину не отримали. Даний факт підтверджується належним чином завіреними матеріалами спадкової справи № 420/2015. Факт того, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 5.07.1951 року. З копії спадкової справи № 420/2015, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] вбачається, що 14 квітня 2015 року до нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] з заявами про прийняття спадщини після [PERSON] , однак останні не оформили своїх спадкових прав. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 691314, [PERSON] , [INFO] , встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням. Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27.10.2017 року, [PERSON] мав захворювання лоханки лівої нирки. Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27.04.2018 року, [PERSON] встановлено діагноз - рак лівої ниркової лоханки. Висновком щодо ненасильницької смерті людини за місцем проживання від 05.06.2018 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер за своїм місцем мешкання за адресою: [ADDRESS] . Труп було виявлено донькою, [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.10.2018 року встановлено, що батько позивача, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді частини квартири [ADDRESS] . З метою оформлення права на спадщину після померлого батька, позивач звернулась до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори. З копії спадкової справи № 728/2018, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , який помер [INFO] вбачається, що 20 червня 2018 року до нотаріальної контори звернулась [PERSON] , а 07 липня 2018 року звернувся [PERSON] з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Проте, постановою державного нотаріуса Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 12.12.2018 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з ненаданням спадкоємцем правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тож, спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] є його донька, позивач у справі [PERSON] , а відповідач [PERSON] є спадкоємцем другої черги. Суд вважає, що звернення позивача [PERSON] до суду є єдиним і належним способом захисту її прав на спадкове майно. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи суд зазначає, що позивач [PERSON] в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька, однак оформити спадщину після смерті батька не має можливості, про що свідчить відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а тому суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту у судовому порядку. Враховуючи той факт, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги, а [PERSON] є спадкоємцем другої черги, то [PERSON] не має права на спадкування після смерті свого рідного брата. Крім того, слід зазначити, що [PERSON] не оспорював право [PERSON] на спадкування за законом першої черги, оскільки відповідного позову про оспорювання цього факту не подавав, а подав зустрічний позов про включення себе до першої черги спадкоємців разом із [PERSON] . З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. Вернигора просив суд визнати за ним право на спадкування після смерті [PERSON] , що помер [INFO] , разом із спадкоємцями першої черги за законом; визнати за ним право власності на частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позовні вимоги позивача за зустрічним позовом грунтуються на ч. 2 ст. 1259 ЦК України, відповідно до якої фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначав, що він протягом всього життя [PERSON] та особливо після того, як він захворів, [PERSON] опікував, матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу йому. А також готував їжу, прибирав за ним, водив на прогулянки, тобто надавав йому можливість почувати себе повноцінно та щасливо, навіть маючи онкологію. [PERSON] покривав всі витрати на лікування свого брата. Між ним та братом були гарні сімейні відносини, де вони поважали один одного та допомагали один одному. З донькою померлого [PERSON] , батько ніколи не мав близьких відносин через непорозуміння з колишньою дружиною. [PERSON] не раз просив [PERSON] допомагати по домогосподарству, а також надати кошти на лікування її батька, адже [PERSON] є пенсіонером, єдине джерело доходу для нього - це пенсія за віком та пенсія його онука у зв?язку з втратою годувальника, але цього недостатньо для повноцінного життя та лікування онкологічного захворювання брата. Через свій вік та відповідний фізичний стан [PERSON] дуже важко було виконувати всі обов?язки по домогосподарству, де коли йому було дуже важко доглядати за братом на достатньому для нього рівні, саме тому він звертався до його доньки, [PERSON] , але вона завжди відмовляла навіть елементарній фізичній допомозі її батьку, не кажучи про матеріальну, знаючи про високу ціну на ліки для онкохворих, не виявляла жодного бажання спілкуватися з ним, підтримувати його морально, або просто допомогти по господарству, але у нього відсутні письмові докази в підтвердження зазначених вище обставин. На підтвердження позовних вимог надав суду, крім документів, які підтверджують ступінь його родинних відносин з померлим, місце проживання, подання заяви про прийняття спадщини та відповідну відмову нотаріуса про прийняття спадщини, також копії таких документів як довідка мсек на [PERSON] про встановлення групи інвалідності, виписка з історії хвороби, копії чеків на придбання ліків, які на думку [PERSON] підтверджують той факт, що він здійснював догляд за померлим братом. Крім того, позивач за зустрічним позовом надав суду копії пенсійного посвідчення та довідку про доходи, а саме пенсії за віком за період з січня 2020 року по березень 2021 року відповідно до якої [PERSON] отримує дохід у сумі 25 464,00 грн. за півроку. Надав також, документи про свій стан здоровя, розпорядження Харківської РДА від 19 грудня 2008 року та 20.02.2009 року про надання [PERSON] статусу дитини сироти та встановлення над ним опіки. [PERSON] було призначено опікуном над [PERSON] .. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] свідчила суду, що вона іноді приходила 2-3 рази на місяць у гості до [PERSON] , відносини з братом були нормальними, бачила, що [PERSON] готував їжу для себе та для [PERSON] . У травні місяці померлий перестав підніматися. [PERSON] ходив до аптеки та піклувався про померлого брата. Брат був у безпорадному стані. Не бачила, щоб донька померлого приходила до нього. Онук знаходився на утриманні [PERSON] . Померлий [PERSON] працював до 18 року. Допита у судовому засіданні свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є заступником директора ЗОШ № 42 м. Харкова. Що вона обстежувала умови проживання [PERSON] , оскільки він був опікуном учня [PERSON] . Ходили до [PERSON] до квартири останній раз 5 років назад. Брат [PERSON] був живий, він ходив. [PERSON] забира зі школи свого онука та доглядав за ним. [PERSON] розповідав, що померлий працював в період онкології, щось пов`язано з вікнами. [PERSON] купував їжу та ліки для брата. Про безпорадний стан померлого їй невідомо, але знала, що якийсь час був лежачий. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи встановив наступне. Так, позивач за зустрічним позовом [PERSON] являється рідним братом померлого [PERSON] та спадкоємцем другої черги за законом. Разом з тим, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , яка є рідною донькою спадкодавця, є спадкоємцем першої черги. Згідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Проте, під час розгляду справи позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами того, що спадкодавець [PERSON] , через свій похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, а також, що [PERSON] протягом тривалого часу опікувався ним, матеріально його забезпечував та надавав допомогу. Ба більше, сам позивач за зустрічним позовом [PERSON] у своїй позовній заяві датованій від 29.04.2021 року зазначає, що у нього відсутні письмові докази на підтвердження обставин, викладених у його позовній заяві. Надані суду свідчення свідків не доказують доводів позову про те, що померлий брат [PERSON] знаходився протягом тривалого часу у безпорадному стані та [PERSON] протягом тривалого часу надав йому допомогу. Зазначене узгоджується із висновком викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 743/126/17 зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1259 ЦК України де вказано, що «для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність у сукупності таких умов: а) фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві; б) спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування». Позивачем за зустрічним позовом не доведені всі ці обставини, а матеріали справи свідчать про те, що померлий [PERSON] навіть під час своєї хвороми ходив та міг сам себе обслуговувати, працював. Таким чином, ні пояснення свідків, ні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили що спадкодавець [PERSON] , через свій похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, а також, що [PERSON] протягом тривалого часу опікувався ним, матеріально його забезпечував та надавав допомогу. Суд вважає, що позивач в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, з урахуванням наведеного аналізу наявних правовідносин сторін, встановлених обставин цієї справи, наявних матеріалів справи та поданих сторонами у справі доказів, суд вважає, що інші доводи та аргументи позовної заяви не заслуговують на детальне обґрунтування підстав їх відхилення та не впливають на результат розгляду позовних вимог. Зважаючи на те, що суд відмовляє [PERSON] в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивача відносяться на його рахунок і стягненню з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Так, розглянувши доводи сторін та надані докази на підтвердження понесення позивачем [PERSON] судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Матеріалами справи підтверджується наданням адвокатом Хряпинською С.С. усіх видів правничої допомоги, а саме договором про надання правової (правничої) допомоги від 19.08.2021 року, квитанцією № 1 від 19.08.2021 року на суму 30 000 грн. та квитанцією № 2 від 01.09.2021 року на суму 10 000 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, виходячи з яких суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 137 та частиною третьою статті 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом Хряпинською С.С. робіт, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану під час розгляду даної справи в суді. Суд зазначає, що при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20. Як вбачається із матеріалів справи, правова позиція позивача та його представника була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спори, а адвокат Хряпинська С.С., вступила у справу у 2021 році, надавала правову допомогу позивачу, відповідно, була обізнана у справі з усіма деталями, що з неї випливають. Позов був складений іншим адвокатом, що підтверджується матеріалами справи. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: partial