Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

У червні 2023 року позивач КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку регресу, заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач працював в КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР з 06.03.2020 року по 25.11.2022 року на посаді водія тролейбуса 3-го класу. 18.08.2022 року о 21 год. 15 хв. водій [PERSON] , керуючи технічно справним тролейбусом «АКСМ 321» інвентарний номер № 2567, який належить позивачу, рухався у [ADDRESS] , не своєчасно вжив заходів, щодо зменшення швидкості аж до зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Mazda СХ-5», державний номер [NUMBER] , що був залишений на місці стоянки водієм [PERSON] .\~ Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2022 року по справі № 201/6951/22 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 07.12.2022 між КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР та [PERSON] \~був укладений договір про добровільне відшкодування шкоди на загальну суму 106\~376,44 грн, яка станом на 26.05.2023 повністю відшкодована КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на користь [PERSON] .\~ Позивав вважає, що має право зворотної вимоги (регресу) до особи, яка заподіяла шкоду, а саме до [PERSON] . Посилаючись на норми ст.ст. 1166, 1191 ЦК України, ст. 132, 134 КЗпП України, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 16 147,82 грн. та судовий збір у розмірі 2684, 00 грн. Представник Позивача у судове засідання не з`явився, проте направив через канцелярію суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов підтримував, просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про дату та місце судового розгляду, у тому числі через оголошення на сайті судової влади, своїм правом\~дати особисто\~пояснення в\~судовому засіданні\~чи подати\~відзив на\~позов не\~скориставсяклопотань та заяв про причини неявки або відкладення не надавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України гарантовано право кожної особи, в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 18.08.2022 року о 21 год. 15 хв. водій [PERSON] , керуючи технічно справним тролейбусом «АКСМ 321» інвентарний номер № 2567, який належить позивачу, рухався у [ADDRESS] , не своєчасно вжив заходів, щодо зменшення швидкості аж до зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Mazda СХ-5», державний номер [NUMBER] , що був залишений на місці стоянки водієм [PERSON] .\~ Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2022 року по справі № 201/6951/22 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 07.12.2022 між КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР та [PERSON] \~був укладений договір про добровільне відшкодування шкоди на загальну суму 106\~376,44 грн. Станом на 26.05.2023 КП «Дніпровський\~електротранспорт» ДМРна користь [PERSON] \~згідно платіжної інструкції № 225 від 27.01.2023 р. перераховано [PERSON] 17 729, 40 грн.; згідно платіжної інструкції № 6019 від 26.12.2022 перераховано їй же 17 729, 40 грн; згідно платіжної інструкції № 1005 від 27.03.2023 перераховано [PERSON] 17 729, 40 грн.; згідно платіжної інструкції № 638 від 27.02.2023 перераховано [PERSON] 17 729, 40 грн.; згідно платіжної інструкції № 2056 від 26.05.2023 перераховано [PERSON] 17 729, 44 грн.; згідно платіжної інструкції № 1538 від 26.04.2023 перераховано [PERSON] 17 729, 40 грн. В цілому сплачено на користь [PERSON] 106\~376,44 грн. Отже, позивачем у добровільному порядку сплачена [PERSON] шкода, яку було спричинено [PERSON] . Доказів відшкодування такої шкоди позивачу, суду не надано. Відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотної вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Як встановлено судом, позивачем було у повному обсязі відшкодовано шкоду потерпілій особі [PERSON] , тому у КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР виникло право регресної вимоги до [PERSON] як заподіювача шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Разом із цим, за змістом ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2022 року по справі № 201/6951/22 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до п. 3.2.1. Посадової інструкції водія тролейбуса, затвердженої Наказом КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР № 1301 від 30.12.2015 року, водій тролейбуса зобов`язаний суворо дотримуватись ПДР, ПЕТТ, Правил користування трамваєм і тролейбусом у містах України, Правил охорони праці на міському електричному транспорті, ПІВ тролейбуса. Згідно п. 3.4.1. названої інструкції, водій тролейбуса також зобов`язаний забезпечити безпеку дорожнього руху та виконувати вимоги ПДР, ПЕТТ, Правил користування трамваєм і тролейбусом у містах України та ПІВ тролейбуса. Внаслідок порушення відповідачем безпеки дорожнього руху та ПДР, сталося ДТП із матеріальними збитками, чим автоматично порушив Посадову інструкцію водія тролейбусу, Інструкцію з охорони праці для водія тролейбусу, тобто це діяння переслідується у кримінальному порядку і підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 272 КК України. За таких обставин, та враховуючи положення ст. 132 КЗпП України, суд вважає, що [PERSON] повинен нести матеріальну відповідальність за заподіяну ним шкоду у повному обсязі, в розмірі прямої дійсної шкоди. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівникам»\~під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно зі ст.130 КЗпП не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов`язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов`язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Суд вважає матеріальна шкода у розмірі 16 147,82 грн. з урахуванням також сплаченого судового збору є прямими збитками\~КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, понесені позивачем у повному обсязі, пов`язані із відшкодуванням шкоди, яку було заподіяно [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що обґрунтованим розміром відшкодування, на яке має право позивач, є матеріальна шкода у розмірі\~16 147,82 грн. Зазначена сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача в порядку регресу. Але разом із тим, за змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України\~трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Відповідно до ч. 1 \~ст. 130 КЗпП України\~працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків відповідно до законодавства. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 132 КЗпП України\~за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Відповідно до ч. 1 ст 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану працівником, має право зворотної вимоги (регресу) до цієї особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1ст. 1191 ЦК України). Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved