Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженки с. 1-а Річка Кочети-Пластунського району Краснодарського краю, яка померла [INFO] на території Краснодарського Краю російської федерації. Заява мотивована\~тим,\~що [INFO] \~ [PERSON] [INFO] \~померла перебуваючи\~в лікарні\~в Краснодарському\~краї російській\~федерації.\~ [PERSON] є\~матір`ю\~заявниці,\~яка постійно\~проживала в\~м.\~Сєвєродонецьк Луганської\~області. У червні 2023 року в [PERSON] стався інсульт, після чого її вивезли в лікарню Краснодарського краю російської федерації де вона була під наглядом лікарів в стаціонарі. Перебуваючи в стаціонарі її стан погіршився, а [INFO] вона померла. Про зазначені обставини їй стало відомо від сестри [PERSON] - [PERSON] , яка перебувала разом з нею. [PERSON] була кремована 24.07.2023 у м. Ростов-на-Дону російської федерації, після чого її прах було поховано на цвинтарі. Оскільки її мати померла на території російської федерації, вона не має змоги отримати Лікарське свідоцтво про смерть та інші документи, що дадуть змогу для державної реєстрації смерті її матері компетентним органом виконавчої влади України та отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразку. В судовому засіданні заявник заяву підтримала з підстав викладених у ній, та просила суд її задоволити. Представник заінтересованої особи Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Розглянувши справу суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Серед таких юридичних фактів ч. 1 ст. 315 ІІПК України визначений факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8). Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , у відомостях про батьків [PERSON] значиться матір`ю, що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . 13.08.1989 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Таким чином, Судом встановлено, що [PERSON] являється матір`ю заявника [PERSON] . [INFO] [PERSON] [INFO] померла перебуваючи в лікарні в Краснодарському краї російській федерації, про що свідчить медичне свідоцтво про смерть. 24.07.2023 [PERSON] була кремована у м.Ростов-на-Дону російської федерації, що стверджується довідкою про кремацію. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Така ж позиція щодо розгляду даної категорії справ викладена у п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме: суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявника, при цьому заявник позбавлена можливості зареєструвати факт смерті матері у позасудовому порядку, а тому її заява підлягає до задоволення. Враховуючи викладене та

Outcome: approved