Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

07.12.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.10.2022 року, згідно якого з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.09.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач просив визначити аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилався на погіршення його матеріального стану та здоров`я. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що на сьогоднішній день у позивача погіршився стан здоров`я, він потребує постійного лікування, не працює та отримує дохід лише у вигляді соціальної допомоги в розмірі 1866,25 грн. на місяць. На теперішній час позивач проходить лікування за межами України, яке оплачують його родичі. Відповідач у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заявленого позову, оскільки позивач працездатний, працює без оформлення трудових відносин і взмозі утримувати свою дитину. Дослідивши у судовому засіданні подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.10.2022 по справі №285/4773/22 позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.09.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Главою 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення та розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем надано докази на підтвердження його звернень до медичних закладів у зв`язку з різними захворюваннями. Разом з тим, суду не надано належних доказів на підтвердження стійкої втрати працездатності позивача, що позбавляє його можливості отримувати доходи на рівні, який був на час присудження аліментів у жовтні 2022 року. Позивачем надано суду копії фіскальних чеків на підтвердження оплати медичних послуг (двох процедур) на загальну суму 520,00 грн, а також придбання лікарських засобів на загальну суму 2722,70 грн. Суд також бере до уваги надану позивачем інформацію про його доходи, що складаються з соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (1866,25 грн. на місяць) та орендної плати за землю (1360,50 грн). Представник позивача у судовому засіданні визнав факт наявності у [PERSON] тимчасових заробітків до моменту погіршення стану його здоров`я. Пояснив, що на теперішній час позивач не працює та отримує грошову допомогу від родичів, які запросили його на лікування до Німеччини. Враховуючи стан здоров`я позивача та відсутність достовірної інформації про сукупний розмір його доходів, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дитини виходячи з її реальних потреб, рівня цін на товари та послуги в Україні, а також з урахуванням обов`язку обох батьків забезпечити частину витрат на утримання дитини. Суд визнає частково обгрунтованими посилання позивача на скрутний матеріальний стан, що не дозволяє йому сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. За таких обставин, суд зменьшує розмір аліментів до 2500 грн. У випадку збільшення встановленого законом прожиткового мінімуму розмір визначених судом аліментів не може бути меньшим ніж 50 % розміру такого прожиткового мінімуму. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, суд покладає судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073 грн 60 коп на позивача та відповідача в рівних частинах. Клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору суд визнає таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: partial