Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06 травня 2006 року між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зловживання чоловіком спиртними напоями, зникнення почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, разом не проживають і не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON] . Позивачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку повідомлення у додаток «Viber» згідно заявки та судових документів до електронного кабінета, але в судове засідання не з`явилась, в заяві від 01.02.2024р. просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, відзиву на позов не подав, надавши заяву від 06.02.2024р., в якій просить розглядати справу в його відсутність та заперечень проти розірвання шлюбу не має. Неявка в судове засідання належним чином сповіщених сторін у відповідності до положень ч.1 ст.223 ЦПК України в даному випадку не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка ; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 06 травня 2006 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Височанською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №03. Від даного шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, явку в судове засідання проігнорували, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи, що право вибору прізвища після припинення шлюбу є дискреційним правом самої позивачки, то після розірвання шлюбу позивачці за її клопотанням слід залишити прізвище [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved