Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Колтоновський О.О. подав до суду позовну заяву до [PERSON] (відповідач), у якій просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яке складається з: житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно з технічним паспортом від 25 серпня 2023 року, що розташовані в [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що будинковолодіння [ADDRESS] рахувалося колгоспним двором і станом на 30.06.1990 в будинку були зареєстровані і проживали: голова двору - [PERSON] , помер [INFO] ; дружина голови двору - [PERSON] , померла [INFO] ; донька - [PERSON] , проживає у господарстві; зять - [PERSON] , помер [INFO] ; онука - [PERSON] , проживає у господарстві. Оскільки цей житловий будинок належить до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15.04.1991 членами цього колгоспного двору були зазначені особи, тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких мав рівну частку у цьому будинку - по 1/5 частині. [INFO] помер голова колгоспного двору батько позивачки [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . До дня його смерті та на день смерті у спадковому житловому будинку постійно проживали та були прописані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Від імені [PERSON] у виконкомі Зарічанської сільської ради було посвідчено заповіт в користь дочки [PERSON] . На день смерті [PERSON] разом з ним проживала і була зареєстрована також непрацездатна дружина [PERSON] , яка у передбаченому статтями 1269, 1273 ЦК України відмовилася від спадкування обов`язкової частки в спадщині на користь спадкоємця за заповітом (доньки) [PERSON] шляхом складення відповідної заяви-відмови від 01.02.2008. Відтак, 1/5 частка спадкового майна у майні колгоспного двору, що належала [PERSON] , перейшла за заповітом у власність позивачки і вона почала фактично користуватися майном. Загальна сума її спадкового майна разом з власною 1/5 часткою становила 2/5 частки. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . До дня смерті та на день смерті [PERSON] у спадковому житловому будинку постійно проживали та були прописані [PERSON] та [PERSON] . Від імені [PERSON] у виконкомі Зарічанської сільської ради заповіт не посвідчувався. Відтак, з урахуванням її належності до першої черги спадкування за законом та відсутності інших осіб, 1/5 частка спадкового майна у майні колгоспного двору, що належала чоловікові позивачки [PERSON] , перейшла за законом у її власність та вона почала фактично користуватися майном. Загальна сума її спадкового майна становила 3/5 частки. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . До дня смерті та на день смерті [PERSON] у спадковому житловому будинку постійно проживали та були прописані [PERSON] та [PERSON] . Від імені [PERSON] у виконкомі Зарічанської сільської ради заповіт не посвідчувався. З огляду на прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] за законом, загальна сума її спадкового майна становила 4/5 частки. Остання 1/5 частка майна колгоспного двору належить доньці позивачки [PERSON] . [PERSON] відмовилася від 1/5 частки майна колгоспного двору на її користь, тому наявні передумови для визнання за нею права власності на 5/5 частки, тобто на усе майно колгоспного двору. 26.10.2023 та 05.01.2024 позивачка зверталася до нотаріуса Жидачівської ДНК із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у їх видачі через належністю будинку до категорії колгоспного двору. Відповідачка правом на подання відзиву не скористалася. Позивачка та її представник у підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог, відсутність заперечення проти ухвалення рішення на користь позивачки та розуміння наслідків визнання позову. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивачки подано клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи (а.с.65), заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивачки, підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.67-69). Відповідачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог, відсутність заперечення проти ухвалення рішення на користь позивачки та розуміння наслідків визнання позову (а.с.64). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 22.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.58-59). Ухвалою підготовчого засідання від 15.02.2024 постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.70). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивачки посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] одружились 24.11.1952, після одруження дружині змінено прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження від 27.11.1952 (а.с.27). 18.09.1956 виконавчим комітетом Жидачівського районної ради депутатів надано [PERSON] дозвіл № 95 на будівництво житлового будинку в с. Дем`янка-Лісна згідно з планом Б-25, затвердженим виконавчим комітетом сільської ради № 20/7-1956, загальною площею 54 кв. м. (а.с.13) [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження від 24.01.1960 (а.с.28). За змістом виписки з рішення виконавчого комітету Жидачівської районної ради депутатів від 21.06.1984 № 188 [PERSON] дозволено будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] на виділеній земельній ділянці площею 1200 м. кв. з видачею будівельного паспорту (а.с.14). Згідно зі свідоцтвом на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР від 21.06.1984 земельна ділянка площею 1200 м. кв. виділена [PERSON] під забудову з земель присадибного фонду на підставі рішення Зарічанської сільської ради від 26.10.1983 № 74. Забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Жидачівської районної ради народних депутатів від 21.06.1984 №188 (а.с.15-16). Відповідно до дозволу Держархбудконтролю в Жидачівському районі від 13.07.1984 №58 [PERSON] дозволено приступити до закладки фундаментів індивідуального одноповерхового будинку за проектом ОБ-М-4/79 та господарської будівлі за проектом №ГБ-І-76 згідно з планом земельної ділянки по [ADDRESS] на підставі рішення Жидачівської районної ради від 21.06.1984 №188 та акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 13.06.1984 (а.с.17). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.09.1985 у с. Пісочне Миколаївського району Львівської області, після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 07.09.1985 (а.с.29). [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження від 17.10.1987 (а.с.38). Рішенням Зарічанської сільської ради народних депутатів від 14.04.1995 вирішено оформити право власності на житловий будинок в [ADDRESS] на [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Відповідно до витягу № 196 від 03.05.1995 з погосподарської книги [ADDRESS] рахується житловий будинок на праві часткової власності за: [PERSON] - відмовився від частки в користь [PERSON] ; [PERSON] - відмовилася від частки в користь [PERSON] ; [PERSON] - відмовилася від частки в користь [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] (а.с.24). Згідно з витягом № 197 від 03.05.1995 з погосподарської книги с. Дем`янка- Лісна та випискою з погосподарської книги від 17.11.2023 за № 511, виданою Жидачівською міською радою, в погосподарській книзі №7 с. Дем`янка-Лісна Жидачівського району Львівської області будинковолодіння [ADDRESS] рахувалося колгоспним двором і станом на 30.06.1990 в будинку були зареєстровані і проживали: голова двору - [PERSON] , помер [INFO] ; дружина голови двору - [PERSON] , померла [INFO] ; донька - [PERSON] , проживає у господарстві; зять - [PERSON] , помер [INFO] ; онука - [PERSON] , проживає у господарстві (а.с.24, 26). [PERSON] 28.03.2003 склав заповіт, посвідчений секретарем Зарічанської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 31, за змістом якого [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день його смерті і на що за законом матиме право, а також грошові кошти на банківських рахунках заповів доньці, [PERSON] (а.с.32). [PERSON] помер [INFO] у с.Дем`янка-Лісна Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 04.07.2007 (а.с.30). Відповідно до довідки Жидачівської міської ради від 11.12.2023 року № 545 [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] до дня смерті - [INFO] . До дня смерті та на день смерті [PERSON] у спадковому житловому будинку постійно проживали та були прописані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Від імені [PERSON] у виконкомі Зарічанської сільської ради було посвідчено заповіт в користь дочки [PERSON] . Заповіт посвідчено 28.03.2003 (реєстр. № 31) (а.с.31). [PERSON] заявою від 01.02.2008, зареєстрованою в реєстрі за №36, повідомила, що їй відомо про відкритя спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та про належну їй обов`язкову частку в спадщині. Строк на прийняття спадщини нею пропущено, продовжувати через судові органи не буде так як на дану спадщину не претендує і не суперечить відносно видачі свідоцтва про право на спадщину дочці [PERSON] . Крім цього повідомила, що майно є особистою власністю померлого (а.с.33). [PERSON] помер [INFO] у с.Дем`янка-Лісна Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 31.03.2008 (а.с.34). Відповідно до довідки Жидачівської міської ради від 11.12.2023 за № 546 [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] до дня смерті - [INFO] . До дня смерті та на день смерті [PERSON] у спадковому житловому будинку постійно проживали та були прописані [PERSON] (теща) та [PERSON] (дружина). Від імені [PERSON] у виконкомі Зарічанської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.35). [PERSON] померла [INFO] у с.Дем`янка-Лісна Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 02.09.2013 (а.с.36). Довідкою Жидачівської міської ради від 11.12.2023 року за №547 встановлено, що [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] до дня смерті - [INFO] . До дня смерті та на день смерті [PERSON] у спадковому житловому будинку постійно проживали та були прописані [PERSON] (донька) та [PERSON] (онука). Від імені [PERSON] у виконкомі Зарічанської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.37). Відповідно до свідоцтва про шлюб від 28.08.2013 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.08.2013 у Зарічанській сільській ради Жидачівського району Львівської області (а.с.39). Згідно із заявою, зареєстрованою в реєстрі за №40, [PERSON] не претендує на належну їй за законом частку в колгоспному дворі, який знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.40, 66). Відповідно до Технічного паспорта від 15.09.2023, на житловий будинок садибного типу, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 75,3 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м., разом з приналежними господарськими будівлями і спорудами (літньою кухнею «Б-1», сараєм «В-1», сараєм «Г-1», сараєм «Д-1», погребом «Е-1», вбиральнею «З-1», воротами з хвірткою №1, огорожею №2, огорожею №3, колодязем питним «№4» (а.с.41-44). Постановою завідувача Жидачівською ДНК від 26.10.2023 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті її батьків, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлі не є його останніми членами (а.с.50). Постановою завідувача Жидачівською ДНК від 05.01.2024 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом (а.с.51). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права власності на майно у порядку спадкування за заповітом, за законом та як члена колгоспного двору і неможливістю належного юридичного оформлення цього права у позасудовому порядку через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 697-XII) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. Згідно з частиною 2 статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 15 квітня 1991 року набув чинності Закон № 697-XII, яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Положення статей 17, 18 Закону № 697-XII щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітні та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15.04.1991, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Так, згідно з приписами частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частина 2 статті 1223 ЦК України). Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень частини 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Також, суд застосував норми статей 1216, 1218, 1220, 1233, 1258 ЦК України, які передбачають поняття спадкування, склад спадщини та її відкриття, поняття заповіту та черговість спадкування за законом. Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Станом на 30.06.1990 у цьому будинку були зареєстровані [PERSON] - голова колгоспного двору, [PERSON] - дружина голови двору, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онука. Станом на 15.04.1991 ці особи залишалися членами колгоспного двору. За життя [PERSON] 28.03.2003 зробив особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне йому на день смерті майно заповів [PERSON] . Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, до складу якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (у тому числі право власності на 1/5 частину спірного житлового будинку). З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за заповітом за правилами, встановленими ЦК України. [PERSON] є єдиною спадкоємицею, визначеною у заповіті. На час відкриття спадщини вона постійно проживала разом зі спадкодавцем (батьком [PERSON] ) та не заявляла про відмову від спадщини. Дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] зважаючи на її вік на час відкриття спадщини мала право на обов`язкову частку у спадковому майні, однак відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, про що подала відповідну заяву. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробив. Після його смерті [INFO] відкрилася спадщина, до складу якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (у тому числі право власності на 1/5 частину спірного житлового будинку). З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за законом за правилами, встановленими ЦК України. Позивачка [PERSON] як дружина спадкоємицями та відповідачка [PERSON] як його дитина є спадкоємицями першої черги за законом, однак лише [PERSON] постійно проживала разом зі спадкодавцем та не заявляла про відмову від спадщини. Фактичних даних, які б свідчили про прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] у будь-який визначений законом спосіб, матеріали справи не містять. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила. Після її смерті [INFO] відкрилася спадщина, до складу якої входили належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право власності на 1/5 частину спірного житлового будинку). З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за законом за правилами, встановленими ЦК України. Позивачка [PERSON] як дитина спадкодавиці є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, постійно проживала разом зі спадкодавицею та не заявляла про відмову від спадщини. Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак той відмовив їй у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки спірний житловий будинок [ADDRESS] , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлі не є його останніми членами. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Суд зауважує, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] та єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] і [PERSON] , постійно проживала з ними на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від спадщини, відтак в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після їх смерті. Інших спадкоємців, які б не втратили право на спадщину після смерті цих осіб і претендували на неї, судом не встановлено. Таким чином, позивачка [PERSON] має обґрунтоване право власності на 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом та законом, а також безумовне право власності на 1/5 частину цього будинку як член колишнього колгоспного двору. Також, суд звертає увагу на те, що відповідачка [PERSON] хоч і була станом на 30.06.1990 зареєстрована у вказаному спірного житловому будинку і станом на 15.04.1991 залишалася членом колгоспного двору, однак не претендує на майно цього колгоспного двору, про що ствердили у поданій нею заяві. Відтак, її частка (1/5) переходить до тих членів колгоспного двору, які не заявляли про не претендування на частку у ньому, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З огляду на те, що право на цю частку також увійшло до складу спадщини після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , виходячи з викладених вище мотивів, її успадкувала саме [PERSON] . Отже, підсумовуючи наведене, суд виснує, що [PERSON] має обґрунтоване право власності на цілий житловий будинок, разом з приналежними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом, за законом, а також як член колгоспного двору, однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1233, 1235, 1236, 1261, 1268, 1273, 1296 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved