Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Описова частина. Короткий зміст позову. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ТзОВ «Кредіт Партнерс» про визнання припиненими зобов`язань за кредитними та іпотечними договорами; третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іпатова М.М., Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Лірниченко Н.М. Обгрунтовує позивач позов і тим, що 09.08.2005 року [PERSON] та АКІБ «УКРСИББАНК» (правонаступник АТ «УКРСИББАНК») уклали кредитний договір №219/138/05, відповідно до якого позичальник [PERSON] отримав кредит у розмірі 14 000,00 дол. США. Стверджує, що для забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором від 09.08.2005 року, вона, [PERSON] та АКІБ «УКРСИББАНК» уклали договір іпотеки №219/138/05, предметом якого є нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчено нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Лірниченко Н.М. 09.08.2005 р., зареєстровано в реєстрі за №4177; накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, зареєстровано в реєстрі №4178, реєстраційний номер обтяження 2270305. 28.11.2005 року [PERSON] та АКІБ «УКРСИББАНК» уклали кредитний договір №219/223/05, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 6 000,00 дол. США. Вказує на те, що для забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, вона, [PERSON] та АКІБ «УКРСИББАНК» уклали договір іпотеки №219/223/05, предметом якого є нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , який нотаріально посвідчено нотаріусом Чернівецького міського Чернівецької області Іпатовою М.М. 28.11.2005 р. та зареєстровано в реєстрі №5990; накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, зареєстровано в реєстрі №5991, реєстраційний номер обтяження 2635142, реєстраційний номер обтяження 2635232. Разом з цим, вказує, що 21.03.2007 року, між нею, за прізвищем [PERSON] та АКІБ «УКРСИББАНК, було укладено договір про надання споживчого кредиту №11131006000, відповідно до якого вона отримала кредит у розмірі 10 000,00 дол. США. Зазначає, що на забезпечення виконання зобов`язання за договором 21.03.2007 року вона та АКІБ «УКРСИББАНК» уклали договір іпотеки №50268, предметом якого є нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено нотаріусом Чернівецького міського нотаріального окруту Чернівецької області Іпатовою М.М. 21.03.2007 р., зареєстровано в реєстрі №763; накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, зареєстровано в реєстрі №764, реєстраційний номер обтяження 4672594. Окрім наведеного, мотивує позов тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.12.2009 р. у справі №2-3936 від 2009 р. було задоволено позов AKIБ «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитними договорами №219/138/05 від 09.08.2005 р., №219/223/05 від 28.11.2005 р. в загальній сумі 59548,10 грн., всього за рішенням від 25.12.2009 р. у справі №2-3936 2009 р. стягнуто суму у розмірі 61423,58 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.03.2010 р. у справі №2-988 2010 р. було задоволено позов AKIБ «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11131006000 від 21.03.2007 р. в сумі 67608,76 грн., всього за рішенням від 11.03.2010 р. у справі №2-988 2010 р. стягнуто суму у розмірі 68404,85 грн. Вказує на те, що борги за вищевказаними кредитними договорами (за вищевказаними рішеннями) були продані первісним кредитором АКБ «УкрСиббанк» новому кредитору ТОВ "Кей-Колект", у зв`язку з чим було замінено сторону стягувача за рішенням суду про стягнення боргу. Зазначає, що 17.12.2021 року між ТОВ "Кей-Кодект" та ТОВ "Кредіт Партнерс" був укладений Договір №17/12/21 про відступлення права вимоги та Договір відступлення прав вимоги, що посвідчений приватним нотаріусом Душинською Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №3095, за яким права вимоги за всіма вищезазначеними кредитними договорами та іпотечними договорами перейшли до ТОВ "Кредіт Партнерс". Стверджує, що борги за кредитним договором №219/138/05 від 09.08.2005 р., №219/223/05 від 28.11.2005 р., визначений у рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці №2-3936/2009 від 25.12.2009 р. у розмірі 61 423,60 грн. та за кредитним договором №11131006000 від 21.03.2007 р., визначений у рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці №2-988 /2010 віл 11.03.2010 р. у розмірі 68 404,90 грн. були повністю сплачені, що підтверджується відповідними квитанціями. Стверджує, що у зв`язку зі сплатою боргу в повному обсязі, зобов`язання за кредитними договорами №219/138/05 від 09.08.2005 р., №219/223/05 від 28.11.2005 р., укладеними з [PERSON] , та кредитним договором №11131006000 від 21.03.2007 р., укладеним з [PERSON] є припиненими, а тому вважає, що наявні правові підстави для припинення іпотеки за договорами іпотеки від 05.08.2005 року, від 28.11.2005 року та 21.03.2007 року, як похідних зобов`язань від вищезазначених кредитних договорів, в силу припинення основного зобов`язання. Позивачка зазначає, що вона звернулася до ТОВ "Кредіт Партнерс", як Іпотекодержателя за іпотечними договорами, з проханням звернутися до компетентного органу та вчинити всі необхідні дії для припинення іпотеки та всіх інших обтяжень належних [PERSON] , стверджує, що даний лист був отриманий відповідачем, однак ТОВ "Кредіт Партнерс" не вчинило дій щодо припинення іпотеки. Просить визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором №219/138/05 від 09 серпня 2005 р., укладеним між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк»; визнати припиненими зобов`язання [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON] ), як іпотекодавця за договором іпотеки №219/138/05 від 09 серпня 2005 року; зняти заборону відчуження квартири №17 ; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 2270305 від 09 серпня 2005 року та виключити із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №45856832 від 09 серпня 2005 року (реєстраційний номер іпотеки №2270332 від 09 серпня 2005 року в Державному реєстрі іпотек). Визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором №219/223/05 від 28 листопада 2005 р., укладеним між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанк»; визнати припиненими зобов`язання [PERSON] ( [PERSON] ), як іпотекодавця за договором іпотеки №219/223/05 від 28 листопада 2005 року; зняти заборону відчуження квартири №17, в буд. №5а ; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 2635142 від 28 листопада 2005 року та виключити із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №45850691 від 28 листопада 2005 року. Визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором №11131006000 від 21 березня 2007 р., укладеним між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанк»; визнати припиненими зобов`язання [PERSON] ( [PERSON] ), як іпотекодавця за договором іпотеки №50268 від 21 березня 2007 року; зняти заборону відчуження квартири №17 ; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 4672594 від 21 березня 2007 року та виключити із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №45782405 від 21 березня 2007 року. А також просить з відповідача понесені у даній справі судові витрати в розмірі 15221,00 грн., що складаються зі сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу. Рух по справі та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.09.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.10.2023 року закрито підготовче провадження по справі. Представник позивача [PERSON] , адвокат Павалюк Г.В. у судовому засіданні стверджувала, що боржники належним чином виконали свої зобов`язання за кредитним договором та сплатили всі кредити, а тому їх зобов`язання за договорами припинилися в момент їх виконання, та як наслідок припинилися зобов`язання за договорами іпотеки. Враховуючи викладене, просила задовольнити позов у повному обсязі Представник відповідача ТзОВ «Кредіт Партнерс», адвокат Лабік Г.І. у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що відповідачем позовні вимоги були виконані, оскільки зобов`язання за спірним кредитним договором та іпотечними договорами були припинені. Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву в якій зазначив, що вважає позов обґрунтованим, оскільки борг за кредитами був сплачений в повному обсязі, відповідно підстав для подальшого існування іпотеки немає. Просив розглядати справу за його відсутності. Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іпатова М.М. та приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Лірниченко Н.М. у судове засідання не з`явилися, до суду ними були скеровані заяви про розгляд справи за їх відсутності. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статтей 3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд зважає на наступне. Досліджені судом докази та застосовані норми права. Судом встановлено, що 09 червня 2017 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені Серії [NUMBER] від 09.06.2017 року, актовий запис №77 (а.с.15). Згідно свідоцтва про зміну імені від 29.11.2014 року Серії [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] змінив ім`я на « [PERSON] », про що зроблено відповідний актовий запис №223 (а.с.16). Згідно свідоцтва про зміну імені від 29.03.2022 року Серії [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] змінив ім`я на « [PERSON] », про що зроблено відповідний актовий запис №36 (а.с.17). 09.08.2005 року [PERSON] та АКІБ «УКРСИББАНК» (правонаступник АТ «УКРСИББАНК») уклали кредитний договір №219/138/05, відповідно до якого позичальник [PERSON] отримав кредит у розмірі 14 000,00 дол. США. (а.с.18-20). Для забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором від 09.08.2005 року [PERSON] та АКІБ «УКРСИББАНК» уклали договір іпотеки №219/138/05, предметом якого є нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчено нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Лірниченко Н.М. 09.08.2005 р., зареєстровано в реєстрі за №4177; накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, зареєстровано в реєстрі №4178, реєстраційний номер обтяження 2270305. (а.с.21-22). 28.11.2005 року [PERSON] та АКІБ «УКРСИББАНК» уклали кредитний договір №219/223/05, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 6 000,00 дол. США (а.с.23-25). Для забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором [PERSON] та АКІБ «УКРСИББАНК» уклали договір іпотеки №219/223/05, предметом якого є нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , який нотаріально посвідчено нотаріусом Чернівецького міського Чернівецької області Іпатовою М.М. 28.11.2005 р. та зареєстровано в реєстрі №5990; накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, зареєстровано в реєстрі №5991, реєстраційний номер обтяження 2635142, реєстраційний номер обтяження 2635232 (а.с.26-27). 21.03.2007 року між [PERSON] та АКІБ «УКРСИББАНК» було укладено договір про надання споживчого кредиту №11131006000, відповідно до якого вона отримала кредит у розмірі 10 000,00 дол. США (а.с.28-31). На забезпечення виконання зобов`язання за договором 21.03.2007 року [PERSON] та АКІБ «УКРСИББАНК» уклали договір іпотеки №50268, предметом якого є нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іпатовою М.М. 21.03.2007 р., зареєстровано в реєстрі №763; накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, зареєстровано в реєстрі №764, реєстраційний номер обтяження 4672594 (а.с.32-33). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.12.2009 р. у справі №2-3936 2009 р. було задоволено позов AKIБ «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитними договорами №219/138/05 від 09.08.2005 року та №219/223/05 від 28.11.2005 р. в загальній сумі 59548,10 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,48 грн., витрати на ІТЗ у розмірі 120 грн, витрати за розміщення оголошення у розмірі 150 грн. Стягнуто з [PERSON] неустойку за вказаними кредитними договорами у розмірі 1000 грн. Всього за рішенням від 25.12.2009 р. у справі №2-3936 2009 р. стягнуто суму у розмірі 61423,58 грн. (а.с.34-36). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.03.2010 р. у справі №2-988 2010 р. було задоволено позов AKIБ «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №311131006000 від 21.03.2007 р. в сумі 67608,76 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 676,09 грн., витрати на ІТ3 у розмірі 120 грн. Всього за рішенням від 11.03.2010 р. у справі №2-988 2010 р. стягнуто суму у розмірі 68404,85 грн. (а.с.37). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.09.2015 р. у справі №2-3936 було замінено стягувача за виконавчим листом 2-3936/09 від 21.01.2010 р. з АКБ «УкрСиббанк» на ТОВ "Кей-Колект" (а.с.38-39). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.01.2015 р. у справі №2-988/2010 було замінено стягувача за виконавчим листом 2-988 від 30.03.2010 р. з АКБ «УкрСиббанк» на ТОВ "Кей-Колект" (а.с.40). 15.12.2015 р. Шевченківським ВДВС м. Чернівці було відкрито виконавче провадження ВП 49661935 з виконання виконавчого листа №2-3936 від 21.01.2010 p. (а.с.41). 15.12.2015 р. Шевченківським ВДВС м. Чернівці було відкрито виконавче провадження ВП 49662213 з виконання виконавчого листа №2-988 від 30.03.2010 p. (а.с.42). 27.06.2017 р. Чернівецьким міським ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу y виконавчому провадженні ВП 49661935 з виконання виконавчого листа №2-3936 від 21.01.2010 р., у зв`язку з відсутністю у боржника майна на котре можна було б звернути стягнення (а.с.43). 27.06.2017 р. Чернівецьким міським ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу виконавчому провадженні ВП 49662213 з виконання виконавчого листа No 2-988 від 30.03.2010 р., у зв`язку з відсутністю у боржника майна на котре можна було б звернути стягнення (а.с.44). Між ТОВ "Кей-Кодект" та ТОВ "Кредіт Партнерс" 17.12.2021 року був укладений Договір №17/12/21 про відступлення права вимоги та Договір відступлення прав вимоги, що посвідчений приватним нотаріусом ЧМНО Душинською Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №3095, за яким права вимоги за кредитними договорами №219/138/05 від 09.08.2005 р., №219/223/05 від 28.11.2005 р., укладеними з [PERSON] , та кредитним договором №11131006000 від 21.03.2007 р., укладеними з [PERSON] , та іпотечними договорами зареєстрованими в реєстрі №4177 від 09.08.2005 р., №5990 від 28.11.2005 р., №763 від 21.03.2007 р., укладеними з [PERSON] , - перейшли до ТОВ "Кредіт Партнерс" (а.с.45-48). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що до реєстру були внесені записи про: іпотеку №45856832 (договір іпотеки №4177); іпотеку №45850691 (договір іпотеки №5990); іпотеку №45782405 (договір іпотеки №763) (а.с.49-51). 20 червня 2023 року директором ТзОВ «Кредіт Партнерс» було надано відповідь на адвокатський запит та надано засвідчені копії документів, що підтверджують перехід прав кредитора та іпотекодержателя до ТОВ "Кредіт Партнерс", та листом від 20.06.2023 р. повідомлено банківські реквізити для сплати кредитної заборгованості (а.с.52). Згідно квитанції №204 від 25.07.2023 р. на користь ТОВ "Кредіт Партнерс" було сплачено борг за кредитним договором №219/138/05 від 09.08.2005 р., №219/223/05 від 28.11.2005 р., визначений у рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці №2-3936/2009 від 25.12.2009 р. у повному обсязі у розмірі 61 423,60 грн. (а.с.53). Згідно квитанції №202 від 25.07.2023 р. на користь ТОВ "Кредіт Партнерс" було сплачено борг за кредитним договором №11131006000 від 21.03.2007 р., визначений у рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці №2-988/2010 від 11.03.2010 р. у повному обсязі у розмірі 68 404,90 грн. (а.с.54). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав 356078232, вбачається, що іпотека №45856832 (договір іпотеки №4177) - припинена (а.с.124-125). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав 356078539, вбачається, що обтяження 52702601 (№4518) - припинено (а.с.126-127). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав 356080146, вбачається, що обтяження 52702784 (№4518) - припинено (а.с.128-129). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав 356079848, вбачається, що обтяження 52702757 (№4518) - припинено (а.с.130-131). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав 356080057, вбачається, що іпотека №45782405 (договір іпотеки №763) - припинена (а.с.132-133). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна, на квартиру [ADDRESS] накладено обтяження (реєстраційний номер обтяження: 10694290) у вигляді арешту нерухомого майна (а.с.142). Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Однією з таких підстав припинення зобов`язання, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Припинення зобов`язань за кредитним договором його повним виконанням є підставою для задоволення вимог про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання на підставі виконання. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року по справі № 263/8216/20 (провадження № 61-9100св21) зазначено, що встановивши факт припинення зобов`язання за договором кредиту внаслідок його повного виконання, а також те, що права кредитора в спірних правовідносинах підлягають захисту в порядку пред`явлення вимог на підставі статті 625 ЦК України, які виникають на підставі закону, а не договору та, відповідно, не забезпечені іпотекою, суд першої інстанції зробив правильний висновок про визнання зобов`язань за договором іпотеки припиненими. З матеріалів справи, вбачається, що попередній кредитор АКІБ «УкрСиббанк» використав своє право, надане йому частиною другою статті 1050 ЦК України та змінив строк виконання основного зобов`язання, звернувшись до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовами про стягнення заборгованості за кредитними договорами, та за наслідками таких дій банку суд у справі №2-3936/2009 ухвалив заочне рішення 25 грудня 2009року, та у справі №2-988/2010 ухвалив заочне рішення 11 березня 2010 року, які 25 липня 2023 р. були виконані боржниками у повному обсязі, що підтверджується банківськими квитанціями №202 та №204 від 25.07.2023 року, копії яких містяться в матеріалах справи. Таким чином, у зв`язку зі сплатою боргу в повному обсязі, зобов`язання за кредитними договорами №219/138/05 від 09.08.2005 р., №219/223/05 від 28.11.2005 р., укладеними з [PERSON] , та кредитним договором №11131006000 від 21.03.2007 р., укладеним з [PERSON] , - є припиненими. Колегія суддів Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2022 року по справі № 263/8216/20 (провадження № 61-9100св21) також процитувала висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 26 січня 2022 року в справі № 127/26402/20 (провадження № 61-12159св21) з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, (провадження № 14-88цс19), якими зроблено наступний висновок, що: "Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку", пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору). Верховний Суд виходить з того, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив, що свої зобов`язання за договором про іпотечний кредит боржник виконав в повному обсязі та належним чином, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Крім того, суди правильно врахували, що на момент звернення до суду із цим позовом відповідачем так і не було вчинено дій щодо припинення іпотеки у зв`язку із повним погашенням боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою, а обов`язок в іпотекодавця щодо безпосереднього звернення до іпотекодержателя із заявою про припинення обтяження відсутній". Як вбачається зі змісту Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки). Частиною друтою статті четвертої Закону України «Про іпотеку», передбачено, що іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Судом встановлено, що позивачка звернулася до ТОВ "Кредіт Партнерс", як Іпотекодержателя за іпотечними договорами, з проханням звернутися до державного реєстратора, належного нотаріуса, або іншого компетентного органу та вчинити всі необхідні та передбачені законом процесуальні дії для припинення іпотеки та всіх інших обтяжень належних [PERSON] , майнових прав на квартиру [ADDRESS] , котрі були зареєстровані у зв`язку з укладенням іпотечних договорів та договору про відступлення прав за іпотечними договорами. В матеріалах справи наявне підтвердження того, що вказаний лист був отриманий ТОВ "Кредіт Партнерс" 31.07.2023 року, однак на день звернення позивачем до суду з даним позовом ТОВ "Кредіт Партнерс" не вчинило дій щодо припинення іпотеки. В свою чергу, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання за договором таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом його визнання на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як визначено ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Запис про заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, що є власністю (Худіковської) [PERSON] , у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує право позивача на розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини другої статті 16 ЦК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття5 ЦПК України). У відповідності до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказамиє будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі`під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно достаті 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Що стосується заявленої позивачкою вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В силу вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. З поданих представником позивачки документів встановлено, що між позивачкою [PERSON] та адвокатом Павалюк Галиною Василівною 28 квітня 2023 року було укладено договір про надання правничої допомоги (а.с.57-58). Додатком №1 до Договору про надання правової допомоги встановлено розмір ставки адвокатського гонорару, згідно якого розмір ставки адвокатського гонорару за представництво клієнта в суді є фіксованою та становить 2000,00 грн./одне судове засідання - незалежно від його тривалості (а.с.59). З Розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (Додаток №2 до Договору про надання правової допомоги), вбачається, що адвокатом їй було надано правничу допомогу у вигляді написання (складання) позовної заяви, кількість витраченого часу - 6 год. - вартістю 12000,00 гривень (а.с.60), що також підтверджується актом наданих послуг від 28 серпня 2023 року (а.с.61). Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність). При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим. Таким чином, вказаними вище доказами підтверджено надання адвокатом Павалюк Галиною Василівною послуг з професійної правничої допомоги позивачці [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 28 квітня 2023 року, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 гривень, документально підтверджені. У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.263 ЦПК Україн исудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що певні обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial