Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Описова частина Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачки АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), яке є правонаступником ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулося до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачки, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило стягнути заборгованість за кредитним договором на загальну суму 18570,17 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачкою 30 вересня 2008 року був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання Заяви, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав, а відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, розмір якого у подальшому був збільшений до 8000,00 грн., на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 %, розмір яких у подальшому було збільшено до 43,2 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців з пролонгацією. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 01 листопада 2011 року у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками, яка склала загальну суму 18570,17 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачки, оскільки остання ухилилася від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору, що є порушенням прав позивача. Короткий зміст відзиву на позов До суду від представника відповідачки надійшов відзив, відповідно до якого представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що банківська карта була видана відповідачці на підставі заяви, в якій були зазначені умови кредитування, а саме, сума кредитного ліміту 500,00 грн., базова процентна ставка 36 %, строк дії ліміту, який відповідає строку дії картки, порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості, однак у позові зазначено про отримання відповідачкою кредиту у розмірі 8000,00 грн. Розрахунок заборгованості не може бути використаний судом в якості доказу. Короткий зміст відповіді на відзив на позов До суду від представниці позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою представниця позивача просила позов задовольнити, посилаючись на те, що Умовами договору визначено, що банк має право в будь-який момент збільшити кредитний ліміт. З виписки по рахунку вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, частково погашала заборгованість і знову користувалася кредитними коштами. Твердження відповідачки про незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Позиція та доводи учасників справ Представник позивача про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшло клопотання, в якому просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка та її представник про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явилися, але до суду від представника відповідачки надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідачки, просив відмовити у задоволенні позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи, встановлені судом Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 18, 19, 20, 21, 123-124, 125-127, 128) та [PERSON] (а.с. 16) відповідно до Заяви та Умов та Правил надання банківських послуг 30 вересня 2008 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позивач передав кредит відповідачці у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого у подальшому був збільшений до 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 %, розмір яких у подальшому було збільшено до 43,2 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців з пролонгацією (а.с. 8, 9, 10-15, 135). Відповідно до вказаної Заяви відповідачка зобов`язалася дотримуватись Умов та Правил надання банківських послуг. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 3.2. Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дав право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг, банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Згідно з пунктом 6.5. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, визначених договором. Клієнт зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором, за вимогою банку виконати зобов`язання по поверненню кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплаті винагороди банку (пункт 6.6. Умов). Відповідно до пункту 9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. В порушення умов зазначеного кредитного договору відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 01 листопада 2022 року з урахуванням заборгованості за простроченим тілом кредиту, простроченими відсотками склала загальну суму 18570,17 грн. (а.с. 103-104, 105-115). Факт користування відповідачкою [PERSON] кредитними коштами підтверджується випискою від 31 жовтня 2022 року (а.с. 136-143). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 2 статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Отже, акцептуючи пропозицію банку відповідачка своїм підписом у Заяві підтвердила, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору. Судом встановлено, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Вказаним договором про надання банківських послуг передбачено порядок та умови отримання кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами. [PERSON] , відповідачка у справі, підписавши 30 вересня 2008 року вказану Заяву погодилася, що підписана вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, складає між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір про надання банківських послуг, що свідчить про безумовною її згодою щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого позивачем та відповідачка зобов`язалася дотримуватись умов та правил надання банківських послуг. Судом встановлено, що згідно з умовами вказаного договору про надання банківських послуг позичальниця [PERSON] , відповідачка у справі, зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в повному обсязі у строки та на умовах передбачених у вказаному договорі. Всупереч умовам договору про надання банківських послуг, [PERSON] , відповідачка у справі, не виконала свого зобов`язання. Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідачкою у справі, та її представником адвокатом Бучацьким В.В. не спростовано факт укладення між сторонами договору про надання банківських послуг від 30 вересня 2008 року, та отримання відповідачкою кредитних коштів, внаслідок чого суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами. Згідно із статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідачка у справі, кредитні кошти отримала, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд, однак свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконала, тобто кредитні кошти не повернула. Доказів на спростування отримання кредиту в сумі 7416,94 грн. відповідачкою та її представником суду не надано, тому суд вирішує спір за наявними матеріалами у справі. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 01 листопада 2022 року становить 18570,17 грн., у тому числі: заборгованість за простроченим тілом кредиту 7416,94 грн., заборгованість за простроченими відсотками 11153,23 грн. (а.с. 103-104, 105-115). Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг від 30 вересня 2008 року відповідачкою та її представником суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за вказаним договором суду також не надано, чим не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказаний розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд не бере до уваги заперечення проти прозову, викладені у відзиві, про те, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження отримання відповідачкою кредиту у розмірі 8000,00 грн., а також те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути прийнятим судом в якості доказу, оскільки в порушення вимог статей 81, 83, 178 ЦПК України відповідачкою та її представником разом з відзивом не подано суду жодного доказу, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти вимог позову. Твердження представника відповідачки про необхідність підтвердження первинними документами\~бухгалтерського обліку господарських операцій наявності та розміру заборгованості не відповідають обставинам справи, оскільки кредитні кошти надавалися банком шляхом встановлення кредитного ліміту, який використовувався відповідачкою під час здійснення операцій з використанням відповідної банківської карти. Банком надано виписку з рахунку позичальниці, що відображає деталі операцій, проведених з використанням кредитних коштів, сум відповідних операцій та залишок на картці після відповідних операцій, що не спростовані відповідачкою та її представником. Суд зазначає, що виписка по картковому рахунку, яка міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідачки за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, провадження № 61-9618 св 19, від\~25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, провадження № 61-3689 св 21, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України враховуються судом. Заперечення представника відповідачки щодо відсутності доказів на підтвердження видачі кредиту у розмірі 8000,00 грн. спростовуються матеріалами справи, а саме довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , з якої чітко вбачається, що кредитний ліміт за картковим рахунком [NUMBER] збільшувався з 500,00 грн. до 7420,00 грн. (а.с. 135). Беручи до уваги, що відповідачка та її представник будучи обізнаними з матеріалами справи та позовними вимогами, оскільки від представника відповідачки до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, доказів на спростування позовних вимог суду не надали, обмежившись лиш поданням до суду відзиву без подання суду доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти вимог позову, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як вони обґрунтовані та доведені у судовому засіданні. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджено відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі статей 11, 207, 509, 525, 526, 527, 530, 610, 612, 626-628, 634, 638, 639, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved