Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

У вересні\~2023\~року позивач\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про зменшення\~розміру аліментів,\~в якій\~просить:\~-\~змінити розмір\~аліментів,\~що стягуються\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] на\~утримання дітей\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/3\~частки заробітку\~щомісячно,\~але не\~менше ніж\~50\~%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку,\~починаючи стягнення\~з 19\~червня 2017\~року і\~до повноліття\~дітей згідно\~рішення Баглійського\~районного суду\~м.\~Дніпродзержинська від\~10\~липня 2017\~року по\~справі №\~207/1539/17,\~зменшивши їх\~розмір до\~розміру 1/6\~(3/4)\~частини всіх\~видів заробітку/доходу\~щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною віку повноліття; - виконавчий лист, виданий 18 липня 2017 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, по справі № 207/1539/17 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - відізвати. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог вказав, що Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 січня 2018 року по справі № 207/2519/17 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06.03.2010 р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 59. Від шлюбу Сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 липня 2017 року по справі № 207/1539/17 з Позивача на користь Відповідача стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 19 червня 2017 року і до повноліття дітей. У відповідності до постанови Головного державного виконавця Південного відділу державної Виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 26.07.17 р. (ВП № 54349839, відкрите 26.07.17 р.) звернуто стягнення на доходи Позивача та постановлено здійснювати відрахування із доходів Позивача у відповідності до чинного законодавства на користь Відповідача; постановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплат [PERSON] , після відрахування податків проводити утримання у розмірі 50% з доходу боржника до погашення заборгованості, після проводити утримання в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 19.06.2017 року. Позивач належним чином щомісячно сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) Позивача на утримання спільної дитини від першого шлюбу, не маючи заборгованості по сплаті аліментів. Нажаль, станом на теперішній час у Позивача не має можливості сплачувати аліменти на користь Відповідача у розмірі у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку/доходу на місяць, оскільки на звернення з даним позовом сімейний та майновий стан Позивача змінився. Між Позивачем та [PERSON] Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Міністерства юстиції у Дніпропетровській області 18 серпня 2018 року зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 340; прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - « [PERSON] ». Від цього шлюбу подружжя (Позивач та його теперішня дружина) мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] .. Сім`я Позивача повністю знаходиться на його утриманні, оскільки дружина Позивача наразі не працює у зв`язку із введенням на всій території України воєнного стану та відсутністю можливості залишати з кимось із родичів дитину. Після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України Позивач з 25 лютого 2022 року був зарахований в ряди територіальної оборони, а з 30 квітня 2022 року - зарахований до лав Національної гвардії України (ВЧ НГУ № 3054 код ЄДРПОУ - [NUMBER] ) та отримує мінливий дохід. На даний час Позивач не має можливості витрачати кошти у такому ж розмірі на утримання його доньки як на утримання дітей від першого шлюбу. Враховуючи зазначене Позивач вважає доцільним зменшити розмір аліментів, стягуваних на утримання дітей від першого шлюбу до 1/6 (3/4) частини всіх видів його заробітку, так як в цьому випадку всі його діти будуть в рівному матеріальному становищі. Отже, Позивач вважає, що оскільки його теперішнє сімейне та матеріальне становище змінилось, наявна необхідність утримувати третю дитину і дружину - є всі підстави для зменшення розміру аліментів, стягуваних за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 липня 2017 року по справі № 207/1539/17. Враховуючи його розмір заробітної плати, введення на території України воєнного стану, відсутність у Позивача можливості отримувати більший дохід/заробіток, зростання цін на продукти харчування та товари першої необхідності, зростання тарифів на комунальні послуги та ін.,- всі ці обставини дуже суттєво впливають на майновий стан Позивача. Крім того, стан здоров`я та матеріальне становище спільних дітей Сторін - задовільні. Діти забезпечені усім необхідним, мешкають у належних умовах, харчуються добре, належним чином одягнені, відвідують школу, будь-які нарікання на неналежний стан здоров`я чи зовнішній вигляд спільних дітей Сторін з боку представників виховних чи медичних закладів - відсутні, тобто спільні діти Сторін мають звичайне нормальне належне життя та умови. На жаль у Позивача немає можливості надати інформацію чи докази про офіційне працевлаштування Відповідача та розмір її заробітку, оскільки, згідно ст. 10 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», забороняється доступ сторонніх осіб до відомостей про іншу особу, зібраних відповідно до чинного законодавства державними органами, організаціями і посадовими особами. Отже, з урахуванням вищевикладеного, сума стягуваних аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку/доходу щомісячно на утримання дітей Позивача від 1-го шлюбу, нажаль зараз є достатньо великою для Позивача. Позивач вважає дані позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили відмовити в задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 січня 2018 року по справі № 207/2519/17 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06.03.2010 р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 59. Від шлюбу Сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та № [NUMBER] . Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 липня 2017 року по справі № 207/1539/17 з Позивача на користь Відповідача стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 19 червня 2017 року і до повноліття дітей. У відповідності до постанови Головного державного виконавця Південного відділу державної Виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 26.07.17 р. (ВП № 54349839, відкрите 26.07.17 р.) звернуто стягнення на доходи Позивача та постановлено здійснювати відрахування із доходів Позивача у відповідності до чинного законодавства на користь Відповідача; постановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплат [PERSON] , після відрахування податків проводити утримання у розмірі 50% з доходу боржника до погашення заборгованості, після проводити утримання в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 19.06.2017 року. Відповідно до свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] про що Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Міністерства юстиції у Дніпропетровській області 18 серпня 2018 року складено відповідний актовий запис № 340; прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - « [PERSON] ». Згідно до\~свідоцтва про\~народження серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого Південним відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) станом на 04.10.2023 рік [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 172 104 грн. 14 коп.. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . Згідно з ч.1, ч.2 та ч.5\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У ч.1 ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~ст.181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч.3 ст.181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.1\~ст.192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно правового висновку викладеного в постанові Верховного Суду від 28.05.2021 року у справа №715/2073/20 зміна сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу з [PERSON] має доньку [PERSON] , [INFO] , а тому на його утриманні перебувають троє малолітніх дітей. Ст. 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та ч.2\~ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2\~ст.78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст.80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ч.1\~ст.89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 10.07.2017 року у справі № 207/1539/17\~розмір стягнення аліментів було встановлено 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу). Разом з тим, відповідно до наданих довідок Пенсійним фондом України форми ОК-5 та ОК-7, з 2022 року доходи [PERSON] значно збільшились, тобто матеріальне становище не лише не змінилось, а навпаки [PERSON] отримує набагато більше ніж 2021 році. Згідно довідки про доходи, наданої [PERSON] , його грошове забезпечення становить 37520,00 грн., аліменти стягуються з коштів після вирахування всіх податків і зборів, тобто 37520,00 - 562,80 (військовий збір) = 36957,20 гривень отримує [PERSON] .. Таким чином, судом було встановлено всі фактичні обставини справи та досліджено зібрані у справі докази, тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження третьої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Стосовно витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Положеннями ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з\~ст. 134 ЦПК України\~разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно задоволених вимог. Відповідно до п.8 ч.2 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Правова допомога [PERSON] у цій справі надавалася адвокатом Таліповою А.Г.\~на підставі договору №89/2023 про надання правової допомоги від 03.11.2023 року. Згідно розрахунку судових витрат, які відповідач поніс від 09 листопада 2023 року про надання професійної правничої допомоги адвоката Таліпової А.Г. надано правова допомога: складено відзив на позовну заяву, вартістю\~2500 грн.; представництво інтересів відповідача в судових органах, вартістю - 3000 грн.. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18. Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста\~статті 137 ЦПК України). Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19. Зокрема відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом. Враховуючи складність вказаної справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого на виконання таких робіт, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн., що є співмірною з наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. \~ \~ \~ \~Витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до ст.141 ЦПК України, покласти на позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved