Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зобов`язання не чинити перешкоди у вільному користуванні квартирою та надати вільний доступ до приміщень квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач, перебував у шлюбі з [PERSON] , від якого мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Шлюб було розірвано за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова 22.12.2017 року. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2018 р. було призначено стягнення аліментів на користь сина в твердій грошовій сумі. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, позивачем зобов`язання виконуються повністю та своєчасно. Відповідач разом із спільною дитиною залишилась проживати в квартирі, яку він придбав до шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вищезазначену квартиру належить позивачу за договором купівлі-продажу квартири від 13 лютого 2006 року і зареєстрований у реєстрі за № 2-493, в якій позивач проживав з сім`єю. Після розірвання шлюбу відповідач змінила замки та не пускала позивача до квартири, таким чином він залишився без житла і змушений другий рік мешкати на дачі, де немає опалення, води та електрики. Неодноразово позивач намагався повернутися до власної оселі, але відповідач чинить перепони та не надає йому змоги повернутись проживати у його квартирі. Дані факти засвідчені висновком дільничного офіцера поліції сектору превенції Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області від 24.01.2018 р. із посиланням на матеріали ЖЄО № 1313 від 19.01.2018 р. та ЖЄО № 1482 від 22.01.2018 р. Навіть після виклику поліції відповідач не впустила позивача до власної оселі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання не чинити перешкоди у вільному користуванні квартирою та надати вільний доступ до приміщень квартири та призначено підготовче судове засідання. 27.10.2020 року через канцелярію суду від відповідача був поданий відзив на позовну в обґрунтування якого зазначили, що подана позивачем [PERSON] позовна заява є надуманою, необґрунтованою та викладені в ній обставини не відповідають дійсності та є зловживанням процесуальними правами з боку позивача. На думку відповідача, позивач подав вказану позовну заяву, аби дошкулити відповідачу особисто через власну неприязнь після розірвання шлюбу. Позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] , 1965 року народження протягом 2006 - 2017 рр. У 2010 році народився син - [PERSON] , який проживає з відповідачем та знаходиться її утриманні. Майнового спору та спору про місце проживання дитини на час розірвання шлюбу між ними не виникло, позивач проживає окремо. До укладення шлюбу вони з позивачем перебували у цивільному шлюбі та проживали спільною сім`єю, маючи спільний бюджет та плани на майбутнє. Позову про розподіл майна не було подано, оскільки після розірвання шлюбу на основі усної домовленості з позивачем вони дійшли згоди, що [PERSON] , буде проживати окремо від відповідача та спільного сина за адресою: будинок [ADDRESS] . Даний будинок хоча і знаходиться у садовому товаристві, але він оснащений необхідними комунікаціями та придатний до комфортного проживання у ньому. Також вони домовились, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , перейде спільному синові. Тому відповідач з сином залишились проживати у квартирі, яку позивач з відповідачем придбали сумісно, за адресою: [ADDRESS] . Офіційного переоформлення документів щодо права власності на зазначену квартиру не відбулося, оскільки у позивача загострилась психічна хвороба та він не був змозі адекватно реагувати на навколишні події, не міг усвідомлювати та керувати своїми діями. Відповідач зазначає, що позивач є душевно-хворою людиною, перебуває на обліку в КЗОЗ "ХМПНД № 3", є соціально - небезпечною особою, так як наразі не проходить щорічного амбулаторного лікування у спеціальному закладі та не приймає ліки для більш м`якого перебігу хвороби. Діагноз відповідно до запиту станом на 15.05.2018 р. слідчого Резуненко О.Є. до комунального закладу охорони здоров`я - органічний галюциноз. Дана хвороба може характеризуватися з зміною настрою, хвилюванням чи навпаки супроводжуватися збудженістю, затуманеним станом, маревним синдромом. Така, поведінка позивача є неадекватною, небезпечною для відповідача та спільної малолітньої дитини. Відповідач неодноразово зверталася до поліції за номером «102» зі скаргами на чергові витівки позивача, такі як залиття квартири клеєм, прийняття рішення про проживання у під`їзді, листи - погрози. Ще, проживаючи у цивільному шлюбі позивач ніде не працював, а відповідач перебивалась мінливими підробітками та працювала вдома. Квартира у якій проживає відповідач з сином є спільною сумісною власністю, яка була придбана за спільні кошти /сумісно/ у 2006 році та знаходиться у ЖК "Простор-13". З 2016 року відповідач є єдиним користувачем житла та утримує його за власний рахунок, сплачуючи комунальні платежі та внески на утримання будинку. За технічним паспортом квартира [ADDRESS] є квартирою посімейного, спільного заселення, що розташована на 4 поверсі 16 поверхового будинку та складається з 2 кімнат житловою площею 29,7 кв. м, у тому числі 1-а кімната 17,9 кв. м, 2-а кімната 11,8 кв. м. Кімнати, хоч і є ізольованими, але з`єднані спільним коридором та лоджією. - 6,4 кв. м. З 2016 року син проживає у кімнаті площею 11, 8 кв.м, відповідач займає кімнату площею 17,9 кв.м., у квартирі зроблено ремонт за власні кошти відповідача. Відповідач зареєстрована у даній квартирі з 2005 року, а спільний син - з 2010 року. У період загострення хронічної хвороби у чоловіка вона та малолітній син піддаються переслідуванню та гонінню зі сторони колишнього чоловіка, такий випадок мав останній раз місце у 2018 р., коли ризикуючи життям її було викинуто на вулицю серед зими з речами та з дитиною на руках. [PERSON] була змушена винаймати квартиру протягом 6 місяців, сплачуючи величезні кошти за оренду житла, незважаючи на статус безробітної особи. Відповідач утримує сина практично самостійно. Описана подія у позові щодо виклику поліції має однобоку характеристику, тож позивач повідомляє, що дійсно одного разу відповідач була вимушена не пустити позивач до квартири через те, що його хвороба загострилась та він міг би спричинити фізичної шкоди відповідачу та спільному малолітньому синові, як наслідок при виклику дільничного офіцера поліції сектору превенції Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області було складено Висновок від 24.01.2018 року, де відображена інформація щодо вчинення перешкод доступу до квартири, однак цей випадок мав одноразовий та тимчасовий характер. До того ж вказана подія відбулася ще на початку 2018 року, тобто дані доводи позивача не є актуальними, документ, на який він посилається є застарілим, а отже не може бути належним доказом по справі. Наразі відповідач жодним чином не чинить перешкод [PERSON] у користуванні майном (квартирою), однак при його появі, що буває дуже рідко, адже він проживає за іншою адресою, відповідач з сином, на жаль, змушені "ховатись" в іншій кімнаті та зовсім не спілкуватись з ним, щоб не спровокувати конфліктну ситуацію. Отже, зважаючи на наведене, відповідач вважає що позовні вимоги [PERSON] , є завідомо надуманими, безпідставними, необґрунтованими та такими, що взагалі не підлягають задоволенню. 03.11.2020 року від [PERSON] в особі представника - адвоката Казакової Т.В. надійшла відповідь на відзив, я в якій сторона позивача зазначили, що відповідач наполягає на наявності усної домовленості про передачу позивачем квартири [ADDRESS] . позивач заперечує проти даного факту. Ніяких усних домовленостей про передачу вищезазначеної квартири відповідач із позивачем не укладали. Наполягає, що він не звертався до суду після розлучення про поділ майна. Вищезазначена квартира була придбана ще до укладання шлюбу між відповідачем та позивачем. Таким чином купівля даної квартири до відповідача ніякого відношення не має. Стосовно хвороби позивача та його обліку в КЗОЗ «ХМПНД №3», а також наданої до суду довідки, позивач зазначив, що ніяка хвороба не є підставою позбавити/обмежити власника квартири користуватись своїм житлом. Твердження що Відповідач неодноразово зверталась за номером «102» до поліції зі скаргами на чергові витівки чоловіка не підтверджуються жодним доказом у Відзиву на позовну заяву та не відповідають дійсним обставинам справи. Представник позивача вказує, що з огляду на ці висловлювання Відповідач фактично визнає, що позивач не має права проживати у власній квартирі (за адресою [ADDRESS] ), а також що буде перешкоджати відповідачу вільно користуватись його майном. Відзив на позовну заяву про усунення перешкод у здійсненні права користування майном ґрунтується на суперечливих один одному доводах Відповідача. 09.11.2020 року надійшла заява адвоката Казакової Т.В. про остаточний розрахунок судових витрат на суму 6 040 (шість тисяч сорок) грн. 001 коп. 24.11.2020 року від [PERSON] через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю. Крім того, в матеріалах справи міститься заява відповідача про забезпечення доказів шляхом витребування з Комунального некомерційного підприємства «Міський психоневрологічний диспансер №3» Харківської міської ради медичної документації стосовно психічного здоров`я [PERSON] , [INFO] , а саме: історію хвороби, амбулаторну картку хворого. Разом з тим, у відзиві на позовну заяву відповідач просить закрити провадження по даній справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. 08.12.2020 року Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] - відмовлено. Клопотання про витребування доказів - задоволено частково. Та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 22.02.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, згідно якому сторона позивача вважає, що відзив на позовну заяву складено з порушенням норм законодавства, так як у відзиві [PERSON] виступає, як Позивачем, так і Відповідачем, а такого не може бути. Фактично у поданому відзиві [PERSON] , підтверджує що вона проживає в квартирі, яка на праві власності належить колишньому чоловіку [PERSON] , котрий придбав дану квартиру до укладення шлюбу з колишньою дружиною [PERSON] , яка на даний час не є членом сім`ї Позивача, та не має права розпоряджаться власним майном Позивача, поміняла замки в квартирі та не пускає Позивача до своєї власної квартирі. [PERSON] не пускає його до власної квартирі. Позивач нікого не жене із своєї квартирі, ні відповідача, ні тим свого рідного сина. Навпаки Позивача не впускають у власну квартиру. 03.03.2021 від [PERSON] в особі представника адвоката Єфіменко М.Ю надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких адвокат зазначає, відповідно до ситуації що має місце у реальному житті при спілкуванні позивача та відповідача відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, утримання дружиною самостійно спільної дитини, що відвідує навчальний заклад, перебуває на обліку у медичному закладі, що знаходяться поруч з квартирою де проживає мати з сином. Враховуючи, що колишня дружина не має можливості винаймати іншу квартиру фінансово та й не повинна цього робити зважаючи на час перебування у шлюбі, протягом 11 років загалом без урахування часу перебування у цивільному шлюбі (протягом 2 років). Вона звернулася окремо до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання набутого майна спільною сумісною власністю спільного нажитого майна подружжя (справа № 645/104/21). Тому, факт придбання позивачем з відповідачем спірної квартири до укладення шлюбу є передчасним припущенням, існування доведення. [PERSON] несе самостійно тягар утримання по сплаті комунальних платежів та за даними довідки від Житлового кооперативу "Простор - 13", [PERSON] зовсім не бере участі у оплаті внесків на управління будинком. Виклики поліції з приводу перешкоджання позивачеві у праві користування майном були аргументованими та викликані виключно порушенням спокою мешканців будинку та неадекватною поведінкою серед жителів у під`їзді та на прибудинковій території (громадському місті). Для прикладу у матеріалах справи міститься висновок від 31.01.2018 р. №59/1621 з описом подій що відбувалися насправді та були зафіксовані представниками правоохоронних органів Немишлянського ГУ НП в Харківській області. Посилання на хворобу позивача у зв`язку зі здійсненням його трудової функції та займаної посади шевця, що наведені у відповіді на відзив, є неправдивими, а дана спеціальність не входить до переліку професій, що пов`язана з ризиком втрати працездатності часткової чи повністю, тобто не відноситься до такої, а будь-які пільги не передбачені трудовим законодавством. Додані позивачем довідки про стан здоров`я в аспекті психіатричних оглядів є необхідними для оформлення права на отримання посвідчення водія та ніякого відношення до предмету позову не мають, так як оформлені ще у 2018 році та є документами, що скоріш за все використовувалися позивачем для переоформлення посвідчення водія старого зразку на новий, а відомості щодо воєнного квитка є даними 1985 року після проходження військової служби ним. Позивач має у власності авто, який керує самостійно та який він придбав за власні кошти до укладення шлюбу. Щодо рідних позивача, то мати [PERSON] у зазначений період придбання квартира була пенсіонером за віком та не мала необхідної фінансової можливості допомогти сину та знаходилася на обліку у психіатричній лікарні № 15 у м. Харкові та тривало лікувалася у відділенні "пограничных расстройств". Та важливою деталлю є те що мати у зв`язку з постійними душевними хвилюваннями за сина та його подальшу долю, мала хвороби Альцгеймера , а з часом хворобу Паркінсона та пішла з життя трагічно, вчинивши самогубство. З часом [PERSON] продав велику квартиру по [ADDRESS] , що дісталася йому у спадщину, але це відбулося досить недавно, а виручені кошти він вклав у поліпшення дачному будинку, де і проживає на даний час. 17.05.2021 року [PERSON] надійшли письмові пояснення. 03.06.2021 року надійшли пояснення від відповідача [PERSON] . Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави. Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 17.11.2022 року № 65 відновлено територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова з 23.11.2022 року. Згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 23.06.2023 року цивільну справу № 645/5415/20, за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання не чинити перешкоди у вільному користуванні квартирою та надати вільний доступ до приміщень квартири, направлено на розгляд за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 01.08.2023 р. справа розподілена в провадження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Сілантьєвої Е. Є. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року прийнято до розгляду цивільну справу за вищевказаним позовом та постановлено розглядати справи в порядку загального позовного провадження. 18.10.2023 року через канцелярію суду надійшла заява поро уточнення позовних вимог, в яких позивач просить зобов`язати відповідача - [PERSON] не чинити перешкод позивачу [PERSON] у вільному користуванні квартирою [ADDRESS] , та надати вільний доступ до приміщень вказаної квартири, шляхом передачі ключів від усіх приміщень квартири, зокрема від вхідних дверей квартири [ADDRESS] . Вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS] .Стягнути з Відповідача на користь [PERSON] судові витрати. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2023 рокузакрито підготовче засідання у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання не чинити перешкоди у вільному користуванні квартирою та надати вільний доступ до приміщень квартири. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав відповідні пояснення по справі. Позивач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, згідно якого позивач уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання (перебування) та через оголошення на «Судовій владі». Причини неявки відповідач суду не повідомляє, надала відзив на позовну заяву, заперечення та пояснення по справі. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 13.02.2006 посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Заікіною Л.В., зареєстровано в реєстрі за № 2-493 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту виготовленого 27.05.2003 Харківським міським бюро технічної інвентаризації на квартиру [ADDRESS] , квартира розташована на 4 поверсі 16 поверхового будинку, складається з 2 кімнат, загальною площею 51,6 кв.м. Згідно паспорту громадянина України [NUMBER] виданого Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області від 06.09.2003 позивач [PERSON] , [INFO] з 09.09.2006 зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Після чого 19.12.2017 був знятий з реєстрації за вказаною адресою та зареєстрований був за адресою [ADDRESS] . 23.07.2018 зняти з реєстрації за адресою [ADDRESS] та знову зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно паспорту громадянина України [NUMBER] виданого Люботинським МВ УМВС України в Харківській області 05.05.2006 відповідач [PERSON] , [INFO] з 20.05.2006 зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого 29.04.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 143 [PERSON] , [INFO] уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] та після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , про що Фрунзенським віддлом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, складено відповідний актовий запис за № 778, батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.12.2017 шлюб між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 29.04.2006 р. Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 143 - розірвано. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.02.2018 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн.) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Вирішено стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] починати з 27.09.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості по аліментам від 23.01.2020 № 25259 виданої міжрайонним ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах к м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - переплата по аліментам за [PERSON] на 23.01.2020 складає 1133,33 грн. Згідно повідомлення «Укрпошти» від 26.02.2020 № 21-2020021210402 - Поштовий переказ № 2/0007 від 02.07.2019р прийнятий у відділенні поштового зв`язку Харків 123 на адресу [ADDRESS] на суму 1000.0 грн. від [PERSON] значиться як виплачений [PERSON] у відділенні поштового зв`язку Харків 176 03 липня 2019р; Поштовий переказ № 6/0054 від 31.05.2019р прийнятий у відділенні поштового зв`язку Харків 123 на адресу [ADDRESS] на суму 1000.00 грн. від [PERSON] значиться як виплачений [PERSON] у відділенні поштового зв`язку Харків 176 06 червня 2019р; Поштовий переказ № 1/0003 від 01.04.2019р прийнятий у відділенні поштового зв`язку Харків 146 на адресу [ADDRESS] на суму 1000.0 грн. від [PERSON] значиться як виплачений [PERSON] у відділенні поштового зв`язку Харків 176 11 червня 2019р; Поштовий переказ №2/0066 від 14.03.2019р на адресу [ADDRESS] на суму 1000,00 грн. від [PERSON] значиться як виплачений [PERSON] у відділенні поштового зв`язку Харків 176 14 березня 2019р; Поштовий переказ № 2/0092 від 01.04.2019р прийнятий у відділенні поштового зв`язку Харків 37 на адресу [ADDRESS] на суму 3000.0 грн. від [PERSON] значиться як виплачений [PERSON] у відділенні поштового зв`язку Харків 176 28 серпня 2019р.; Поштовий переказ № 7/0145 від 27.08.2019р прийнятий у відділенні поштового зв`язку Харків 82 на адресу [ADDRESS] на суму грн. від [PERSON] значиться як виплачений [PERSON] у відділенні поштового зв`язку Харків 176 28 серпня 2019р; Поштовий переказ № 0/0048 від 22.07.2019р прийнятий у відділенні поштового зв`язку Харків 52 на адресу [ADDRESS] на суму 1000,00 грн. від [PERSON] значиться як виплачений [PERSON] у відділенні поштового зв`язку Харків 176 28 серпня 2019р; Поштовий переказ № 2/0186 від 29.07.2019р прийнятий у відділенні поштового зв`язку Харків 82 на адресу [ADDRESS] на суму 1000,00 грн. від [PERSON] значиться як виплачений [PERSON] у відділенні поштового зв`язку Харків 176 28 серпня 2019р; Поштовий переказ № 3/0481 від 22.04.2019р прийнятий у відділенні поштового зв`язку Харків 52 на адресу [ADDRESS] на суму 1000,00 грн. від [PERSON] значиться як виплачений [PERSON] у відділенні поштового зв`язку Харків 176 17 липня 2019р; Поштовий переказ № 0144 від 10.12.2019р прийнятий у відділенні поштового зв`язку Харків 52 на адресу [ADDRESS] на суму 1000,00 грн. від [PERSON] у зв`язку з закінченням терміну зберігання та неявкою адресата за отриманням був повернутий на зворотню адресу 18.01.2020р. Так як поштовий переказ Вами не отримай, у зв`язку з закінченням терміну зберігання 24 лютого 2020р, переказ направлено на зберігання ,Київ ІРД. Для зняття зі зберігання переказу , Вам необхідно -написати заяву; Поштовий переказ № 0142 від 23.01.2020р прийнятий у відділенні поштового зв`язку Харків 52 на адресу [ADDRESS] на суму1000,00 грн. від [PERSON] знаходиться у відділенні поштового зв`язку Харків 176 ; Поштовий переказ № 7/0143 від 28.01.2020р прийнятий у відділенні поштового зв`язку Харків 7 на адресу [ADDRESS] на суму1000,00 грн. від [PERSON] знаходиться у відділенні поштового зв`язку Харків 176. Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості по аліментам від 06.08.2020 № 101147 виданої міжрайонним ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах к м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - борг по аліментам за [PERSON] станом на 01.08.2020.2020 складає 1100,67 грн. На підтвердження доводів позовних вимог, [PERSON] було надано висновок Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області від 24.01.2018, з якого вбачається, що 19.01.2018 до Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення оператору „102", про те що за адресою [ADDRESS] , колишня дружина поміняла замки та не пускає додому. 22.01.2018 до Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області, надійшла заява гр. [PERSON] , 1965 р. н., мешкає за адресою: [ADDRESS] , в якій просить вжити заходи до колишньої дружини гр. [PERSON] , 1976 р. н., мешкає за адресою [ADDRESS] , яка не пускає до дому заявника. В ході виконання матеріалу був опитаний гр. [PERSON] , який пояснив, що його колишня дружина гр. [PERSON] , 1976 р. н., не пускає до квартири [ADDRESS] , в ході чого гр. [PERSON] викликав працівників поліції. В ході виконання матеріалу була опитана гр. [PERSON] , 1976 р. н., мешкає за адресою: [ADDRESS] , яка пояснила, що раніш мешкала з колишнім чоловіком гр. [PERSON] , з 10.2016 року останній за вказаною адресою не мешкає, вчиняє сварки; в зв`язку з чим вона не пускає до квартири колишнього чоловіка, так як він може завдати шкоди їй та дитині. [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря психіатра у ПНД № 3. Відносно гр. [PERSON] , був складений адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП.(протокол ГП № 436882). Відповідно до довідки Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області від 07.11.2018 - 08.10.2018 до Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява [PERSON] , 1965 року народження, що мешкає за адресою [ADDRESS] , в якій просить вжити заходи до розшуку документів та особистих речей, як на думку заявника нібито крадіжку яких виявив по місцю мешкання та підозрює колишню дружину гр. [PERSON] . Про прибуттю працівників патрульної поліції було встановлено ,що громадянин [PERSON] , заявив про відсутності оригіналів документів на квартиру за адресою ; [ADDRESS] та [ADDRESS] атестат про закінчення середньої школи та особистих речей , у скоєному підозрює колишню дружину, громадянку [PERSON] ,1976 р.н. До поліції звернувся з метою відновлення втрачених документів. Громадянину [PERSON] , було рекомендовано звернутися для поновлення втрачених документів по місцю первинного їх отримання. В ході виконання матеріалу опитати громадянку [PERSON] ,1976 р.н., мешкає за адресою [ADDRESS] , не сталося можливим, так як неоднаразові виходи за вказаною адресою, двері квартири ніхто не відчинив. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виданої Департаментом реєстрації Харківської міської ради від 18.06.2019 за адресою [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] , [INFO] з 23.07.2018, [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виданої Департаментом реєстрації Харківської міської ради від 17.09.2020 за адресою [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] , [INFO] з 23.07.2018, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 10.12.2010. З довідки виданої КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3 від 15.05.2018 № 3270 - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проживаючий за адресою [ADDRESS] перебував під наглядом в КЗОЗ «ХМПНД № 3», діагноз - органічний галлюциноз. Останнє відвідування диспансеру 07.02.2017. Згідно договору оренди від 21.02.2018 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] отримала в користування приміщення за адресою [ADDRESS] за 5200,00 грн. на місяць, строк дії договору з 21.02.2018 по 21.08.2018. Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості по аліментам від 02.11.2020 № 126808 виданої міжрайонним ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах к м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - переплата по аліментам за [PERSON] на 01.11.2020 складає 97,33 грн. Згідно Характеристики Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 145 Харківської міської ради Харківської області відносно [PERSON] 2010 року народження виданої директором ХЗОШ № 145 В.І. Мельник В.І. - Учень 4-А класу [PERSON] навчається в даній школі з 01.09.2017р. За період навчання зарекомендував себе як спокійний, здібний учень. Навчальним матеріалом оволодів на середньому рівні. Домашні завдання виконує систематично. Має довільну слухову пам`ять, добре запам`ятовує навчальний матеріал. Учень має стійку пам`ять та довільну увагу. Хлопчик фізично розвинений, з задоволенням відвідує уроки фізичної культури. Має добрий загальний розвиток. Школу відвідує регулярно, на уроки не запізнюється. До школи приходить завжди охайний, у чистому одязі. Усіма шкільними приладдями забезпечений. Мати, [PERSON] , бере активну участь у шкільному житті і вихованні дитини. А саме: систематично відвідує батьківські збори, позакласні заходи, спілкується з учителем. У стосунках дитини з матір`ю спостерігаються взаємоповага, доброзичливість, чуйність, довірені відносини. Батько не приймає участі у навчанні та вихованні дитини. А саме: не «спілкується з класним керівником, не цікавиться успіхами сина, не відвідує батьківські збори, позакласні заходи. Відповідно до довідки ЖК «Простор -13» від 15.10.2020 № 1015 - Дана [PERSON] в тому, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] . Чоловік, [PERSON] , за даною адресою не проживає з 2016р. Він у вихованні сина і оплаті комунальних послуг не приймає участі. [PERSON] характеризується як порядна мешканець. Самостійно виховує сина, самостійно оплачує внески на управління будинком, заборгованості по внесках не має. Згідно повідомлення начальника Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області К. Щербинського від 30.10.2020 № 104аз/119-59/01-2020 - [PERSON] протягом 2019-2020 років зверталася до Немишлянського ВП один раз (ІТС ІПНП № 2493 від 2019 року, рішення: довідка № 2828-2019). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За умовами ст.41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За умовами п.п.33, 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити, зокрема з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Судом встановлено, що власником квартири за адресою: [ADDRESS] на теперішній час є позивач [PERSON] , відповідач не є власником квартири. Реєстрація права власності на вказану квартиру за [PERSON] не скасована. У сторін по справі склалися неприязні стосунки щодо користування квартирою, що не може бути підставою для обмеження права користування позивача своїм майном та відмови у задоволенні позовних вимог та вселення позивача у будинок, що належить сторонам на праві спільної часткової власності. Посилання відповідача на той факт, що з її боку не чиняться перешкоди у порядку користування квартирою, спростовується змістом її заперечень, а також, судом враховується, що сам факт звернення до суду з позовом про усунення перешкод та існування спору між сторонами щодо порядку користування та належності квартири свідчить про порушення прав позивача щодо користування квартирою. Судом встановлено, що позивач не проживає у спільної квартирі та даний факт не заперечувала відповідачка у запереченнях, право позивача на користування належному йому частини будинку порушено відповідачкою. Таким чином, суд вважає наявними перешкоди у користуванні позивачем належної йому на праві власності квартирою, в зв`язку з чим позовні вимоги про вселення позивача у квартиру, а також надання ключів від будинку підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в розмірі 840,80 грн. по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, відповідно до ст. 509, 526, 527, 530, 599, 610, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1048, 1055 ЦК України,

Outcome: approved