Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів), звернулась адвокат Цибульська Ганна Валеріївна. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2007 р., від шлюбу у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що відповідач не дає постійної матеріальної допомоги на утримання дітей, представник просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі: 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам було надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача не з`явились, представник позивача надала заяву щодо можливості розгляду справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.3). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, про час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення судової повістки за останнім місцем реєстрації, на адресу суду повернулись поштові повідомлення про не вручення доказів з підстав зазначених працівником поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.18-19;26-27), а також шляхом розміщення оголошення в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України - відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 28 лютого 2024 року вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). Позивач зазначає, що діти проживають з нею та перебувають на повному її матеріальному забезпеченні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6\~до 18\~років становить\~ 2563\~гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Відповідач є особою працездатного віку, даних про незадовільний стан здоров`я відповідача суду надано не було. Таким чином, вирішуючи питання щодо розміру стягнення аліментів суд виходить з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, також слід враховувати рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини та враховуючи обов`язок позивача довести позовні вимоги і обставини, на які вона посилається. З урахуванням зазначеного, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення аліментів в розмірі: 1/3 частини заробітку щомісячно до досягнення повноліття, відповідають вимогам закону та не порушують прав, як стягувача так і платника аліментів. При цьому, позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1\~073,60 копійок.

Outcome: approved