Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним вище позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її брата - [PERSON] , який помер [INFO] в м. Ковелі Волинської області, право власності на будівельні матеріали, розташовані на земельній ділянці з кадастровим № 0710400000:10:048:0035, належній [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , перелік яких міститься у додатку № 2 до висновку експерта № 04/06 від 16.05.2023 року: відомість матеріалів та конструкцій (кошторис на зведення\~зблокованої господарської будівлі, промірами 5,84х18,48м.п.);\~відомість матеріалів та конструкцій (кошторис на зведення незавершеного будівництвом житлового будинку, промірами 11,60х10,55м.п.), який було складено на виконання ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.10.2021 року про призначення у справі № 159/2359/21 будівельно-технічної експертизи. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] . Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті останнього та прийняла спадщину вчасно і у встановленому законом порядку. Спадкодавець у 1989 році отримав під забудову земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , а у 1990 1991 роках побудував на ній будинок. У січні 2020 року [PERSON] оформив за собою право власності на цю земельну ділянку та відчужив її відповідачу [PERSON] . Будинок, з врахуванням відсотка його готовності, вважається незакінченим будівництвом. Нотаріус 19.04.2021 року письмово відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного вище будинку з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на нього на ім`я спадкодавця. [PERSON] оформити за собою право власності на житловий будинок за життя не встиг. Це перешкоджає позивачці в оформленні свого спадкового права. Спірні будматеріали, що складають незакінчений будівництвом об`єкт житловий будинок та господарська споруда є спадковим майном. Вартість будівельних матеріалів, що складають незавершений будівництвом житловий будинок та зблоковану господарську будівлю - 335\~755 грн. Відтак, оскільки позивач реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку позбавлена можливості, а тому звернулась з відповідним позовом до суду. Ухвалою судді від 23.11.2023 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну. Ухвалою суду від 20.12.2023 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON] та [PERSON] , та визначено їм п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання пояснень. Підготовче провадження у справі закрите ухвалою суду від 25.01.2024 року, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання по розгляду даної справи по суті подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують і просять його задовольнити. Представник відповідача - Ковельської міської ради Волинської області був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. В судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки. У строк, встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК ). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Однак, вказані треті особи в ході підготовчого провадження подали суду письмові пояснення, в яких просили в позові відмовити та мотивували свою позицію наступним. Так, дійсно [PERSON] був власником земельної ділянки по [ADDRESS] , на якій було зведено певні забудови, які не завершені будівництвом. За життя [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.2020, відчужив [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0572 га, з кадастровим номером 0710400000:10:048:0035. На підставі вказаного договору купівлі-продажу, на вказану земельну ділянку вони оформили право власності по 1/2 частці відповідно на кожного. Треті особи вказують, що за умовами договору купівлі-продажу від 15.01.2020, вказана земельна ділянка була передана їм у власність із усіма поліпшеннями та усім, що на ній розташовується, в тому числі з малоповерховими забудовами, які були розпочаті будівництвом та при цьому не могли класифікуватись як об`єкти окремих речових прав, оскільки на момент продажу земельної ділянки вони були її складовою та були передані попереднім власником їм у власність у складі єдиного об`єкта права власності земельної ділянки. Вважають, що позивач не може претендувати на вказані будівельні матеріали, оскільки її брат за життя розпорядився своїми правами щодо речей, які є об`єктами матеріального світу, а відтак - будівельні матеріали, право власності на які як на об`єкт незавершеного будівництва не зареєстровано, відносяться до складу земельної ділянки як невід`ємні поліпшення, не можуть розглядатись як окремий об`єкт цивільних прав, а тому не входять до складу спадкової маси. Спадкова маса формується із майна, яке до моменту смерті належить спадкодавцю та не може формуватись із майна або речей чи предметів, які спадкодавцю належали у минулому. Крім цього, треті особи вказують на те, що будівельні матеріали, які використані в ході будівництва вказаних будов, на момент переходу права власності разом із земельною ділянкою, не мали ознак незавершеного будівництва, оскільки були побудовані без відповідних дозвільних документів, не набули ознак об`єктів незавершеного будівництва, адже їх державна реєстрація не проводилась. З огляду на викладене, вважають, що покликання позивача на те, що на чужій земельній ділянці знаходяться належні її братові, як спадкодавцеві, будівельні матеріали і такі будівельні матеріали увійшли до складу спадщини, яку вона прийняла, є безпідставними. За таких обставин вважають, що підстав для задоволення даного позову немає. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з свідоцтвом\~про смерть серії [NUMBER] , що видане повторно 06.10.2020 Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) [INFO] помер [PERSON] (актовий запис № 563). Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~ В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України,\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом. Приватний нотаріус Кушнерук А.Ю., за заявою позивача [PERSON] від 07.10.2020, відкрила спадкову справу № 50/2020 (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №61968891 від 07.10.2020). Батьки [PERSON] [PERSON] , [PERSON] померли раніше за сина, а саме - [INFO] та [INFO] відповідно (свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.05.1992 та серії [NUMBER] від 30.07.2008). Позивач [PERSON] , як спадкоємець другої черги спадкування, прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу у встановлений законодавством строк. Доказів про реалізацію права на спадкування після смерті [PERSON] іншими спадкоємцями суду не надано. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] , як між сестрою і братом, підтверджується наступними доказами: - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , матір [PERSON] ; - свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданим повторно 28.04.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Турійського районного управління юстиції Волинської області, з якого вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батько [PERSON] , матір [PERSON] ; - свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 29.08.1972 сільською радою Деревок Любешівського району Волинської області, з якого вбачається, що [PERSON] , 1948 року народження, 29.08.1972 уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, з якого вбачається, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Судом встановлено, що у цій справі має місце спадкування за законом, а спадкоємцем другої черги за законом, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, є сестра спадкодавця. Обставини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцем - позивачем у справі [PERSON] в порядку, визначеному ст. 1269 ЦК України, підтверджено, зокрема, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61968891 від 07.10.2020. Матеріали спадкової справи не містять відомостей про прийняття спадщини іншими спадкоємцями після смерті [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. На підставі рішення Виконавчого комітету Ковельської міської ради народних депутатів № 161 від 10.08.1989, [PERSON] у [ADDRESS] , площею 560 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку. Відповідно до акта про винос в натуру меж земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку в містах, селищах міського типу і селах, проекту забудови земельної ділянки індивідуальним жилим будинком, затверджених архітектором міста Ковель від 29.08.1989, договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 31.08.1989, у [ADDRESS] , [PERSON] почав будівництво на виділеній для цього земельній ділянці. З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 159/2359/21 (провадження 2/159/86/23), яка була витребувана для огляду в судовому засіданні за клопотанням представника позивача, \~встановлено: - рішенням Ковельської міської ради Волинської області № 51/35 від 23.05.2019 «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/, для будівництва гаража» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано, зокрема, [PERSON] у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0572 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0710400000:10:048:0035 (підстава набуття права власності на земельну ділянку: рішення міської ради № 48/14 від 28.02.2019) (т. 1 а.с. 62); - витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 170415441 від 13.06.2019 стверджено, що [PERSON] 11.06.2019 зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку (кадастровий номер 0710400000:10:048:0035, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1851779207104) (т. 1, а.с. 63); - витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (Е-сервіс) з кадастровим номером 0710400000:10:048:0035, місце розташування: [ADDRESS] , площею 0,0572га, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у розділі «Кадастровий план» містить контури об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці (т. 1, а.с. 18-21); - [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.01.2020, як продавець, відчужив на користь [PERSON] та [PERSON] (покупцям) по 1/2 частці кожному земельну ділянку (кадастровий номер 0710400000:10:048:0035), розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0572 га. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір купівлі-продажу посвідчений 15.01.2020 приватним нотаріусом А.Ю.Кушнерук, зареєстрований в реєстрі за № 21 (т. 1, а.с. 58-59); - на підставі договору купівлі-продажу, 15.01.2020 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували за собою право спільної часткової власності на вказану земельну ділянку (по 1/2 частці за кожним), що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 196418398 та № 196419642 відповідно (т. 1, а.с. 60, 61); - приватний нотаріус Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Кушнерук А.Ю. листом № 152/02-14 від 19.04.2021 відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю у спадковій справі № 50/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] правовстановлюючих документів, що могли б підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві (т. 1, а.с. 16); - згідно з консультаційним висновком оцінювача від 02.03.2021, виготовленим Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро оцінки та інвентаризації» на запит [PERSON] щодо визначення ймовірної ринкової вартості незакінченого будівництвом житлового будинку, площею забудови 122,0 кв.м. з господарською будівлею за адресою: [ADDRESS] , ступінь будівельної готовності дослідженого об`єкта складає 11% (т. 1, а.с.17); - як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 04/06 від 16.05.2023, за результатом візуально-інструментального обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ідентифіковано незавершену будівництвом будівлю (житловий будинок) та зблоковану господарську будівлю; реальне розташування останніх відповідає відображеним об`єктам на кадастровому плані земельної ділянки з кадастровим номером № 0710400000:10:048:0035. Фактична вартість виконаних будівельних робіт з врахуванням будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, використаних у процесі зведення незавершеної будівництвом будівлі (житлового будинку) та зблокованої господарської будівлі, які знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером № 0710400000:10:048:0035, станом на час проведення дослідження, становить 513649,00 грн., де 292602,00 грн. - вартість незавершеної будівництвом будівлі (житлового будинку), а 221047,00 грн. - вартість зблокованої господарської будівлі, в тому числі вартість будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, становить 335755,00 грн., де 180136,00 грн. - вартість у незавершеній будівництвом будівлі (житлового будинку), а 155619,00 грн. - вартість у зблокованій господарській будівлі (т. 2 а.с.1-27); - додаток № 2 до висновку експерта № 04/06 від 16.05.2023 містить детальний перелік будівельних матеріалів (відомість матеріалів і конструкцій) у формі кошторису на зведення зблокованої господарської будівлі, промірами 5,84х18,48м.п.; у формі кошторису на зведення незавершеного будівництвом житлового будинку, промірами 11,60х10,55м.п. (т. 2 а.с. 20-22, 26-27). До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (ч.3 ст. 331 ЦК України). Суд переконався, що спадкодавець правомірно володів та був власником будівельних матеріалів, розміщених на земельній ділянці (згодом відчуженій третім особам [PERSON] та [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0572га, з кадастровим номером 0710400000:10:048:0035. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця. Обставини наявності на земельній ділянці незавершеної будівництвом будівлі (житлового будинку) та зблокованої господарської будівлі, станом на дату відчуження цієї земельної ділянки на користь третіх осіб - [PERSON] та [PERSON] , суд вважає доведеними дослідженими доказами. Кількість об`єктів, їх розміри підтверджено висновком експерта № 04/06 від 16.05.2023. Ступінь будівельної готовності об`єктів (11%) підтверджено консультаційним висновком оцінювача від 02.03.2021 ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації». Позов про визнання права власності на будівельні матеріали [PERSON] мотивувала тим, що предметом відчуження на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.2020, укладеним між її братом [PERSON] та третіми особами [PERSON] , [PERSON] , є лише земельна ділянка, після набуття права власності на яку останні фактично заперечують право власності позивача, як спадкоємця, на будівельні матеріали, що розміщені на цій земельній ділянці. Надаючи правову оцінку договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.01.2020, суд керується такими міркуваннями. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Цивільним законодавством у цілому регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України). Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Для приватного права апріорі притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема, в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти, чи не вчиняти певний правочин, умови правочину (постанова Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 303/2983/19). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Правочин є найбільш поширеним юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки учасників цивільних правовідносин. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Тлумачення ч. 1 ст. 203 ЦК України свідчить про те, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України. Втім, більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства (постанова Верховного Суду від 20.10.2021 у справі № 219/11149/18). Укладення цивільно-правових угод, що передбачають перехід права власності на земельні ділянки, а також набуття права власності на земельні ділянки за такими угодами здійснюються відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 1 ст. 131 Земельного кодексу України, далі ЗК України). Угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Угоди повинні містити: а) назву сторін (прізвище, ім`я та по батькові громадянина, назва юридичної особи); б) вид угоди;в) предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо); г) документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку; ґ) відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки;д) відомості про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо); е) договірну ціну;є) права та обов`язки сторін;ж) кадастровий номер земельної ділянки; з) момент переходу права власності на земельну ділянку (ч.ч. 1, 2 ст. 132 ЗК України). За результатами аналізу наведених норм необхідно дійти висновку, що сторони є вільними у визначенні умов договору, який, у свою чергу, не має суперечити вимогам цивільного законодавства, нормативно-правових актів. Укладаючи договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.01.2020, його сторони визначили, що предметом договору є земельна ділянка з кадастровим номером 0710400000:10:048:0035, площею 0,0572 га, розташована за адресою: [ADDRESS] . Відчужувана земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі 08.04.2019, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0004394552020, виданого 15.01.2020 приватним нотаріусом Кушнерук А.Ю. Відповідно до вказаного витягу, експлікація земельних угідь складає: малоповерхова забудова 0,0122 га; малоповерхова забудова 0,0104 га; малоповерхова забудова 0,0346 га (пункт 1.5 договору). У пункті 4 Договору сторони визначили момент переходу права власності саме на земельну ділянку. Вказаний договір не містить окремих положень про будь-які предмети матеріального світу (майно), що розміщені на земельній ділянці, відчуження яких відбувається разом із цією земельною ділянкою. Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж (п. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру, за переліком угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь (додаток 4 до Порядку) якого підгрупа «Малоповерхова забудова» включає землі під будівлями і спорудами, розміщеними на присадибних ділянках, ділянках, наданих для садівництва та дачного будівництва, які належать окремим громадянам, та одно- і двоповерховою житловою забудовою. Експлікація земельних угідь зазначається у розділі 2 поземельної книги (додаток 8 до Порядку) як таблиця з даними про розміри і склад земельних угідь, що додається до планових матеріалів і документів. Відтак, відомості з Державного земельного кадастру, зокрема у частині експлікації земельних угідь, у розумінні ст. 2 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», органами державної влади та органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами використовуються при регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю, однак не слугують для правовстановлення на будь-які об`єкти (нерухомого або незакінченого будівництвом майна), розміщені на земельній ділянці; вказівка у договорі на експлікацію земельних угідь свідчить про виконання учасниками земельних правовідносин вимог законодавства про ведення Державного земельного кадастру. Доказів про укладення будь-яких інших угод (в усній, письмовій формах) про відчуження будівельних матеріалів на користь третіх осіб суду не надано. Таким чином, на переконання суду, позивачем у справі доведено, що предметом договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.01.2020 є виключно земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0572 га, з кадастровим номером 0710400000:10:048:0035, а отже право власності на будівельні матеріали (обсяг і перелік яких визначено за результатами судової будівельно-технічної експертизи) до третіх осіб - [PERSON] та [PERSON] не перейшло. В той же час, ні відповідачем, ні третіми особами не спростовано зазначені вище обставини справи та висновки суду. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За вказаних обставин, позивач обрав такий спосіб захисту свого майнового права, який не суперечить нормам\~ст. 16 ЦК України. Зважаючи на вимогу позивача в позовній заяві, а також на встановлені обставини справи, суд залишає за сторонами по справі понесені судові витрати.

Outcome: approved