Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між АТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] 24.03.2021 року був укладений кредитний договір №С-001-107463-21-980, за яким кредитор надав відповідачу кредит. На підставі договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» останнє отримало право вимоги за вказаним вище кредитним договором на суму 12 387,60 грн, із яких: 6564,31 грн заборгованість за основною сумою боргу; 5823,29 грн заборгованість за відсотками. У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості за кредитним договором. Позов надійшов до суду 26.12.2023 року. 11.01.2024 року за відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 22.01.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що уклав з АТ «Ідея Банк» додаткову угоду до кредитного договору №Z.62.21847.007789968 від 24.03.2021 року, відповідно до якої відповідач сплатив 6000 грн, а банк зобов`язався здійснити прощення залишку боргу та закриття кредитного договору. Тому в задоволенні позову належить відмовити. 08.02.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вказав, що позов стосується кредитного договору №С-001-107463-21-980 від 24.03.2021 року, натомість додаткова угода, на яку у відзиві посилається відповідач, стосується кредитного договору №Z.62.21847.007789968 від 24.03.2021 року, тому не стосується даної справи. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач при розгляді справи в суді заперечив проти задоволення позову, підтримавши викладену у відзиві позицію щодо того, що погасив частину заборгованості за кредитом, а інша частина боргу була прощена банком. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали (копію кредитного договору №С-001-107463-21-980 від 24.03.2021 року; розрахунок заборгованості; копію договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року; витяг з реєстру боржників від 12.12.2023 року; копію платіжної інструкції від 11.07.2023 року; пам`ятку клієнту за кредитним договором №Z.62.21847.007789968 від 24.03.2021 року; договір кредиту та страхування №Z.62.21847.007789968 від 24.03.2021 року; паспорт споживчого кредиту до договору №Z.62.21847.007789968 від 24.03.2021 року; таблицю обчислення загальної вартості кредиту), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 24.03.2021 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування №С-001-107463-21-980, за яким кредитор надав відповідачу кредит у вигляді відкриття кредитної лінії по рахунку в розмірі 7000 грн з максимальним лімітом в 200 000 грн., строком на 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 48% річних. На підставі договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» останнє отримало право вимоги за вказаним вище кредитним договором на суму 12 387,60 грн, із яких: 6564,31 грн заборгованість за основною сумою боргу; 5823,29 грн заборгованість за відсотками. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. \~ \~ \~ \~Таким чином, діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов`язання за вищезазначеним договором, що є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 12 387,60 грн в межах заявлених позовних вимог. Оскільки відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, то це є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. При цьому викладені у відзиві заперечення на такі висновки суду не впливає, оскільки додаткова угода, на яку у відзиві посилається відповідач, стосується самостійного кредитного договору №Z.62.21847.007789968 від 24.03.2021 року, за яким відповідач отримав кредит на інших умовах: в сумі 17 710 грн, який був перерахований на картку відповідача, з умовою сплати процентів в розмірі 15% річних, строком на 24 місяці. Тобто така додаткова угода стосується іншого договору, аніж той, про стягнення заборгованості за яким поданий даний позов (№С-001-107463-21-980 від 24.03.2021 року), який стосується відкриття кредитної лінії по рахунку та встановлення кредитного ліміту. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved