Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем був укладений шлюб, про що свідчить актовий запис зроблений Виконавчим комітетом Забрідської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за №2 від 14.02.2015 року. Вказує, що від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через їхні різні погляди на нього. За час спільного проживання між ними постійно виникали сварки, вони втратили будь-яку повагу одне до одного. Спільне господарство не ведеться. Сімейні цінності для відповідача відсутні. На думку позивачки, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Вони не проживають нормальним спільним життям вже більше шести місяців. Заходів до примирення вживати недоцільно. Суперечки про поділ майна, що є їхньою спільною власністю на даний момент немає. В обґрунтування вимоги про стягнення аліментів позивачка зазначила, що відповідач являється працездатним, здоровим чоловіком, має змогу надавати матеріальну допомогу і не проявляє своєї доброї волі ні в участі у вихованні дитини, ні в її утриманні. Місце його роботи їй невідоме. З урахуванням наведеного, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів щомісячно, залишити їй після розірвання шлюбу її теперішнє прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 1 листопада 2023 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та позивачці надано час для усунення недоліків. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 4 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачка відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надала. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивачка, будучи повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просить справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів розглянути без її участі. Позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Вимогу про стягнення аліментів просить залишити без розгляду. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, повторно в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. Про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв від нього не надходило. Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка сторін, які були повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи по суті. 21 лютого 2024 року ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів залишено без розгляду. Враховуючи неявку учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов про розірвання шлюбу належить задовольнити, зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 2015 року, судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 14 лютого 2015 року у Виконавчому комітеті Забрідської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №2. Подружжя має сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 8 вересня 2010 року). За відомостями витягу №892 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого [PERSON] , син сторін по справі - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , тобто за місцем проживання та реєстрації позивачки. Як зазначено позивачкою у поданому позові, та дані доводи не спростовані відповідачем, вони не проживають нормальним сімейним життям вже більше шести місяців, спільне господарство не ведуть. Позивачка, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст.24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що подальше спільне проживання суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення. При цьому, судом враховуються аргументи позивачки, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення ведення спільного господарства, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, та не оспорювалися відповідачем. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. Враховуючи, що позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає за можливе у відповідності до вимог статті 113 СК України після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України та вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073 гривні 60 копійок судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції від 27 жовтня 2023 року.

Outcome: approved