Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

12.01.2024 позивач звернувся до суду із зазначеною заявою та вказує, що 23.04.2004 він та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 2. Подружжя має двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини вони не підтримують та фактично їх припинили з лютого 2022 року, в силу того, що зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Загалом спільне життя не склалося через різні погляди на сімейні відносини і сімейні обов`язки. Примирення та збереження шлюбу вважає неможливим. Позивач, посилаючись на викладені обставини та на ст. ст. 104, 105, 110 - 112 СК України, ст.ст. 4, 28, 175-177 ЦПК України, просить суд: - розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23.04.2004 виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 2; - стягнути судові витрати на його користь з відповідачки; - розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Ухвалою від 17.01.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, судовий розгляд справи по суті призначено на 19.02.2024. Позивачка та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження та про розгляд справи судом у спрощеному провадженні без виклику сторін ( а.с. 17, 18). Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст. 278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень тощо. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 23 квітня 2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області, складено відповідний актовий запис № 2. Після укладення шлюбу відповідачка стала носити прізвище « [PERSON] » ( а.с. 9). Подружжя має двоє спільних дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] ( а.с. 10,11). В позовній заяві позивач зазначає, що протягом останнього часу стосунки між ним та дружиною розладналися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, загалом спільне життя не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки. Сімейно-шлюбні відносини між ними фактично припинені з лютого 2022 року. Примирення та збереження шлюбу неможливе. Спору щодо розподілу майна та місця проживання дітей не має. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги викладене, обставини життя подружжя, наведені у позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідачки проти розірвання шлюбу і ту обставину, що подружжя не підтримує сімейно-шлюбні відносини з лютого 2022 року, небажання сторін примиритися, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, а відповідачку не заперечувати проти таких дій, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам як чоловіка і дружини. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатила судові витрати у виді судового збору у розмірі - 1211,20 гривень, отже з відповідачки на її користь стягуються судові витрати у розмірі судового збору, визначеного державою для розгляду справ даної категорії.

Outcome: approved