Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

03.05.2023р. КП «Теплоенерго» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2023р. справу направлено за підсудністю до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 136). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2023р. справу передано за територіальною підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 143). Ухвалою від 28.08.2023р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження і розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження в судове засідання з повідомленням сторін. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача - Ганжа М.Г. зазначив, що відповідно до договору № 878 від 04.10.2012р. відповідач отримує постачання теплової енергії по [ADDRESS] . Через невиконання відповідачем покладеного обов`язку із оплати послуг за постачання теплової енергії виникла заборгованість в розмірі 90 148грн 06коп за період з листопада 2019 року по березень 2022 року. Зазначену суму заборгованості разом із судовими витратами позивач просить стягнути з відповідача. Від представника позивача Ганжи М.Г. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі на їх задоволенні наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки не сповістив, заяв, відзиву суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без його участі по наявним в справі доказам та за згоди позивача постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії у вигляді гарячої води для задоволення потреб опалення та гарячого водопостачання населення та інших груп споживачів. КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради надає послуги з централізованого опалення, в тому числі за адресою: [ADDRESS] , за якою послуги отримує відповідач [PERSON] згідно укладеного між сторонами договору № 878 від 04.10.2012р. З наданого КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради розрахунку вбачається, що [PERSON] має заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з листопада 2019 року по березень 2022року в розмірі 90 148,06 грн. У зв`язку із невиконанням умов договору, відповідач має заборгованість в розмірі 90 148, 06 грн., яка складається з - суми основного боргу 61 972,89 грн., 3% річних - 2 335, 84 грн., інфляційні збитки - 16 492, 95 грн. та пені - 9 346,38 грн. Згідно зі ст. ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" визначено, що споживач зобов`язаний вносити щомісячну плату за надані послуги згідно встановлених тарифів. Відповідно до пунктів 1, 5 частини 3 статті 20 Закону "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частина 1 ст. 322 ЦК України визначає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, встановлено, що відповідач отримував послуги з теплопостачання, але не сплачував грошові кошти належним чином за надані послуги, а тому позовні вимоги КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплопостачання є обґрунтованими. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст. 12,13 ЦПК України, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved