Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням заяви поданої в порядку усунення недоліків позовної заяви, просить: - розірвати шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1915; - визначити місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29 листопада 2023 року і до досягнення повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що протягом останнього часу їх сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, на даний час вони проживають окремо. Також посилається на відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, наявність різних поглядів на життя, втрату почуття любові один до одного. Наголошує, що подальше перебування у шлюбі та його збереження є неможливим. Вказує, що від шлюбу з відповідачем має сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею в [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні. Відповідач проходить службу у Збройних Силах України, аліментів нікому не сплачує, немає на утриманні непрацездатних батьків, за станом здоров`я та матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Крім того, позивачка бажає, щоб син залишився проживати разом з нею. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28 грудня 2023 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання. В підготовче засідання, призначене на 20 лютого 2024 року о 14 годині 00 хвилин, сторони та інші учасники справи не прибули. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Чайковська Р.А. подала до суду заяву, відповідно до змісту якої просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надіслав на адресу суду заяву, відповідно до змісту якої просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Житомирської міської ради - Баб`як М.М. подав до суду заяву, відповідно до змісту якої засідання просить проводити без його участі. Положеннями частини третьої та четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) закріплено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 26 жовтня 2013 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1915. У відповідності до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] . Згідно виданих Управлінням соціального захисту населення Корольовського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1827-5002973261 та №1827-5002973300 від 26 вересня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , та її син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , і фактично проживають/перебувають за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до трудового договору від 11 липня 2022 року, [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю "ОСРАМ" на посаді молодшого спеціаліста з кредитування та дебіторської заборгованості. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін по справі, які бажають його припинити, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи, що відповідач по справі [PERSON] визнав позов, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Положеннями статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною першою статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу батька, яка має стягуватись на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , суд враховує те, що відповідач є працездатною особою, обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача, не встановлено, останній не заперечив проти задоволення позову. З урахуванням всіх встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь позивачки аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Із матеріалів справи встановлено, що позивачка звернулась до суду із даним позовом 29 листопада 2023 року, а тому аліменти підлягають присудженню саме з цієї дати. Положеннями статті 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачка у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI, відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач по справі до початку розгляду справи по суті визнав позов, про що свідчить подана ним заява, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України позивачці підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, який був нею сплачений при поданні позову, що складає 1 073,60 грн (за позовну вимогу про розірвання шлюбу та за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини). Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 відсотків судового збору від сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН136366С1 від 29 листопада 2023 року, що становить 1 073,60 грн.

Outcome: approved