Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

13.09.2023 року позивач [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Стислий виклад позиції позивача \~ \~ \~ \~ Сторони перебувають у шлюбі з 11.11.2017 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось. Через різні погляди на життя та різні типи характерів відносини між ними постійно напружені, що призводить до конфліктів та непорозумінь з питань ведення спільного господарства та укладу сім`ї. Вказане негативно впливає на стан здоров`я позивача та психічний стан неповнолітнього сина сторін. У позивача зникло почуття любові та поваги до відповідача, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу стали неможливими. Фактичні шлюбні відносини вони припинили, спільне господарство не ведуть хоча наразі і проживають за однією адресою. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Рух справи в суді Позовна заява надійшла до суду 13.09.2023 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.10.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті вимог. Ухвалою суду від 26.12.2023 року за заявою відповідача сторонам надано строк для примирення тривалістю один місяць, до 26.01.2024 року. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом. Ухвалою суду від 25.01.2024 року провадження в справі поновлено. Позиція учасників справи Сторони в судове засідання не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач про час та місце розгляду справи після поновлення провадження у справі повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку на адресу місця його проживання, зареєстровану в установленому порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду. Причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов від нього на адресу суду не надходив. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. 14.02.2024 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 11.11.2017 року, шлюб зареєстрований Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено актовий запис № 146. Згідно з копією свідоцтва серія [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Побудувати спільне життя сторонам не вдалось. Вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Наданий сторонам строк на примирення жодних результатів не дав, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56СКУкраїни встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved