Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він та відповідач з 17.05.2013 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей [PERSON] , 2013 року народження та [PERSON] , 2018 року народження. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 12.12.2022 в справі № 295/7690/22 шлюб між ними розірвано, а рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 01.05.2023 в справі № 295/3522/23 з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2023 до досягнення дитиною повноліття. Після початку повномасштабної війни позивач з колишньою дружиною та дітьми виїхали до Швеції, де й проживають на теперішній час. Діти знаходяться на їхньому спільному утриманні та вихованні. Він щодня бачиться з дітьми, піклується про них та забезпечує всім необхідним. Під час ухвалення рішення судом було враховано, що він зареєстрований як ФОП та здійснює господарську діяльність. Проте в період з 2022 2023 років він господарську діяльність не здійснює та доходів не отримує, має статус тимчасово переміщеної особи, проживаючи за межами України. З 04.08.2022 йому призначено ІІІ групу інвалідності. Тому він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом, що призведе до утворення заборгованості з його сплати відповідачу. Позивач просить зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 01.05.2023 в справі № 295/3522/23, та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500,00 грн на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову. У відзиві вказано, зокрема, що позивач приховує свій матеріальний стан як в Україні, так і в Швеції. В Україні в його власності перебуває два комерційні приміщення, які він здає в оренду, приховуючи доходи, а в Швеції він відмовляється від роботи, яку йому пропонують, а також систематично вживає алкоголь та їздить на відпочинок в іншу місцевість. Поданий позов спрямований на ухилення позивачем від виконання батьківських обв`язків. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 12.12.2022 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області інформацію з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5 щодо [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за 2022 та 2023 роки. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач та її представник відповідача, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.\- Судом встановлено, що рішенням Богунського районного\~суду міста\~Житомиравід\~від 01.05.2023\~в справі\~№ 295/3522/23\~позов [PERSON] \~задоволено частково\~та стягнуто\~з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~місце проживання:\~ [ADDRESS] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~місце проживання:\~ [ADDRESS] ,\~аліменти на\~утримання неповнолітніх:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~4000,00\~грн щомісячно\~на кожну\~дитину,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з\~24.03.2023\~року до\~досягнення дитиною\~повноліття (а. с. 6-8). Діти проживають з відповідачем у Швеції, що випливає з акту 2.7 1/1 Міграційного агентства Швеції від 02.08.2022 (а. с. 37). Добровільної угоди щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто. Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] форми ОК-5 Пенсійного фонду України, за 2022 та 2023 року дохід у нього відсутній (а. с. 96, 97). Позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 04.08.2022 згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 094035 (а. с. 11, 12). Згідно ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1, 6 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, що передбачено ч. 2 ст.\~51\~Конституції України та ст. 180 СК України. Частиною 3 ст.\~181\~СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За положеннями ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. \~ \~ \~ \~ Із наявних у матеріалах справи доказів можна зробити виснок про те, що на час ухвалення судом рішення про стягнення з [PERSON] аліментів 01.05.2023 та на час подання позову 19.07.2023 він не мав офіційного доходу та 04.08.2022 набув статус особи з інвалідністю ІІІ групи. Тобто, порівнюючи ці періоди, ніяких змін у матеріальному становищі чи в стані здоров`я в позивача не відбулося. Оцінивши досліджені докази, судом не встановлено наявності визначених ч. 1 ст. 192 СК України обставин, які можуть бути підставою для зменшення стягнутого судом розміру аліментів, так як позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми переконливими доказами, що після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів у нього погіршилося матеріальне становище чи стан здоров`я. Окрім того, такими обставинами вимоги позову не обґрунтовані, а в ньому міститься посилання на надмірність стягнутого судом розміру аліментів, у зв`язку з чим в нього існують труднощі з виконання рішення суду про стягнення аліментів. Проте зазначені в позові мотиви заявлених вимог не відносяться до підстав зменшення розміру аліментів у контексті положень ч. 1 ст. 192 СК України. Тому суд вважає позов таким, що не ґрунтується на вимогах закону, та відмовляє в його задоволенні.

Outcome: dismissed