Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

У грудні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 27 лютого 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №198. \~ \~ \~ \~ Від вказаного шлюбу у них із відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. У подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.09.2019 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , - розірвано. При цьому зазначала, що відповідач не виконує свій батьківський обов`язок, матеріальну допомогу на утримання сина не надає, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні немає. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач аліменти не сплачує, а дитина потребує матеріальної допомоги й відповідно відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати дитину, а також з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та того, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилися, однак у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечували щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті у судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, ч.1\~ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи убачається, що з 27 лютого 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №198. При цьому, від вказаного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Батьками дітей вказані: [PERSON] та [PERSON] . Однак, в подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.01.2019 року шлюб, укладений між [PERSON] \~та [PERSON] ,розірвано (а.с.10). Так, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Зокрема, судом в ході розгляду справи встановлено, що син сторін проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні. При цьому, відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання та забезпечення повноцінного життя \~сина не надає, й відповідно доказів на спростування вказаного ним суду також не надано, як і не надано доказів щодо його незадовільного стану здоров`я, перебування на його утриманні непрацездатних батьків чи інших дітей, а також наявності будь-яких кредитних чи інших зобов`язань. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості щодо досягнення між сторонами домовленості щодо добровільної сплати аліментів на утримання дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача як батька дитини на її користь аліментів на утримання сина, оскільки відповідач як батько зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача на утримання сина, суд виходить з наступного. Так, ч.1 ст.182 СК України встановлено, що при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому,\~ч.2\~ст.182\~СК України\~визначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Також слід зазначити, що згідно положень ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, визначаючи розмір\~аліментів,\~які підлягають\~стягненню з\~відповідача на\~утримання дитини,\~суд враховуючи\~те,\~що відповідач\~ухиляється від\~утримання дитини\~й відповідно\~належних та\~допустимих доказів\~на спростування\~вказаного ним\~суду не\~надано,\~як \~й не\~надано доказів\~ щодо\~неможливості \~сплати \~аліментів через\~тяжкий матеріальний\~стан,\~стан здоров`я\~чи перебування\~на його\~ \~утриманні інших\~осіб, вважає що на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Оскільки суд задовольняє позов, то за правилами ст. 141 ЦПК України\~\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved