Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Еко-Граунд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: [PERSON] про витребування земельної ділянки скасування записів про державну реєстрацію права власності. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.12.2016 року №22-34045-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2,000 га (кадастровий номер 6822484100:02:003:0180) та безоплатно передано її у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. [PERSON] всупереч вимог ст.ст. 116,118,121 Земельного кодексу України звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою приховав, що раніше використала право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Позивач просить визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.12.2016 року за № 22-34045-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер: 6822484100:02:003:0180) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером : 6822484100:02:003:0590. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала, просила позов задовольнити. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест» в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просить відмовити у задоволенні позову. Представник ТОВ «Агро-Еко-Граунд» в судове засідання не з`явився. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився. Заслухавши прокурора, вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.06.2016 року №22-15873-СГ [PERSON] отримав у приватну власність (право зареєстровано 01.07.2016 року) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер: 6821288600:06:001:0335) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.12.2016 року за №22-34045-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер 6822484100:02:003:0180) та повторно передано йому у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. На підставі зазначеного наказу державним реєстратором Комунального підприємства «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 19.01.2017 року зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.06.2017 року , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2124, [PERSON] відчужив [PERSON] земельну ділянку площею 2 га , кадастровий номер 6822484100:02:003:0180, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за № 207377421 від 23 квітня 2020 року. [PERSON] на підставі актів приймання-передачі майна від 17.03.2018 року вніс земельну ділянку із кадастровими номерами 6822484100:02:003:0180 до статутного капіталу ТзОВ «Зарус-Інвест», код ЄДРПОУ 41108081. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 17.03.2018 року , номер запису про право власності 25299820. Після чого, в ході розроблення технічної документації із землеустрою 30.03.2020 року ТОВ «Зарус-Інвест» земельну ділянку з кадастровим номером 6822484100:02:003:0180 об`єднано із земельними ділянками з кадастровими номерами 6822484100:02:003:0177, 6822484100:02:003:0178 та 6822484100:02:003:0179, внаслідок чого утворено земельну ділянку площею 8 га із кадастровим номером 6822484100:02:003:0590. На даний час земельна ділянка із кадастровим номером 6822484100:02:003:0180 на підставі договору оренди землі від 21.03.2018 року перебуває в оренді ТзОВ «Агро-Еко- Граунд», код ЄДРПОУ 40738781, (рішення державного реєстратора КП «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 21.03.2018 року. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України , частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.6), від 6 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (пункт 6.41), від 1 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19 травня 2020 року у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 88), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 75), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55); див. також постанову Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року у справі № 6-32цс14). Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (статті 387, 388, 1212 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Негаторний позов - це позов власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Предметом позову про витребування майна є вимога власника, який не є володільцем цього майна, до особи, яка заволоділа останнім, про повернення його з чужого незаконного володіння. Метою позову про витребування майна є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном, зокрема землями сільськогосподарського призначення, означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, призводить до ефективного захисту прав власника саме цього майна. Таким чином, у разі державної реєстрації права власності за новим володільцем (відповідачем), власник, який вважає свої права порушеними, має право пред`явити позов про витребування відповідного майна. При цьому Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що власник може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, і для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Такий правовий висновок, зокрема, викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 38), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (провадження № 14-396цс19, пункт 33) та від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 49). Для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна, державного акту на право власності не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване. Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86, 94), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38, 39), від 1 та 15 жовтня 2019 року у справах № 911/2034/16 (пункт 46) та № 911/3749/17 (пункти 6.25, 6.26), від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункти 42-43, 47, 49). Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20). Тобто задоволення позовних вимог керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.12.2016 року за № 22-34045-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер: 6822484100:02:003:0180) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером : 6822484100:02:003:0590, не призведе до поновлення прав держави, відновлення володіння, користування або розпорядження спірною земельною ділянкою, а отже, такі вимоги не є ефективним способом захисту права, яке потребуватиме додаткових засобів судового захисту, тобто повторного звернення до суду. Виходячи з обставин цієї справи, належним способом захисту позивача буде звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, якщо власник був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, якщо позивачу чиняться перешкоди в реалізації цих прав. Обрання прокурором неналежного способу захисту прав є самостійною підставою для відмови у позові. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, суд вважає, що не підлягає стягненню на користь Хмельницької обласної прокуратури з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] судового збору в сумі по 2102 гривні 00 коп. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed