Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Тернопільської міської ради визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона є спадкоємцем п`ятої черги майна її рідного дядька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки спадкоємців попередніх черг немає. Так, [PERSON] на праві власності належала частка квартири [ADDRESS] , а інша частка на праві власності належить їй. 03.07.2023 вона звернулася до нотаріуса щодо вчинення нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті дядька [PERSON] на 1/2 квартиру, проте у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, з підстав пропущення строку для прийняття спадщини та роз`яснено про необхідність звернення до суду. Позивач зауважує, що у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини не звернулася до нотаріальної контори Тернопільської області із заявою про прийняття спадщини, оскілки перебувала за кордоном, куди виїхала 05.07.2019. Таким чином позивач вважає, що причина попуску нею строку для прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] , який помер [INFO] є поважною, а тому просить суд надати їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2023 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 31.10.2023 судом зареєстровано відзив на позов поданий представником відповідача Тернопільської міської ради Черніцьким В.Р., відповідно до якого відповідач вважає позов безпідставним та необґрунтованим, оскільки саме по собі проживання спадкоємців за межами України не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, так як спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем може подати консулу заяву про прийняття спадщини або реалізувати свої спадкові права, шляхом подання відповідних заяв про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку. З огляду на викладене відповідач вважає, що поданих доказів щодо неможливості позивачем подати заяву про прийняття спадщини не достатньо для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.11023 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Заводовська М.Л. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Додатково зазначила, що сторона позивача заперечує з приводу відзиву, оскільки позивач [PERSON] не мала можливості з`явитися у консульську установу для того щоб скористатися своїм правом для завірення заяви про прийняття спадщини, адже працювала віддалено і не мала права відлучатися із роботи. У судовому засіданні представник відповідача Тернопільської міської ради Черніцький В.Р. заперечив з приводу позову та просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне: Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №\~00040602643 від 19.07.2023, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є батько [PERSON] та матір [PERSON] . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №\~00040602518 від 19.07.2023, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є батько [PERSON] та матір [PERSON] . З вказаного слідує, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. [PERSON] народилась [INFO] в м. Тернопіль, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 17.04.1984 Відділом загсу Тернопільського міськвиконкому. При цьому батьками [PERSON] зазначені: батько [PERSON] та матір [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло виданого Міським бюро технічної інвентаризації 09.01.1995 згідно з розпорядженням (наказом) від 30.12.1994 №\~9679, квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 23.063.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, [PERSON] померла [INFO] в м. Тернополі. 11.02.2009 державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Береш О.М., видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-206 на частку трикімнатної квартири [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] . Згідно з витягом про реєстрації права власності на нерухоме майно №22120615 від 11.03.2009 виданого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль), 11.03.2009 за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на частку квартир за адресою: [ADDRESS] . З технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] вбачається, що власниками останньої є [PERSON] та [PERSON] по частці. [PERSON] помер [INFO] в м. Тернопіль, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 04.07.2019. Листом Першої державної нотаріальної контори № 1126/02-31 від 03.07.2023, [PERSON] повідомлено, що відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 73053438 від 03.07.2023 вона не подавала заяву про прийняття спадщини та відповідно до довідки про зареєстрованих осіб, від 03.07.2023 не проживала з [PERSON] за однією адресою, а тому вона вважається такою що спадщину не прийняла у встановлений законом строк, а тому їй рекомендовано звернутися до суду для продовження строку для прийняття спадщини. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справі після смерті [PERSON] не заводилась. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 ЦК України) (частина друга статті 1220 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01.04.2019 у справі №\~643/3049/16-ц, від 11.11.2020 у справі № 750/262/20, від 03.03.2020 у справі № 145/148/20. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , а відтак шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті останнього, закінчився 03.01.2020. Разом з тим [PERSON] звернулась до Першої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] лише 03.07.2023, тобто з пропуском визначеного законодавцем строку. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини позивач зазначає, що перебувала за межами України, у зв`язку із чим була позбавлена можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у встановлений законом строк. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2020 у справі № 314/2550/17. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11.08.2021 у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22.01.2020 у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19. Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною. Суд заважує, що перебування позивача [PERSON] закордоном та відсутність у неї об`єктивної можливості приїхати до України не доведене жодним належними та допустимими доказами. Крім того, у постанові Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №\~607/13549/21 зазначено, що перебування спадкоємців за межами країни не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка унеможливила чи в інший спосіб перешкодила вчасно здійснити таку дію. Також, у постанові від 09.02.2022 у справі №709/769/19, Касаційний цивільний суд в складі Верховного Суду зробив наступний правовий висновок: «Також суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано зазначив, що для подання заяви про прийняття спадщини не обов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування.» Так, суд звертає увагу, що спеціальний механізм подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України встановлений Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27.12.2004 №142/5/310 «Про затвердження Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України». За зверненням громадянина України консул (або уповноважений секретар із консульських питань) засвідчує справжність підпису на заяві про прийняття спадщини, проставляє на заяві свій підпис та гербову печатку, після чого спадкоємець повинен направити заяву в Україну засобами міжнародного поштового зв`язку. Таким чином, громадянам України немає необхідності виїжджати з країни свого постійного проживання та повертатися в Україну для прийняття спадщини (підпункт 3.13 Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України та пункт 3.23 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства України від 22.02.2012 №296/5). Крім цього, пунктом 3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса. У екстрених випадках, коли існує ризик пропущення строку для прийняття спадщини, спадкоємець має право направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронне повідомлення (аналог телеграми), в якому вказати про прийняття спадщини (пункт 2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Таким чином, законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців. Отже, як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] не скористалась своїм правом для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки була зобов`язана подати заяву про прийняття спадщини о 03.01.2020, однак, цього не зробила, чим пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини. При цьому безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску [PERSON] строку звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суду не надано та до матеріалів справи не долучено. Відтак суд приходить до висновку, що [PERSON] не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали їй, подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, визначений статтею 1270 частиною першою ЦК України, що у силу статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які б перешкоджали їй подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а тому у задоволенні позову [PERSON] до Тернопільської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, сплачений судовий збір слід покласти на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed