Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області із заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 09.10.1981 року по день його смерті [INFO] . В обґрунтування заяви посилається на те, що починаючи з жовтня 1981 року вона проживала у будинку за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] як чоловік та жінки, не перебуваючи у шлюбі між собою або іншому шлюбі. За час спільного проживання у цивільному шлюбі були пов`язані спільним побутом, разом вели спільне господарство, здійснювали покупки , виховували її сина, дбали та турбувались один про одного, мали спільних друзів та спільний бюджет, спільно утримували житло, виконували взаємні подружні обов`язки. Спільних дітей не було. [INFO] [PERSON] помер. Вказує, що з того часу фактично вступила у володіння майном померлого, але не звернулась до нотаріальної контори із заявою про вступ у спадщину через необізнаність щодо майна останнього. Нещодавно їй стало відомо про наявність у померлого сертифікату про право на земельну частку - пай КСП «Жовтень». При зверненні до нотаріальної контори щодо вступу у спадщину позивачу було повідомлено щодо пропуску строку для подання заяви про вступ у спадщину та відсутність документів, які підтверджують наявність права на спадкування за померлим та запропоновано звернутись до суду. Зазначає, що факт спільного проживання з [PERSON] підтверджується довідкою про склад сім`ї, довідкою про поховання, а також показами свідків. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.01.2022 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено в порядку окремого провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 12.06.2023 року заяву прийнято до свого провадження та призначено її розгляд. Ухвалами суду від 24.07.2023 року, від 25.10.2023 року, від 19.12.2023 року та від 24.01.2024 року витребувано докази по справі з Шостої харківської державної нотаріальної контори. В судовому засіданні заявник подану заяву підтримала з підстав, зазначених у ній. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що є сусідами заявника та [PERSON] .. Зокрема, свідок [PERSON] повідомила, що останні проживали разом років 15 за адресою: с.Куньє , про що знає особисто, була вдома у них у гостях, бачила речі [PERSON] .. Свідок [PERSON] також додатково зазначив, що [PERSON] поводив себе як чоловік [PERSON] , бачив як вони проживали разом приблизно років 17, бував у них у гостях. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Пунктами 1-9 частини 1 статті 315 ЦПК України визначено факти, справи про встановлення яких розглядаються судом, зокрема, пунктом 5 ч.1.ст.315 цього Кодексу - про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 20.09.1997 року. [PERSON] зазначає, що в період з 09.10.1981 року по [INFO] проживала однією сім`єю з [PERSON] як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, в підтвердження чого надала копії довідок виконавчого комітету Куньєвської сільської ради від 11.12.2019 року щодо місця проживання та ведення спільного господарства, довідку виконавчого комітету Куньєвської сільської ради від 23.05.2000 року щодо поховання, а також довідку з Центру надання адміністративних послуг Кунєвської сільської радивід 19.09.2023 року №02-02-15/105. З листів Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори №2511/01-16 від 29.08.2023 року, №3275/01-16 від 03.11.2023 року та №436/01-16 від 15.02.2024 року вбачається, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] , 1949 року народження, не заводилась. Також з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №75643154 від 31.01.2024 року вбачається, що свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалось. Статтею 3 Сімейного кодексу України, який набрав законну силу 01 січня 2004 року встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Поняття «проживання однією сім`єю» та «член сім`ї» не є тотожними. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків. Разом із тим, відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7). Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. Отже, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 01 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім`ю УРСР та ЦК УРСР не передбачали юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу, у тому числі й щодо спадкування. Встановлення факту проживання однією сім`єю у період до 01 січня 2004 року не передбачено Кодексом законів про шлюб та сім`ю України та ЦК УРСР. З огляду на викладене, відсутні правові підстави встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до статті 294 ЦПК України, згідно якої при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed