Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

06 березня 2023 року позивач звернувся в суд з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру за адресою: [ADDRESS] , якою користується відповідач. Станом на 01 лютого 2023 року за квартирою рахується заборгованості з надання цих послуг у загальному розмірі 125\~437,22 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача (а.с.3-5). Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечила. Узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що у 2006 році у квартирі сталася пожежа, в результаті чого вона є непридатною для проживання і фактично житлово-комунальними послугами у ній ніхто не користується. Також вказує, що не проживає у цій квартирі з 2005 року, а лише зареєстрована у ній. Крім того вказує, що між нею та позивачем відсутні договірні відносини. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги заперечила. Вказує, що до 2019 року власником квартири була її матір, а сама відповідач у ній лише значиться зареєстрованою. Також посилалася на безпідставне стягнення з неї заборгованості, яка нарахована з 2015 року, тим самим, фактично, зробила заяву про застосування позовної давності. Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з таких підстав. Судом встановлено, що у квартирі за адресою [ADDRESS] , значаться зареєстрованими наступні особи: 1) [PERSON] , [INFO] ; 2) [PERSON] , [INFO] ; 3) [PERSON] , [INFO] ; 4) [PERSON] , [INFO] (а.с.13). З даних Реєстру Луцької міської територіальної громади слідує, що відповідач [PERSON] зареєстрована у цій квартирі з 22 червня 2005 року (а.с.17). Згідно повідомлення Луцького міського відділу ГУ МНС України у Волинській області, 16 листопада 2006 року у спірній квартирі сталася пожежа у зв`язку з необережним поводженням з вогнем (а.с.60-63). З акту, який складений представниками ДП «Луцьктепло» 02 липня 2020 року, слідує, що до квартири підведена гаряча вода із загального стояка, але її постачання перекрито шляхом перекриття вхідного вентиля та демонтажу частини труби (а.с.58, 64). У листі Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 16 січня 2024 року зазначено, що в ході обстеження квартири за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що відповідач дійсно проживає у ній з 2005 року (а.с.83). Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Зі змісту позову слідує, що він пред`явлений до відповідача саме з тієї підстави, що позивач вважає відповідача користувачем квартири за адресою: [ADDRESS] . Але такі доводи позивача є помилковими, виходячи з наступного. Частиною третьою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, який введений в дію 01 травня 2019 року, передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Натомість, законодавством, що діяло до 01 травня 2019 року, зокрема Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, не передбачало солідарної відповідальності за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг для дієздатних осіб, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача. Будь-яких договірних відносини з надання житлово-комунальних послуг у квартирі за адресою: [ADDRESS] між позивачем та безпосередньо відповідачем судом не встановлено. Отже, нарахування та стягнення позивачем з відповідача заборгованості за житлово-комунальними послугами у квартирі у період до 01 травня 2019 року є незаконним за тим фактом, що чинне на той час законодавство не передбачало солідарної відповідальності для осіб, які зареєстровані та/або проживають у житлі. Тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє за необґрунтованістю. Що стосується заборгованості після 01 травня 2019 року, то суд зазначає, що з наданих відповідачем доказів слідує, що квартира є непридатною для проживання, адже є пошкодженою внаслідок пожежі, що сталася у 2006 році. Крім того, відповідач постійно та значний проміжок часу проживає за адресою: [ADDRESS] . Сам по собі факт реєстрації місця проживання відповідача у квартирі за [ADDRESS] , не свідчить, що вона є користувачем житлово-комунальних послуг, які надавалися позивачем. Тому за період після 01 травня 2019 року суд також відмовляє у задоволенні позову за необґрунтованістю. При цьому позивач не позбавлений права звернутися зі своїми вимогами до особи, яка є власником цього житла, або до її правонаступників, заявивши позов саме з цієї підстави. Зважаючи на те, що суд відмовляє у задоволенні позову за безпідставністю, зроблена відповідачем заява про застосування строку позовної давності судом не вирішується.

Outcome: dismissed