Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит у загальному розмірі 58343,57 грн та судових витрат. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого з 14.06.2018 року є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 10.02.2012, про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, чим підтвердив згоду на те, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на офіційному банківському сайті, складає між ним та банком «Договір про надання банківських послуг», що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору, сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до вищезазначеної заяви відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому був збільшений до 50000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі якого відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішення та ініціативою Банку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначало, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 23.08.2023 утворилась заборгованість в розмірі 58343,57 гривень, яка складається з: 50442,02 гривень, - заборгованість за тілом кредиту; 7901,55 гривень, - заборгованість за простроченими відсотками. Посилаючись на наведене, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 58343,57 гривень та 2684 гривень судових витрат. Ухвалою судді від 26.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 09.11.2023 року представник відповідач адвокат Якушев Р.С. через підсистему «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не підтвердив жодним належним доказом факту відкриття зазначеного в Анкеті-заяві рахунку на ім`я відповідача, тобто факт видачі продукту банку (картки) на виконання замовлення, передбаченого Анкетою-заявою від 10.02.2012 р., також відсутні докази на підтвердження факту отримання такого продукту відповідачем. Жодним доказом, який надає позивач не підтверджено виявлене бажання відповідача відкрити кредитний рахунок із встановленим початковим кредитним лімітом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги посилався на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на банківському сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. Точка доступу: www.privatbank.ua до мережі Інтернет, вказана Позивачем жодним чином не посилається на Умови та правила надання банківських послуг або Тарифи банківського обслуговування, натомість за відповідним посиланням розміщується головна сторінка веб-сайту AT КБ «Приватбанк» із рекламним змістом, що за своїм змістом не може вважатися частиною кредитного договору та суперечить загальним принципом, встановленим статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обізнаності споживача з інформацією про можливі схеми кредитування текстом договору про споживчий кредит для прийняття усвідомленого рішення. Зокрема позивач не надав жодних підтверджень, що саме витяг, викладений на сайті (за не вказаним Позивачем посиланням) з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент нібито отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування у будь-який момент. Умови, викладені на банківському сайті www.privatbank.ua не були підписані відповідачем. Підписання відповідачем анкети-заяви не свідчить про те, що він був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, бо такі умови або посилання відсутні в самій анкеті-заяві, а чинна їх редакція не зазначена на момент підписання анкети-заяви відповідачем та відсутні посилання на банківський документ, яким були прийнята та/або затверджена відповідна редакція Умов та правилами надання банківських послуг, діюча на момент підписання. Окрім того, надану позивачем Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг вважає такою, що ніяк не підтверджує факт ознайомлення з ними відповідачем, оскільки в розділі «Підпис клієнта» підпис відповідача відсутній. Текстовий напис, зроблений самим позивачем, далі цитата:« підписано 08.10.2022 13:01» не є підписом відповідача. Відповідно позивачем не доведено факт ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг та приєднання до них. Крім того, підписи клієнта в анкеті-заяві про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку та в паспорті споживчого кредиту, наданого Позивачем, візуально суттєво відрізняються, що дає підстави для сумніву у дійсності підпису відповідача в таких документах. Також зазначає, що доданий позивачем додаток у вигляді (далі назва мовою оригіналу) «Извлечение из Условий и правил предоставления банковских услуг, утвержденнные приказом от 03.03.2010 № СП-2010-256» містять в собі інформацію, викладену іноземною мовою, якою відповідач не зобов`язаний володіти. Вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим AT КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі та економічно вигідні Позивачу, за умови задоволення позову. Зазначає, що позивач, зокрема, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 10.02.2012 року у розмірі 58343,57 грн, при цьому позивач не пояснює, яким чином проводився її розрахунок. Також зазначає, що відсутнє підтвердження факту отримання відповідачем банківської картки із відновлювальним кредитним лімітом за заявою № б/н від 10.02.2012 року; відсутнє підтвердження про ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та їх прийняття відповідачем; відсутнє підтвердження відповідача на збільшення кредитного ліміту; відсутнє підтвердження наявності кредитного ліміту та його розміру на всіх картках за переліком вказаних у довідці, підписаною [PERSON] . Також зазначає, що з моменту укладення анкети-заяви б/н від 10.02.2012 р., жодних вимог щодо погашення заборгованості або повідомлень про наявність у відповідача заборгованості від AT КБ «ПРИВАТБАНК» відповідач не отримував. Вважає, що позивачем сума заборгованості відповідача перед банком не доведена, не визначено чи взагалі така заборгованість існує, тому в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено, так як заборгованість Відповідача перед банком є недоведеною. Представником позивача 01.12.2023 на адресу суду надана відповідь на відзив, відповідно до яких, посилаючись на викладені у позовній заяви доводи, наполягають на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В свою чергу 02.12.2023 представником відповідача адвокатом Якушевим Р.С. були подав заперечення, де він наполягає на відмові в задоволенні позову. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 14 червня 2018 року змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», що підтверджується копією статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». 10.02.2012 [PERSON] підписав анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому був збільшений до 50000,00 грн. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідно до вимог статей 13,\~81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, з матеріалів справи, зокрема анкети-заяви від 10 лютого 2012 року, підписаної [PERSON] , паспорту громадянина України та даних відповідача [PERSON] у відзиві на позовну заяву, подану його представником, вбачається, що реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] \~тадата народження, - [INFO] , зазначені в анкеті-заяві; відповідають паспортним даним [PERSON] . Сторона відповідача мала право надати до суду відповідні докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, а у випадку складності їх отримання, звернутись до суду із відповідним клопотанням, проте таких клопотань відповідачем та його представником не заявлялось. З огляду на вищезазначене, суд виходить із наявних у справі доказів. Оцінивши надані до суду докази, зокрема однакового зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків - [NUMBER] , дати народження [INFO] , ім`я по-батькові заявника в анкеті-заяві, що відповідає цим же паспортним даним [PERSON] , зазначення зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] , суд визнає неспроможними та відхиляє доводи сторони відповідача про не підписання ним анкети-заяви від 10.02.2012 та не укладення кредитного договору. Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 08.10.2022 не містить підпису відповідача. Згідно з цією заявою визначені процентна ставка 42 відсотків річних - для карт Універсальна, 40,8 відсотків річних - для карт Універсальна Gold; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 84 відсотків річних - для карт Універсальна, 81,6 відсотків річних - для карт Універсальна Gold. Строк кредитування 12 місяців з пролонгацією. Щомісячна комісія за обслуговування Золотої картки 20 грн. (а.с. 46-57). До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, довідку про зміну умов кредитування, виписку по рахунку відповідача. При цьому, як слідує з довідки про зміну умов кредитування, за картковим рахунком відповідача кредитний ліміт неодноразово змінювався, а саме: 10.02.2012 встановлено кредитний ліміт,- 300,00 грн; 07.03.3012 кредитний ліміт збільшено до 3000,00 грн; 20.07.2017 кредитний ліміт збільшено до 25000,00 грн; 02.10.2018 кредитний ліміт збільшено до 50000,00 грн; 11.10.2022 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. Вказані зміни кредитного ліміту за кредитною карткою також підтверджуються випискою з особового рахунку відповідача, відповідно до якої відповідач активно користувався кредитними коштами в межах збільшеного кредитного ліміту. Так, за вказаний період було проведення ряд банківських операцій: оплата послуг, зняття готівкових коштів, поповнення рахунку через термінали, погашення заборгованості, переказ коштів та ін. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254(в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Із наведеного вбачається, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц. Суд вважає, що надана позивачем виписка по особовому рахунку є належним доказом, оскільки така виписка є регістром аналітичного обліку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Із довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк» судом встановлено, що [PERSON] були надані кредитні картки: Карта Універсальна, дата відкриття 10.02.2012, термін дії 10/15; Карта Універсальна, дата відкриття 20.02.2012, термін дії 10/15; Карта Універсальна з фото, дата відкриття 25.12.2012, термін дії 12/16; Карта Універсальна з фото, дата відкриття 27.03.2014, термін дії 03/18; Карта Універсальна Gold, дата відкриття 26.06.2015, термін дії 09/18; Карта Універсальна, дата відкриття 20.04.2017, термін дії 04/21; Карта Універсальна Gold, дата відкриття 18.06.2021, термін дії 10/24. Згідно з наданим банком розрахунком та випискою по картковому рахунку за період з 10.02.2012 по 31.08.2023, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 23.08.2023 становить 58343,57 гривень і складається із: 50442,02 гривень, - заборгованості за тілом кредиту; 7901,55 гривень, - заборгованості за простроченими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті\~207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті\~638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті\~526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті\~1048 ЦК України). Частиною другою статті\~1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття\~1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті\~633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК\~України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті\~1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті\~1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті\~1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановлено, що у заяві від 10.02.2012 процентна ставка не зазначена. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. Прострочене тіло кредиту - це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено Відповідачем, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі. Прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені Відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву на отримання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тарифи та Умови, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови про сплату відсотків за користування кредитом. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями\~625,\~1048 ЦК України\~позивач не пред`явив. Що стосується заяви про приєднання до умов та правил надання послуг від 08.10.2022, яка не підписана відповідачем у справі, то слід зазначити, що за змістом даної заяви не має жодного посилання на те, що така заява є складовою анкети-заяви б/н від 10.02.2012 та має до неї будь-яке відношення. При цьому за вимогами позову, позивач просить стягнути заборгованість саме за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 10.02.2012, щодо якого справедливим є посилання на відсутність підтверджень узгодження нарахування процентів та штрафних санкцій. Долучений до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписаний Згідно\~ст. 617 ЦК України\~відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст.\~1054\~та ч. 2 ст.\~1050 ЦК України\~наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду України (постанова від 03.07.2019, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) визначено, що: « роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку від 10.02.2012 не містить даних щодо домовленості сторін договору про сплату конкретних відсотків за користування кредитними коштами, сплати пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Також позивачем було надано паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 18.06.2021 року, однак в ньому зазначено, що дата надання інформації 18.06.2021 року і ця інформація зберігає чинність та є актуально лише до 03.07.2021 року. Також матеріали справи не містять доказів про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи, визнавались відповідачем як беззаперечні умови кредитного договору, більш того зазначені документи не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.06.2012 шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Беручи до уваги вищевказаний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, слід дійти до висновку про те, що відповідач фактично отримав та використовував кошти надані банком на кредитну картку, але не повернув їх, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманої суми кредитних коштів, яка на час розгляду справи не повернута відповідачем. Крім цього, підписана сторонами анкета-заява від 10.02.2012 не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником лише обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України, вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів"). Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів"\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"\~від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з АТ КБ "Приватбанк" дотрималося вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. З огляду на зазначене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши фактичні обставини, від яких залежить правильність вирішення спору, дійшов висновку про те, що в анкеті-заяві позичальника не зазначено розмір кредитного ліміту, який би відповідач бажав отримувати на картку. Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме з ними погодився відповідач при підписанні заяви на отримання кредиту, банком не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, з розміром процентної ставки, тобто, що між банком та відповідачем досягнуто згоди щодо розміру нарахованих процентів за користування кредитом, пені та штрафу. За таких обставин у банку відсутні підстави нараховувати проценти за користування кредитними коштами. Тому, нарахування заборгованості, яке прослідковується по розрахунку заборгованості та виписці по картковому рахунку в частині відсотків здійснювалось банком неправомірно, а отже не підлягає стягненню. В той же час, відповідачем у справі не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання, у тому числі і погашення кредитних коштів. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору від 10 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», яке в подальшому змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК, та [PERSON] , ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав суду доказів щодо звернення до банку з письмовою заявою про закриття карткового рахунку. Таким чином, є наявність правових підстав для стягнення у примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту. Вирішуючи питання щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту, яка заявлена Банком у розмірі 50442,02 6 грн, суд вважає можливим стягнути 50000,00 грн, оскільки за матеріалами справи встановлено, що кредитний ліміт на картку відповідача було встановлено саме у такому розмірі. Відповідно до ч.6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Зважаючи на встановлений [PERSON] кредитний ліміт у розмірі 50000,00 грн, відсутність у матеріалах справи відповідного підтвердження його збільшення до іншої, більшої за розміром, суми, суд приходить до висновку про наявність кредитної заборгованості відповідача перед Банком за тілом кредиту в розмірі саме 50000,00 грн. Подібного висновку також дійшов Верховний Суд, що відображено у постанові від 23 жовтня 2019 року (справа № 235/6312/16-ц, провадження № 61-22651св18). Щодо посилань представника відповідача на те, що надана позивачем «Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке», «Условия и Правила предоставления банковских услуг» не є належними доказами укладення між сторонами кредитного договору з тих підстав що вони складені на російській мові і позивачем не надано засвідченого у встановленому порядку перекладу їх на українську мову, суд відхиляє зазначені доводи з наступних підстав. Відповідно до статті 10 Конституції державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Застосування мов в Україні гарантується\~Конституцією України\~та визначається законом. Враховуючи наведене, незважаючи на викладення таких на російській мові, їх зміст дає можливість зрозуміти викладені в них умови. Крім цього, анкета-заява містить підпис відповідача, що засвідчує розуміння ним їх змісту. В розумінні положень статті 77 ЦПК України позивачем надані належні докази. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені на 85,7%, що становить 2300,19 грн.

Outcome: partial