Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі ордеру № 70/12 від 14 листопада 2012 року йому була надана у користування кімната [ADDRESS] . Відповідно до ордеру склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] . Він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року шлюб між ними був розірваний. На даний момент наймачем кімнати [ADDRESS] є позивач. [PERSON] тривалий час не проживала за місцем реєстрації, а тому в лютому 2020 року він звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Під час розгляду цієї справи судом, [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] », а також [INFO] у неї народилась дитина [PERSON] . Доньку вона зареєструвала у спірній кімнаті. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року визнано [PERSON] такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] . Малолітня [PERSON] зареєстрована у спірній кімнаті, проте в ній ніколи не проживала. Вважає, що відповідач втратила право користування житлом, оскільки не проживає в спірній кімнаті без поважних причин, її батьки також не проживають у кімнаті. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 травня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи направила до суду заяву, в якій зазначила, що просить при розгляді справи врахувати інтереси дитини. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі ордеру № 70/12 від 14 листопада 2012 року позивачу була надана у користування кімната [ADDRESS] (гуртожиток). Відповідно до ордеру склад сім`ї: [PERSON] та [PERSON] [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. З позову вбачається, що [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] », а також [INFO] у неї народилась дитина [PERSON] , що підтверджується актовим записом про народження № 2297 від 03 жовтня 2020 року. З актового запису про народження вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Доньку [PERSON] зареєструвала у кімнаті № [NUMBER] будинку [ADDRESS] . Зазначене підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 55275169 від 24 листопада 2020 року. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року [PERSON] визнано такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] . З позову вбачається, що відповідач є донькою [PERSON] та у спірній кімнаті ніколи не проживала, її батьки ніякого відношення до квартири не мають. Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частин 4, 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно з частинами 1, 2 ст. 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення (ч. 1 ст. 58 ЖК України). Згідно з ч. 1 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення (ч. 1 ст. 116 ЖК України). Системний аналіз положень вказаних статей дає підстави для висновку, що закон визначає такі підстави для набуття права користування приміщеннями, віднесеними до державного або громадського житлового фонду: отримання ордеру, укладення договору найму або вселення як члена сім`ї наймача. У разі відсутності однієї із вказаних підстав у особи, яка вселилась до жилого приміщення державного або громадського житлового фонду, вона вважається такою, що самоправно його зайняла. Статями 98, 99 ЖК України визначено правовий статус тимчасових мешканців жилого приміщення, та визначено, що вони не набувають самостійного права на займане жиле приміщення незалежно від тривалості проживання. Неповнолітні діти набувають прав на користування житлом лише у разі набуття такого права батьками або законними представниками. У разі втрати цього права батьками або законними представниками правові наслідки поширюються і на неповнолітніх дітей. Оскільки статус тимчасових мешканців не дає самостійного права на жиле приміщення, то діти цих осіб прав на займане житло теж не набувають, а у випадках самоправного зайняття жилого приміщення, обов`язок виселення без надання іншого жилого приміщення поширюється і на неповнолітніх дітей осіб, які його самовільно зайняли. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 лютого 2023 року у справі № 754/3269/20. Вбачається, що мати [PERSON] - [PERSON] втратила право користування кімнатою [ADDRESS] відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року. Відповідно до статей 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше шести місяців, позивач посилається на письмові докази. З актів від 03 березня 2021 року, 26 серпня 2021, 18 лютого 2022 року вбачається, що [PERSON] не проживає у кімнаті [ADDRESS] з 24 листопада 2020 року. У матеріалах справи міститься відповідь на адвокатський запит Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 29 грудня 2021 року, з якої встановлено, що письмових звернень від будь-яких осіб з приводу протиправних дій [PERSON] та порушення житлових прав малолітньої [PERSON] , [INFO] , у тому числі щодо здійснення перешкод у користуванні житловим приміщенням, неможливості вселення за місцем своєї реєстрації та протиправної зміни замків у житловому приміщенні по [ADDRESS] на адресу Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та її структурних підрозділів не надходило. З відповіді на адвокатський запит Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві від 24 грудня 2021 року вбачається, що у період часу з 30 вересня 2021 року по 24 грудня 2021 року заяви щодо порушення житлових прав малолітньої [PERSON] , [INFO] , до управління не надходили. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 992 гривні 40 копійок судового збору.

Outcome: approved