Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Представник позивача Кульгавець Сергій Михайлович, що діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити позивачу [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном шість місяці. У позовній заяві представник позивача [PERSON] , адвокат Кульгавець С.М. посилається на те, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку розміром 1,77 га. цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Товстенської селищної ради та посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР №069832 від 23.09.2004 року. [PERSON] заповіла вищевказане майно позивачу [PERSON] , однак останній був позбавлений можливості у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини скористатись правом на прийняття спадщини після смерті спадкодавці, оскільки про існування заповіту дізнався тільки у вересні 2023 року. Позивач звернувся до державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори Дідик І.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання такої заяви із роз`ясненням права звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи, що необізнаність про факт існування заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, позивач просить захистити належне йому спадкове право шляхом встановлення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 26.10.2023 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 30.01.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача надав до суду заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача, просить позов задовольнити у повному обсязі, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причини неявки не повідомив. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.09.2020 року. За життя, 14.02.2018 року, [PERSON] , склала на користь позивача [PERSON] заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу Лютим С.І. та зареєстровано в реєстрі за №140, яким заповіла позивачу належну їй на праві власності земельну ділянки, кадастровий номер 6122055500:01:001:0296. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку розміром 1,77 га. цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Товстенської селищної ради та посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР №069832 від 23.09.2004 року. Своїм правом на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] вчасно скористатися не зміг, оскільки не знав про наявність складеного спадкодавцею на його ім`я заповіту. У вересні 2023 року позивачу стало відомо про заповіт, складений [PERSON] на його ім`я, після чого позивач через свого представника звернувся до Борщівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Державним нотаріусом Борщівської державної нотаріальної контори Дідик І.О. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивуючи його пропуском шестимісячного строку для подання такої заяви. Одночасно нотаріус повідомила, що до майна померлої [INFO] [PERSON] заведено 03.10.2023 року спадкову справу №262/2023. Відповідно до довідки №753 виданої 27.09.2023 року Товстенською селищною радою Чортківського району Тернопільської області [PERSON] на момент смерті проживала та була зереєстрована в [ADDRESS] ., в зареєстрованому шлюбі не перебувала. Даний позов пред`явлено до відповідача [PERSON] , який спадщину не прийняв і заповітом позбавлений права на спадщину, однак на момент смерті був зареєстрований з померлою в одному будинку за адресою: [ADDRESS] . За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави і ці обставини визнані судом поважними. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Крім того, відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач, зазначав, що причини пропуску строку прийняття спадщини є необізнаність його щодо наявність заповіту складеного на його ім`я. Зазначена причини, на думку суду, є поважнною і внаслідок цього позивач мав перешкоди для вчасного подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за доцільне встановити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини строком шість місяців, який буде цілком достатній для вчинення всіх необхідних дій для прийняття спадщини. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивач не заявляє вимогу про стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved