Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, розраховану на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та пунктів кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду від 24 липня 2017 року, яка станом на 09 липня 2021 року становить 437423,47 грн та складається з суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 91701,95 грн, суми заборгованості за інфляційнми витратами 345721,52 грн і стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору 6561,36 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційнй банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційнй банк» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 725/05 від 22 червня 2005 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора за договором від 22 червня 2005 року № 725/05, позичальником згідно якого є [PERSON] . Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, наддавши відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором. Рішенням Рівненського міського суду від 24 липня 2017 року стягнуто солідарно на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 725/05 від 22 червня 2005 року станом на 09 лютого 2017 року в розмірі 1342607,79 грн, яка складається з наступного: заборгованість за процентами в розмірі 786606,26 грн та пеня за останній календарний рік в розмірі 553001,53 грн. Умовами кредитного договору передбачено сплату відсотків окремо за правомірне користування кредитнми коштами та окремо за неправомірне понад встановлені договором строки користування кредитними коштами в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, а також інфляційні витрати. В результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість, розрахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та пунктів кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду від 24 липня 2017 року, яка станом на 09 липня 202 року становить 437423,47 грн та складається з суми заборгованості 91701,95 грн та суми заборгованості за інфляційними витратами 345721,52 грн. На забезпечення виконання кредитного договору № 725/05 від 22 червня 2005 року з [PERSON] було укладено договір поруки № 727/05 СП від 22 червня 2005 року, відповідно до умов якого поручитель поручається за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами. У зв`язку з невиконанням боржником свого обов`язку по сплаті кредиту у кредитора виникло право задовольнити свої вимоги також в за рахунок поручителя. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2022 року у цій справі, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року, у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. Постановою Верховного Суду від 12 квітня 2023 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2022 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою від 19 травня 2023 року позовну заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підщстав, викладени у позовній заяві. Додатково пояснила, що заборгованість відповідачів за кредитним договором встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили. Рішенням суду заборгованість стягнута станом на 09 лютого 2017 року. Розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат здійснений за період, не охоплений рішенням суду, до дати погашення заборгованості в повному обсязі 21 травня 2019 року шляхом продажу іпотечного майна. Пунктом 6.7 договору про іпотечний кредит збільшено позовну давність до п`яти років, а тому позовну заяву подано в межах позовної давності. Представник відповідачів позов не визнав та пояснив, що кредит видавався в іноземній валюті, а тому підстави для застосування ч.2 ст.625 ЦК України в частині інфляційних витрат відсутні. Те, що судом суму боргу було конвертовано у гривню, не змінює валюти зобов`язання. Розмір заборгованості за кредитним договором не оспорює, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості вже виконане. Розрахунок інфляційних втрат позивачем здійснений не правильно. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. 22 червня 2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] укладений договір про іпотечний кредит №725/05, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 10000 доларів США зі сплатою 13 процентів річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків за ним не пізніше 11 червня 2015 року. На забезпечення виконання зобов`язання за цим договором відповідно до пунктів 4 та 4.1 передана двохкімнатна квартира в [ADDRESS] загальною площею 63,8 та 34,9 кв.м. та нежитлове приміщення першого поверху в [ADDRESS] , загальною площею 213,5 кв.м. На забезпечення виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит № 725/05 22 червня 2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] укладений договір поруки №727/05, відповідно до умов якого у випадку невиконання або прострочення виконання позивальником зобов`язань, що випливають із кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що і позичальник. 17 грудня 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на підставі договору про відступлення права вимоги набуло право грошової вимоги щодо боржників Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», в тому числі до [PERSON] та [PERSON] за договором про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2017 року у справі № 569/19213/14-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року станом на 09 лютого 2017 року в розмірі 1342607,79 грн, яка складається з наступного: заборгованість за процентами в розмірі 789606,26 грн та пеня за останній календарний рік в розмірі 553001,53 грн й понесені судові витрати по справі в розмірі 32539,48 грн. Вказаним рішенням суду встановлено, що внаслідок укладення 17.12.2012 договору відступлення права вимоги, відбулася заміна кредитора а саме ТзОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №725/05 від 22 червня 2005 року. За розрахунком позивача, 3 % річних на суму заборгованості, встановлену рішенням суду, за період з 10 лютого 2017 року по 21 травня 2019 року становить 91701,95 грн, інфляційнф витрати за неповернутим кредитом - 345721,52 грн. Загальна сума заборгованості становить 437423,47 грн. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2017 року у справі № 569/19213/14-ц встановлено факт неналежного виконання позичальником [PERSON] умо креитного договору, в зв`язку з чим станом на 09 лютого 2017 року виникла аборгованість за договором про іпотечний кредит № 725/05 від 22 червня 2005 року в розмірі 1342607,79 грн. Заборгованість в розмірі 1342607,79 грн, визначена рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2017 року, погашена в повному обсязі 21 травня 2019 року, про що свідчить розрахунок позивача та не оспорюється відповідачами. Три проценти річних та інфляційні втрати, пеоедбачені ч.2 ст.625 ЦК України, нараховані позивачем на суму 1342607,79 грн за період з 1 лютого 2017 року до 21 травня 2019 року включно. Розрахунок розміру сумм, які передбачені ч.2 ст.625 ЦК України, відповідачами не спростований. Разом з тим, суд вважає, що позивачем в період прострочення грошового зобов`язання безпідставно включено день погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит (21 травня 2019 року), а тому розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат належить провести за період з 10 лютого 2017 року до 20 травня 2019 року. За період з 10 лютого 2017 року до 20 травня 2019 року проценти обраховуються за формулою - розмір заборгованості х кількість днів прострочення х 3/кількість днів у році х 100 процентів та становлять\~91591,60\~грн (1342607,79 грн х 3/100 х 830/365). Отже, на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних від простроченої суми в розмірі 91591,60 грн, а тому позовну вимогу про стягнення 3 % річних належить задовольнити частково. Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою: (ІІ1/100) х (ІІ2/100) х … (ІІZ/100), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Сукупний індекс інфляції за період з 10 лютого 2017 року до 20 травня 2019 року становить 1,28567477 - (101,00 : 100)\~x\~(101,80 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(101,60 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(99,90 : 100)\~x\~(102,00 : 100)\~x\~(101,20 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(101,50 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(101,10 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,00 : 100)\~x\~(100,00 : 100)\~x\~(99,30 : 100)\~x\~(100,00 : 100)\~x\~(101,90 : 100)\~x\~(101,70 : 100)\~x\~(101,40 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(100,50 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(100,70 : 100).\~ Інфляційне збільшення за вказаний період становить 383549,17 грн (1342607,79 грн x 1.28567477 - 1342607,79 грн). Позивач пред`явив вимогу про стягнення інфляційних втрат в сумі 345721,52 грн. Оскільки відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог, з відповідачів на користь позивача належить стягнути інфляційні втрати в сумі 345721,52 грн. Покликання представника відповідачів на неможливість застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, оскільки предметом договору про іпотечний кредит є іноземна валюта, не заслуговують на увагу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 340/385/17 дійшла висновку про те, що оскільки позивач скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив\~позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті\~за курсом Національного банку України, з дати ухвалення рішення суду валютою заборгованості стала національна валюта України - гривня, тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість є правомірним. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2017 року у справі № 569/19213/14-ц стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором про іпотечний кредит від 22 червня 2005 року № 725/05 станом на 09 лютого 2017 року в розмірі\~1342607,79 грн. Прив`язки до еквіваленту долара США рішення суду не містить і позивач про це не просив. Отже, з дати ухвалення рішення суду валютою заборгованості стала гривня, а тому вимога позивача про стягнення інфляційних втрат правомірні. У справі наявна заява відповідача [PERSON] про застосування позовної давності. Відповідно до\~ст.256 ЦК України,\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі\~ст.257 ЦК України,\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст.259 ЦК України). Відповідно до ч.3, 4\~ст.267 ЦК України,\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В п.6.7 договору про іпотечний кредит № 725/05 від 22 червня 2005 року сторони договору досягли згоди щодо встановлення строку позовної давності тривалістю у 5 років. Позивач звернувся до суду з позовом 27 липня 2021 року та просить стягнути заборгованість за період з 10 лютого 2017 року до 21 травня 2019 року, тобто в межах п`ятирічного строку позовної давності, а тому підстави для відмови в позові через сплив позовної давності відсутні. За таких обставин позов належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведенного та

Outcome: partial