Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

13 січня 2023 року позивач Державне підприємство «Шосткинський завод «Імпульс»\~ (далі ДП «Шосткинський завод «Імпульс») звернулося до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги, три процента річних від простроченої суми, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. В обґрунтування позову зазначено, що ДП «Шосткинський завод «Імпульс» надає мешканцям будинку [ADDRESS] послуги теплопостачання та гарячого водопостачання, також послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги, згідно із тарифами затвердженими рішеннями Виконавчого комітету Шосткинської міської ради та постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є наймачами квартири [ADDRESS] (далі Квартира-1) та відповідно є споживачами вказаних послуг, які надає ДП «Шосткинський завод «Імпульс». При цьому, за отримані послуги відповідачі не сплачують, тому за період з 01 січня 2015 року по 01 серпня 2021 року по Квартирі-1 утворилась заборгованість в розмірі 38145 грн 86 коп. за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, та за період з 01 серпня 2020 року по 01 серпня 2021 року за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги в розмірі 1455 грн 07 коп. Позивач просить стягнути з відповідачів борг в розмірі зазначеному вище та за вказані вище періоди. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів за прострочення виконання грошового зобов`язання: - за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання три процента річних від простроченої суми за період з 21.02.2015 по 23.02.2022 в розмірі 3856 грн 94 коп., а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 21.02.2015 по 23.02.2022 в розмірі 11441 грн 91 коп.; - за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги три процента річних від простроченої суми за період з 01.09.2020 по 23.02.2022 в розмірі 43 грн 80 коп., а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 01.09.2020 по 15.01.2022 суму в розмірі 158 грн 06 коп. 13 лютого 2023 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено учасникам право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 13 лютого 2023 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачам рекомендованим листом з повідомленням\~ на адресу їх зареєстрованого місця проживання. (а.с.60) 07 вересня 2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати строк позовної давності про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.01.2015 по 12.01.2020. Позовні вимоги ДП «Шосткинський завод «Імпульс» задовольнити частково, а саме в частині: стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 13.01.2020 по 01.08.2021 в сумі 10640 грн 19 коп., та заборгованості за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги в сумі 1455 грн 07 коп. за період з 01.08.2020 по 01.08.2021. В іншій частині позовних вимог відмовити. Також, відповідачі просять застосувати позовну давність до періоду нарахування оплати за послуги з опалення з 01.01.2015 до 12.01.2020. (а.с. 61-63) 07 вересня 2023 року від відповідачів [PERSON] та [PERSON] до суду надійшла заява, в якій зазначають, що 24 серпня 2023 року отримали ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ДП «Шосткинський завод «Імпульс» до них як відповідачів про стягнення заборгованості за послуги. 05 вересня отримали від відповідача [PERSON] копію відзиву на позовну заяву. Ознайомившись з документами підтримують позицію викладену у відзиві на позовну заяву та підтримують всі вимоги заявлені [PERSON] (а.с.69) 21 вересня 2023 року від представника позивача ДП «Шосткинський завод «Імпульс» надав до суду відповідь на відзив, в якому просить відмовити відповідачам у застосуванні строку позовної давності, задовольнити позовні вимоги. В обгрунтування відповіді на відзив зазначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання відповідачем свого боргу або іншого обов`язку. Такою дією вважають договір б/н від 01.08.2017 (далі Договір-1) про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги укладений між відповідачем [PERSON] та КП «ШКЗ «Імпульс» (правонаступник ДП «ШЗ «Імпульс»). Згідно з п. 1 Договору-1 [PERSON] визнає заборгованість, що утворилася станом на 01.07.2017 та зобов`язується її погасити щомісячними платежами. Відповідно до п. 5 Договору-1, він набирає чинності з моменту укладання та діє до 01.08.2020. Тобто перебіг позовної давності за першими платежами починається від 01.08.2017 коли позивач міг довідатися про відсутність поточних платежів за комунальні послуги та платежів за договором, а закінчуватися строк позовної давності за першими платежами повинен 01.08.2020, однак відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин на території України був впроваджений з 12.03.2020, закінчився 30.06.2023. Воєнний стан в Україні був введений Указом Президента України з 24.02.2022 і діє на момент написання відповіді на відзив. Отже строк позовної давності не підлягає застосуванню тому, що перебіг позовної давності почався з 01.08.2017, а не з 01.01.2015 року як вказує відповідач та був продовжений спочатку запровадженням карантину, а потім початком воєнного стану і на сьогоднішній день він не настав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, позивач зазначив, що постанова Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206, якою встановлено заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, набрала чинності з дня її опублікування (06.03.2022 №40 газета «Урядовий кур`єр») і застосовується з 24 лютого 2022 року. А вказані вище стягнення нараховані до 23 лютого 2022 року. (а.с.71-74) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З оборотної відомості сплати за опалення та гаряче водопостачання вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та за період надання послуг з 01.01.2015 по 01.08.2021, у зв`язку з не сплатою вартості послуг, виникла заборгованість в розмірі 38145 грн 86 коп. (а.с.17-19) З оборотної відомості сплати за утримання будинків та прибудинкових територій, вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та за період надання послуг з 01.08.2020 по 01.08.2021, у зв`язку з не сплатою вартості послуг, виникла заборгованість в розмірі 1455 грн 07 коп. (а.с.20) Згідно з довідкою, яка видана 31 серпня 2022 року ТОВ «Броус ЖЕК», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.21) Рішеннями виконавчого комітету Шосткинської міської ради прийнятими 28 листопада 2018 року за №355, 28 грудня 2018 року за №403, 01 квітня 2020 року за №92, 05 березня 2020 року за №78, 18 лютого 2020 року за №52, 12 жовтня 2017 за №241, 17 січня 2020 року за №9, 17 жовтня 2014 року за №146, 31 березня 2015 року за №1171, затверджені тарифи на послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, та на послуги з вивезення твердих побутових та негабаритних відходів. (а.с.31-42) Статтею 162 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин і до 01.05.2019) (далі - Закон №1875-ІV), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Аналогічне визначення міститься і в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII, що введена в дію з 01.05.2019 (далі - Закон № 2189-VIII). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону №1875-ІV, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. В свою чергу відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, споживачем - є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Виконавець і споживач є учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг і за приписами ст. 6 Закону №2189-VIII. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону №1875-ІV, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189-VIII, також визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 32 Закону №1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно із ст. 9 Закону №2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Таким чином, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виникли взаємні права та обов`язки: у позивача - по наданню послуг теплопостачання та гарячого водопостачання, з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги по Квартирі-1 у строк та належної якості, а у відповідачів - по оплаті цих послуг та можливості оспорювати їх якість та ціну. Відповідачі визнають позов в частині послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги у період з 01.08.2020 по 01.08.2021, як це зазначено у відзиві на позовну заяву [PERSON] та заявах [PERSON] , [PERSON] , а тому суд вважає, що в цій частині позов є обґрунтованим та є таким, що підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, слід зазначити наступне. У відзиві на позовну заяву відповідача [PERSON] , який підтримали відповідачі [PERSON] та [PERSON] , зазначено, що останні заявляють про застосування позовної давності в частині заборгованості за послуги опалення за період з 01.01.2015 по 12.01.2020, а тому на їх думку в цій частині позову слід відмовити. Натомість, відповідачі визнають борг за опалення, який виник в період з 13.01.2020 по 01.08.2021 в розмірі 10640 грн 19 коп.\~ Суд вивчивши доводи викладені у відзиві зазначає наступне. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України, загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч. 5 ст. 261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3, 4, 5 статті 267 ЦК України). Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч.1); позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2); після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3). Частинами другою, третьою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. З тлумачення норми статті 264 ЦК України слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника), що свідчать про визнання боргу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 3-269гс16. У постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що «відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою». Як вбачається з матеріалів справи з [PERSON] було укладено договір про реструктуризацію боргу, відповідно до якого остання погодилась погасити борг який виник до 01 липня 2017 року, і строк діє цього Договору\~ - з 01 липня 2017 року по 01 серпня 2020 року. Отже, можна зробити висновок, що [PERSON] за своєї згоди вчинила дію (уклала договір про реструктуризацію боргу), тим самим визнавши борг який виник у період з 01.01.2015 по 01.07.2017. Тому, вказане вище свідчить про переривання позовної давності. Разом із цим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Як вбачається з Договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 01 серпня 2017 року, строк дії цього договору встановлений до 01 серпня 2020 року, а з 12 березня 2020 року установлено на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27 червня 2023 року №651, з 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Враховуючи вказане вище, суд вважає, що позивачем строк звернення до суду із цим позовом не пропущений, а тому необхідно задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, який виник за період з 01.01.2015 по 01.08.2021 в розмірі 38145 грн 86 коп. (згідно з обортної відомості). Загалом заборгованість з теплопостачання та гарячого водопостачання, з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги складає 39600 грн 93 коп. Згідно із ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Проте, в порушення наведених норм закону відповідачем оплата наданих послуг не здійснювалася, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з цим, відповідачі не визнають позовні вимоги в частині стягнення: -\~ за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання три процента річних від простроченої суми за період з 21.02.2015 по 23.02.2022 в розмірі 3856 грн 94 коп., а також суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 21.02.2015 по 23.02.2022 в розмірі 11441 грн 91 коп.; - за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги три процента річних від простроченої суми за період з 01.09.2020 по 23.02.2022 в розмірі 43 грн 80 коп., а також з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 01.09.2020 по 15.01.2022 суму в розмірі 158 грн 06 коп. Щодо цього, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення, зокрема, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. З 24 лютого 2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію Російської Федерації проти України. Дані обставини є загальновідомими та доказуванню не підлягають. З наданих розрахунків (а.с.6-14) суд установив, що на основну заборгованість: - за послуги з опалення за період з 01.01.2015 по 01.08.2021 відповідачам нараховані три відсотки річних у розмірі 3856 грн 94 коп. та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 11441 грн 91 коп. - за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги три процента річних від простроченої суми за період з 01.09.2020 по 23.02.2022 в розмірі 43 грн 80 коп., а також суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 01.09.2020 по 15.01.2022 суму в розмірі 158 грн 06 коп. Доводи відповідача про те, що нараховані за періоди вказані вище суми не підлягають стягненню у період, коли діє воєнний стан в Україні є необґрунтованими, оскільки відповідно до постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 не підлягає нарахуванню та стягненню інфляційні нарахування, проценти річних, які нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги саме в період воєнного стану, тобто починаючи з 24.02.2022. Доводи відповідачів про заборону нарахування та стягнення штрафів і пені за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг у період дії карантину, встановленого з метою запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) є правильним тлумаченням норм законодавства, однак позивач не здійснював нарахування саме штрафів та/або пені на заборгованість, яка утворилась у відповідачів внаслідок неналежного виконання зобов`язань зі сплати житлово-комунальних послуг у період дії карантину, а здійснював нарахування тільки інфляційних втрат та три відсотки річних. Отже, на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 позивач не здійснював з 24.02.2022 інфляційні нарахування та нарахування трьох відсотків річних на заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг і не просить у позові їх стягнути з відповідачів, тому позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача: - трьох відсотки річних у розмірі 3856 грн 94 коп. та суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 11441 грн 91 коп. за прострочення сплати за послуги з опалення в період з 01.01.2015 по 01.08.2021; - трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 01.09.2020 по 23.02.2022 в розмірі 43 грн 80 коп., та суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 158 грн 06 коп. за прострочення сплати за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги за період з 01.09.2020 по 15.01.2022 суму, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене вище, на підставі норм закону, та беручи до уваги, що відповідачі не сплачують за вищезазначені комунальні послуги, а заперечення відповідачів не знайшли свої підтвердження при розгляді справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Так, ДП «Шосткинськй завод «Імпульс» сплачено судовий збір в сумі 2684 грн 00 коп. (платіжні доручення: №3380 від 23 листопада 2022 року на суму 2254 грн 00 коп.; №6 від 03 січня 2023 року на суму 181 грн 90 коп.; №2450 від 13 вересня 2022 року. (а.с.1-3)

Outcome: approved