Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

07 лютого 2024 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, якою просить встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка села Утконосівка, Ізмаїльського району Одеської області померла [INFO] в м. Керч, Автономна Республіка Крим, Україна, причина смерті: коронарна недостатність, гостра та атеросклеротична хвороба серця. Свою заяву мотивує тим, що [INFO] в м. Керч померла [PERSON] , факт смерті зареєстрований окупаційною владою. Оскільки медичне свідоцтво про смерть було видано установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території, відомості про смерть неможливо внести до єдиної бази, тому вказана довідка не вважається документом, виданим державним органом України. Вказує на те, що встановлення юридичного факту смерті необхідне заявнику для оформлення відповідного свідоцтва про смерть та реалізації спадкових прав як спадкоємцю. Документами що підтверджують смерть [PERSON] є лікарське свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 12 травня 2017 року, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 12 травня 2017 року, яке видане окупаційною владою. Так в довідці про причину смерті зазначено, що причиною смерті [PERSON] є коронарна недостатність, гостра та атеросклеротична хвороба серця. На звернення [PERSON] про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] Ізмаїльським міськрайонниим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] у зв`язку із з тим, що подані документи не входять до переліку підстав необхідних для проведення реєстрації смерті передбачених п. 1 р.V «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України за № 52/5 від 18.10.2000 року. В судове засідання представник заявника не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити Представник зацікавленої особи - Ізмаїльського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 КПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 вересня 1956 року Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Пунктом 8 частини 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється діяКонституціїта законів України. Згідно п. 2 ч. 2 цієї статті, Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно лікарського свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 травня 2017 року, складеного так званим Керченським відділенням ГБУЗ РК «КРБ СМЕ», [PERSON] померла [INFO] , причина смерті: коронарна недостатність, гостра та атеросклеротична хвороба серця. Крім того, факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджуються фотознімками, долученими до матеріалів справи. Пунктом 8 ч.1 ст.315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації смерті [PERSON] в органах ДРАЦС відповідно до законодавства України та реалізації спадкових прав як спадкоємця. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого. Відповідно до ч.1, 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка села Утконосівка, Ізмаїльського району Одеської області померла [INFO] в м. Керч, Автономна Республіка Крим, Україна, причина смерті: коронарна недостатність, гостра та атеросклеротична хвороба серця, що є підставою для задоволення заяви.

Outcome: approved