Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

26 травня 2023 року позивач звернувся до Ірпінського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеною заявою. Ухвалою Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2023 року справу було передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. 26 червня 2023 року позовна заява з матеріалами справи надійшла до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою суду від 26 червня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявник, [PERSON] , у період часу з 01 вересня 1977 року по 10 липня 1980 року закінчив повний курс середнього професійного училища № 10 м. Києва (професійне училище при заводі «Ленінська кузня»), де здобув спеціальність складальника корпусів металевих судів другого розряду, про що отримав Диплом [NUMBER] , виданий 10 липня 1980 року, реєстраційний номер [NUMBER] . Проте в зазначеному дипломі міститься помилка у написанні прізвища заявника. Згідно з Свідоцтвом про народження та паспортом громадянина України прізвище заявника « [PERSON] », тоді як в дипломі - « [PERSON] ». Зазначив, що неправильне прізвище заявника в дипломі перешкоджає зарахуванню періоду навчання в професійному технічному училищі до страхового стажу, що дає право на пенсію (тобто від встановлення факту залежить виникнення майнових прав заявника). Іншої можливості встановити факт належності заявникові диплому [NUMBER] , виданого 10 липня 1980 року, реєстраційний номер [NUMBER] , відсутній, оскільки за твердженням заявника професійного технічного училища № 10 наразі не існує (відкриті джерела також не містять інформації ані про цей навчальний заклад, ані про його правонаступників). У зв`язку з вищезазначеним просив встановити факт належності [PERSON] диплому [NUMBER] , виданого 10 липня 1980 року, реєстраційний номер [NUMBER] , на ім`я [PERSON] . Заявник надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п.5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 19 січня 1996 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Мамекінським РАЦС Чернігівської області, заявник [PERSON] народився [INFO] , про що 12 жовтня 1962 року складено відповідний актовий запис № 32. З наданої заявником копії трудової книжки встановлено, що її заповнено 07 липня 1980 року на ім`я « [PERSON] ». Диплом серії [NUMBER] виданий 10 липня 1980 року Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті, зареєстрований за № 4175, виданий на ім`я « [PERSON] ». Заявник зазначає, що вказані обставини позбавляють його можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим останній звернулася до суду з даною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі. Згідно з ч. 1ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Положеннями ст.80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Досліджені судом докази, а саме паспорт громадянина України, свідоцтво про народження, та трудова книжка заявника, вказують на належність заявнику диплому серії [NUMBER] від 10 липня 1980 року, зареєстрованого за № 4175. Ураховуючи вищенаведене, оскільки встановлення вказаного факту не пов`язане зі спором про цивільне право, від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а тому, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним уст. 2 ЦПК України.

Outcome: approved