Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Туру В.Г., звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с. Суземка, Суземського району, Брянської області, РФ. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим «93200034 Отделом ЗАГСа Суземского района управления ЗАГС Брянской области» від 20 жовтня 2020 року. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка була придбана померлою відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30 квітня 2003 року. Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Полехіною А.М. 10 квітня 2004 року, [PERSON] , гр. Російської Федерації, [INFO] у Російській Федерації, Брянська область, Суземський район, с. Селечня, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: всю належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] , яка, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18.09.2004 року вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . 08 квітня 2021 року позивач звернулась до Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, згідно з заповітом, посвідченим Полехіною А.М., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу. 25 листопада 2021 року нотаріусом було направлено запит компетентним органам російської федерації, відповідь на якій не було отримано. 12.10.2022 року Позивачем було отримано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою Дзержинського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~22.09.2023\~справу за\~позовною заявою\~ [PERSON] \~до\~Харківської міської\~ради,\~третя\~особа,\~що\~не\~заявляє самостійних\~вимог:\~Третя\~Харківська міська державна\~нотаріальна\~контора,\~про\~визнання\~права власності\~в\~порядку\~спадкування направлено для розгляду за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Ухвалою від 30.10.2023 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду в підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.11.2023 підготовче засідання у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до\~Харківської міської\~ради,\~третя особа,\~що не\~заявляє самостійних\~вимог:\~Третя Харківська\~міська державна\~нотаріальна контора,\~про визнання\~права власності\~в порядку\~спадкування закрито. 12.12.2023\~та 03.01.2024\~надійшла заява\~від завідуючої\~Третьої Харківської\~міської державної\~нотаріальної контори\~Лученко Л.\~в якій\~вона просить\~розглядати цивільну\~справу без\~участі представника\~Третьої Харківської міської державної\~нотаріальної контори, та покладаються на розсуд суду. У судовому\~засіданні позивач\~ [PERSON] \~та представник\~позивача [PERSON] \~ адвоката\~Туру В.Г. позовні вимоги підтримали, надали відповідні пояснення, просили суд задовільнити позовні вимоги в повному обсязі. В подальшому позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Харківської\~міської ради, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, до судового засідання не з*явилися, причини не явки суду не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, відзивів, заперечень не надавали. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подавав. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованого клопотання про відкладення судового засідання суду не надавав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне розглянути справу за відсутності відповідача. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. Третя особа завідуюча Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лученко Л. в судове засідання не з*явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала заяву,\~в якій\~вона просить\~розглядати цивільну\~справу без\~участі представника\~Третьої Харківської міської державної\~нотаріальної контори, та покладаються на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Судом встановлено, згідно договору купівлі продажу квартири від 30.04.2003 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., зареєстровано в реєстрі за № 327 власниками квартири за адресою [ADDRESS] в рівних частинах кожна є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.06.2003 № 698833 квартира за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на 1/2 частині кожній. Згідно технічного паспорту на квартиру за адресою [ADDRESS] , що знаходиться у власності [PERSON] та [PERSON] , затверджений КП «ХМ БТІ», квартира розташована на 2 поверсі 5 поверхового будинку, складається з 2 кімнат площею 1-а кімната 16,7 м.кв., 2-а кімната 11,2 м.кв., кухні площею 6,4 м.кв., вбиральні 2,5 м.кв., коридору 4,4 м.кв., вбудованої шафи 0,8 м.кв., обладнана балконом 3,0 м.кв., загальна площа квартири 42,9 м.кв. Відповідно до довідки про оціночну вартість об*єкта нерухомості від 01.09.2023 оціночна вартість квартири за адресою [ADDRESS] 446424,68 грн. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.10.2020 року [PERSON] , [INFO] , громадянка Російської Федерації, Брянської області, Суземського району, с. Сузечня, померла [INFO] , копія якого посвідчена нотаріусом Суземського нотаріального округа Брянської області Кравцовою І.М. та зареєстровано в реєстрі № 32/77-н/32-2021-1-89. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Борівського районного управління юстиції Харківської області 18.09.2004 - [PERSON] , [INFO] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] та після одруження прізвище дружини « [PERSON] ». За життя\~ [PERSON] склала\~заповіт,\~який посвідчений\~приватним нотаріусом\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Полехіною А.М.\~10.04.2004,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 1812.\~Згідно вказаному\~заповіту,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , що проживає Російська Федерація, Брянська область, Суземський район, с. Селечня, всю належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] . 08.04.2021 року [PERSON] звернувся до Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою щодо подання заяви про прийняття спадщини. 25 листопада 2021 року нотаріусом було направлено запит компетентним органам російської федерації, відповідь на якій не було отримано. Постановою державного нотаріуса Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори від 12.10.2022 року № 328/02-31 відмовлено [PERSON] , для видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 (одну другу) частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що вона не проживала з померлою на час відкриття спадщини, та пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статей\~1216,\~1217 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України)спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК\~Україна). Згідно з частиною першою\~статті 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частин першої, третьої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша\~статті 1270 ЦК України). Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) зроблено висновок про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. У цій справі предметом спору є визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті матері права власності на частину квартири. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя. Відповідно до\~статті 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Конституцією України\~закріплено основні засади судочинства (частина друга статті 129). Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист, зокрема на забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої\~статті 129 Конституції України). Статтею 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини\~Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). В п.23\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи зазначене,\~ судом\~встановлено,\~що позивачу\~державним нотаріусом\~було відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину;\~спадкоємець за\~життя склав\~заповіт в\~якому спадкоємцем\~визначив позивача\~по справі;\~матеріали справи\~містять документи,\~підтверджуючі право\~власності спадкоємця\~на спадкове\~майно;\~факт прийняття\~спадщини позивачем\~підтверджено її\~своєчасним зверненням\~до нотаріальної\~контори із\~заявою про\~прийняття спадщини,\~тому суд\~вважає можливим\~визнати за\~позивачем,\~ [PERSON] ,\~ право\~власності в\~порядку спадкування\~за заповітом\~ після\~смерті [PERSON] \~ на\~спадкове майно,\~яке складається\~із 1/2 частини квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved