Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

14.07.2023 в провадження Погребищенського районного суду надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Погребищенської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який був власником земельної ділянки площею 1,5472 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (зараз Погребищенської МТГ Вінницького району Вінницької області). Після смерті батька, у визначений законом строк, позивач прийняв спадщину, що належала спадкодавцю, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно. Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.07.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 17.07.2023 із Погребищенської державної нотаріальної контори, для огляду в судовому засіданні, витребувано матеріали спадкової справи [PERSON] , який помер [INFO] . 21.07.2023 надійшла спадкова справа №470/06 до майна померлого [INFO] [PERSON] , з якої вбачається, що після смерті останнього спадщину за законом прийняли його діти [PERSON] та [PERSON] (а. с. 21-28). 25.09.2023 від позивача [PERSON] надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача, яке ухвалою суду від 25.09.2023 було задоволено, неналежного відповідача Погребищенську міську раду було замінено на належного [PERSON] . Ухвалою суду від 18.12.2023 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надіслав заяву у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Справу просив розглянути у його відсутності (а. с. 29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився також, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на веб-порталі судової влади України (а. с. 41-43, 47, 50-54). Відзив не подав. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, з`ясувавши позицію позивача, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 14.06.2006 Дзюньківською сільською радою Погребищенського району Вінницької області (а. с. 7а). Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВН №000752 (а. с. 9) та інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а. с. 10), [PERSON] був власником земельної ділянки площею 1,5472 га, кадастровий номер 0523481800:01:001:0164, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (зараз територія Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області). Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 03.02.1976 Дзюньківською сільською радою Погребищенського району Вінницької області (а. с. 7). Згідно з довідками Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області від 12.07.2023 №7/55 та від 12.07.2023 №7/56, [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] . До складу його сім`ї входили: син [PERSON] , невістка [PERSON] , онук [PERSON] та онука [PERSON] (а. с. 12-13). Як вбачається із матеріалів спадкової справи №470/06, після смерті [PERSON] , у визначений законом строк, а саме: 01.12.2006, позивач [PERSON] подав до Погребищенської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, вказуючи, що спадкове майно складається з грошових вкладів та земельної ділянки, що розташована на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с. 24). Окрім позивача з заявою про прийняття спадщини звернувся також його рідний брат [PERSON] (а. с. 24). Однак 14.07.2023 за вих. №384/01-16 державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку [PERSON] було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно (а. с. 8). Частина 1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачає право на ефективне мирне володіння майном. За змістом ст.328 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною першою ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст.1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на цілу земельну ділянку в порядку спадкування за законом позивач зазначає, що його покійний батько [PERSON] був власником земельної ділянки площею 1,5472 га, кадастровий номер 0523481800:01:001:0164, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (зараз територія Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області), що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, у визначений законом строк спадщину прийняв, а тому він має право на успадкування усього вказаного майна. Однак суд з такими доводами позивача погоджується частково. Так, судом було встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що [PERSON] , який помер [INFO] , був власником земельної ділянки площею 1,5472 га, кадастровий номер 0523481800:01:001:0164, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (зараз територія Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області). Позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняв в установленому законом порядку та строки, а тому він дійсно має право на успадкування належного [PERSON] майна. Разом з тим, як вбачається з матеріалів спадкової справи, окрім позивача спадщину прийняв також його брат відповідач по справі [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, позивач [PERSON] має право на успадкування лише частки спадкової земельної ділянки. З огляду на вищезазначене, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Outcome: partial