Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В листопаді 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . За час свого життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3220884400:07:04:0222, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, СТ «Мостобудівельник», Кіровська сільська рада. Крім цього, [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки. За умовами якого [PERSON] придбав належну [PERSON] земельну ділянку площею 0,06 га з цільовим призначенням для садівництва, яка розташовується на території Кіровської сільської ради народних депутатів Бориспільського району, за ціною у розмірі 1000 гривень. Вказаний договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально. Натомість [PERSON] передав [PERSON] оригінал державного акту серії КВ №000672. З 1996 року [PERSON] разом з сім`єю обробляли земельну ділянку, сплачували членські внески до ОК СТ «Мостобудівельник». На вказаній земельній ділянці був збудований літній будинок. Протягом 1996-2023 років [PERSON] не чинив будь-яких перешкод у користуванні, що свідчить про визнання ним права власності [PERSON] на земельну ділянку. [PERSON] також помер та його спадкоємицею є [PERSON] . За таких обставин [PERSON] просила визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га з цільовим призначенням для садівництва, яка розташовується на території Кіровської сільської ради народних депутатів Бориспільського району, та яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КВ №000672 від 01 березня 1995 року, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] , а також визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,06 га з цільовим призначенням для садівництва, яка розташовується на території Кіровської сільської ради народних депутатів Бориспільського району. 2. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.57-58). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.66). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням позивача було виключено з обсягу дослідження доказів допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.68-69). 3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. [PERSON] підтримала пред`явлений позов та наполягала на його задоволенні. [PERSON] визнала пред`явлений позов та не заперечувала проти його задоволення. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я, серії [NUMBER] (а.с.25). 12 лютого 2018 року [PERSON] склав заповіт як особисте розпорядження на випадок своєї смерті, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Виноградовою А.І., зареєстрований в реєстрі за №138. На підставі якого заповів [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3220884400:07:004:0222, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, СТ «Мостобудівельник», Кіровська сільська рада (а.с.26). 03 квітня 2021 року державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Панченко Л.Є. видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №2-175, яким посвідчила, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0574 га з кадастровим номером 3220884400:07:004:0222, з цільовим призначенням для колективного садівництва, що розташована в Київській області, Бориспільський район, ОК СТ «Мостобудівельник» (а.с.27). Спірні правовідносини регулюються книгою шостою «Спадкове право» ЦК України, гл.3 «Угоди» розділ 1 «Загальні положення» ЦК УРСР 1963 року. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. За змістом ч.1 ст.41 ЦК УРСР 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Відповідно до\~ч.1\~ст.42,\~ч.1\~ст.44\~ЦК УРСР\~1963\~року угоди\~можуть укладатись\~усно або\~в письмовій\~формі (простій\~чи нотаріальній).\~Повинні укладатись\~у письмовій\~формі: 1)\~угоди державних,\~кооперативних та\~інших громадських\~організацій між\~собою і\~з громадянами,\~за винятком\~угод,\~зазначених у\~статті 43\~цього Кодексу,\~та окремих\~видів угод,\~для яких\~інше передбачено\~законодавством Союзу\~РСР і\~Української РСР; 2)\~угоди громадян\~між собою\~на суму\~понад сто\~карбованців,\~за винятком\~угод,\~зазначених у\~статті 43\~цього Кодексу,\~та інших\~угод,\~передбачених законодавством\~Союзу РСР\~і Української\~РСР; 3)\~інші угоди\~громадян між\~собою,\~відносно яких\~закон вимагає\~додержання письмової\~форми. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. В силу ч.1 ст.45 ЦК УРСР\~1963\~року недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Згідно з ст.46 ЦК УРСР 1963 року недодержання простої письмової форми, що вимагається законом (стаття 44 цього Кодексу), позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків, а у випадках, прямо зазначених у законі, тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. За змістом ст.47 ЦК УРСР 1963 року нотаріальне посвідчення\~угод обов`язкове\~лише у\~випадках,\~зазначених у\~законі.\~Недодержання в\~цих випадках\~нотаріальної форми\~тягне за\~собою недійсність\~угоди з\~наслідками,\~передбаченими частиною\~другою статті\~48\~цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст.153 ЦК УРСР 1963 року договір вважається\~укладеним,\~коли між\~сторонами в\~потрібній у\~належних випадках\~формі досягнуто\~згоди по\~всіх істотних\~умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. За змістом ст.224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №3 від 28 квітня 1978 року «Про судову\~практику в\~справах про\~визнання угод\~недійсними» з\~підстав недодержання\~нотаріальної форми\~визнаються недійсними\~тільки угоди,\~які відповідно\~до чинного\~законодавства підлягають\~обов`язковому нотаріальному\~посвідченню,\~зокрема,\~договори довічного\~утримання;\~застави,\~купівлі-продажу,\~в тому\~числі при\~придбанні на\~біржових торгах)\~міни або\~дарування жилого\~будинку (квартири)\~чи його\~(її)\~частини;\~дарування іншого\~майна на\~суму понад\~500\~крб.\~і валютних\~цінностей на\~суму понад\~50\~крб. Якщо\~така угода\~виконана повністю\~або частково\~однією з\~сторін,\~а друг\~сторона ухиляється\~від її\~нотаріального оформлення,\~суд на\~підставі ч.2\~ст.47\~ЦК за\~вимогою сторони,\~яка виконала\~угоду,\~її правонаступників\~або прокурора\~вправі визнати\~угоду дійсною.\~Однак це\~правило не\~може бути\~застосовано,\~якщо сторонами\~не було\~досягнуто згоди\~з істотних\~умов угоди\~або для\~укладення її\~були в\~наявності передбачені\~законом обмеження. Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. В силу ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до положення ч.1, ч.2 ст.1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 5.2. норми процесуального права. За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положенням ч.1 ст.77, а також ч.1, ч.2 ст.80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КВ №000672, виданого 01 березня 1995 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,06 га з цільовим призначенням для садівництва, яка розташовується на території Кіровської сільської ради народних депутатів Бориспільського району (а.с.29). Згідно довідки, виданої головою правління ОК СТ «Мостобудівельник» від 15 жовтня 2023 року (а.с.32) земельна ділянка, яка належить [PERSON] , оброблялась сім`єю [PERSON] з 1996 року, за цю земельну ділянку регулярно вносились членські внески [PERSON] в період з 1996-2020 року, а починаючи з 2020 року [PERSON] вказана обставина також підтверджується копіями квитанцій про сплату членських внесків за вищевказаний період (а.с.33-38), згідно яких «за [PERSON] платить [PERSON] ». Разом з цим, вищевказані письмові докази не дають підстав для висновку, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, під час укладення якого сторони домовились про передачу земельної ділянки площею 0,06 га з цільовим призначенням для садівництва, яка розташовується на території Кіровської сільської ради народних депутатів Бориспільського району, у власність [PERSON] , про обов`язок [PERSON] прийняти нерухоме майно та сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, всупереч вимозі ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачем не надано достатніх, належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження існування домовленості між [PERSON] та [PERSON] щодо істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки, про повне або часткове виконання умов цього договору. З доводів позивача [PERSON] помер у 2006 році та єдиною спадкоємицею після його смерті є [PERSON] , дошлюбне прізвище якої « [PERSON] ». Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вказаних доводів позивача. Обставини щодо визнання [PERSON] пред`явленого позову у повному обсязі не виключають необхідність доведення позовних вимог належними та допустимими доказами. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що відсутні підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га з цільовим призначенням для садівництва, яка розташовується на території Кіровської сільської ради народних депутатів Бориспільського району, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . З огляду на те, що вимога визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом, є похідною від вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . З цієї підстави в задоволенні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,06 га з цільовим призначенням для садівництва, яка розташовується на території Кіровської сільської ради народних депутатів Бориспільського району також належить відмовити. 7. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 01 листопада 2023 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 2147 гривень 20 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явлених нею позовних вимог відмовлено, тому підстави для відшкодування понесених судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed