Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом та визнання права на завершення процедури приватизації і одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Конятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, де третьою особою є Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області. Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним: [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку (літ. А-І) з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок: площею 0.2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; площею 0.0574 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] ; площею 0.0602 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] ; площею 0.1324 га для ведення особистого селянського в [ADDRESS] . Загальна вартість спадкового майна становить 474667,00 грн. Як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка, позивачка своєчасно, протягом шестимісячного строку прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори Кокаревої Н.М. із відповідною заявою. Постановою нотаріуса їй було відмовлено у зв`язку із ненаданням належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на вищевказане нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця та право на завершення процедури приватизації і одержання правовстановлюючих документів на земельні ділянки. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача Конятинської сільської ради, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, від них до суду надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області у судове засідання не з`явився, відповідно до заяви надісланої суду просить розглядати справу за його відсутності. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.11.2021 року виконавчим комітетом Конятинської сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис 59 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку 1985 року побудови з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 248120 грн. та земельних ділянок: площею 0.2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 127525 грн,; площею 0.0574 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 23310 грн.; площею 0.0602 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] вартістю 24447 грн., та площею 0.1324 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 51265 грн. Загальна вартість спадкового майна, відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, виданого ФОП [PERSON] , звіту про вартість об`єкту житлового будинку та земельних ділянок проведеним ПП "ГРАНД ЮМ" становить 474667, 00 грн. (а.с. 15-21, 23). З копії витягу про реєстрацію в спадковому майні № 70418481 від 25.10.2022 року вбачається, що після смерті [PERSON] в Путильській державній нотаріальній конторі зареєстрована спадкова справа №131-2022 /02-14 (а.с.13). З копії виписки з погосподарської книги виданої Конятинською сільською радою Вижницького району Чернівецької області 07.10.2022 року № 1166 вбачається, що за померлим [PERSON] числився житловий будинок 1985 року побудови, який заходиться по [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до рішення №14 сесії Довгопільської сільської ради народних депутатів Путильського району Чернівецької області від 21 січня 1994 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку 0, 50 га для ведення підсобного господарства в [ADDRESS], з яких: 0,25 рілля-сінокос, 0,25 сінокіс (а.с.8). Згідно довідки Конятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області № 428 від 28.02.2023 року, за [PERSON] , який помер [INFO] , числилася земельна ділянка загальною площею 0,50 га, з них: 0.2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, 0.0574, 0,0602 га та 0,1324 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані в [ADDRESS] та в [ADDRESS] , відповідно. (а.с.88). Відповідно до копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] розпочав процес приватизації вищезазначених земельних ділянок (а.с.9-12). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 131/2022 Путильської державної нотаріальної контори, зокрема довідки Конятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №1164 від 07.10.2022 року та заяви [PERSON] від 25.10.2022 року до державного нотаріуса про прийняття спадщини, позивачка своєчасно, на протязі шести місяців, вступила в управління та розпорядження спадковим майном, що підтверджується її проживанням та реєстрацією разом із спадкоємцем за однією адресою з 1973 року. Інших спадкоємців згідно ст. 1261 ЦК України, немає. (а.с. 54-68). Згідно копії постанови державного нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори Кокаревої Н.М. № 11/02-31 від 03.02.2023 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку із ненаданням останньою належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно (а.с. 22). При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як вбачається з матеріалів справи, за померлим [PERSON] числився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 1985 року побудови, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється. Матеріали спадкової справи №131/2022 не містять відомостей про прийняття спадщини відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , а відтак, останні вважаються такими, що не прийняли спадщину. Надіслання ними заяв до суду про визнання позовних вимог свідчить про відсутність наміру успадкування майна після смерті батька. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 344, ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позовна вимога [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями є обґрунтованою та підлягає до задоволення. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав. Щодо позовної вимоги [PERSON] про визнання права на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця суд вважає наступне. Згідно ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності та на підставі прийняття спадщини . Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Судом встановлено, що за життя [PERSON] на підставі рішення №14 сесії Довгопільської сільської ради народних депутатів Путильського району Чернівецької області від 21 січня 1994 року, передано у приватну власність земельну ділянку 0, 50 га для ведення підсобного господарства в [ADDRESS], з яких: 0,25 рілля-сінокос, 0,25 сінокіс (а.с.8). В подальшому спадкодавець розпочав процедуру приватизації земельних ділянок площею 0.2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; площею 0.0574 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; площею 0.0602 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] та площею 0.1324 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності та на підставі прийняття спадщини. Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. За життя [PERSON] розпочав процедуру приватизації вищезазначених земельних ділянок, що підтверджується матеріалами справи. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно з наданих роз`яснень, правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд вважає, що позивачка, як спадкоємець за законом, прийнявши спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому за життя, включно з правом на завершення приватизації земельних ділянок. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог заявлених до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , судом встановлено наступне. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц та Верховним Судом в постановах від 06 травня 2019 року у справі № 522/4687/14-ц та від 5 серпня 2020 року у справі № 733/529/17. Предметом спору у цій справі є визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та визнання права на завершення процедури приватизації і одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Оскільки у вказаній справі відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли, належним відповідачем є Конятинська сільська рада Вижницького району Чернівецької області, підстави для залучення до участі у справі у якості відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відсутні. Встановивши, що у даній справі позов заявлено до неналежних відповідачів, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та визнання права на завершення процедури приватизації і одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця.

Outcome: approved