Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

08 лютого 2024 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі АТ «Криворізький залізорудний комбінат») про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.08.2020 року з [PERSON] , який працював майстром гірничим дільниці №36 «Тернівська» АТ «Криворізький\~залізорудний комбінат»,\~стався нещасний\~випадок на\~виробництві. Факт травмування позивача комісією з розслідування нещасного випадку визнано пов`язаним з виробництвом. Довідкою МСЕК від 06.12.2023 року [PERSON] встановлено 20% втрати професійної працездатності повторно з переоглядом 01.12.2025 року. Позивач вказує, що з вини підприємства, внаслідок неналежного виконанням АТ «Криворізький залізорудний\~комбінат» вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода. Зазначає, що у зв`язку з вказаним нещасним випадком у позивача істотно погіршився фінансовий аспект життя. Через отриману травму він не може належним чином слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати різні дії, які потребують фізичного навантаження у господарстві, не має змоги належним чином приділяти увагу фізичному розвитку малолітньої дитини. У позивача через набуту травму залишились рубці та шрами, що його пригнічує. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 142 000,00 грн., які просить суд стягнути з відповідача. 09 лютого 2024 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. 26 лютого 2024 року до суду представником відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що у нещасному випадку, який трапився з [PERSON] , винен особисто позивач. Зазначена обставина вказує на відсутність обов`язку відповідача з відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом за наявності вини позивача. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 12 жовтня 2007 року по 14 квітня 2023 року перебував у трудових відносинах з АТ «Криворізький залізорудний комбінат», де працював кріпильником, майстром гірничим. (а.с. 17-18) 05 серпня 2020 року [PERSON] перебував у підземних умовах, в шахті «Тернівська» АТ «Криворізький залізорудний комбінат», працюючи майстром гірничої дільниці № 36, та близько 03 години 10 хвилим з [PERSON] стався нещасний випадок. У п. 4 Акту зазначено, що комісія з розслідування встановила, під час пересування по вентиляційному-ходовому орту 92 гор. 1415 м [PERSON] внаслідок захаращення вільного проходу переліз через лебідку, оступився та впав на підошву виробки, чим не подбав про особисту безпеку. Відповідно до п.7 Акту встановлено, що нещасний випадок з майстром гірничої дільниці № 36 ПАТ «Кривбасзалізрудком» [PERSON] , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Згідно п. 5 вказаного Акту встановлено, що видом події є падіння потерпілого під час пересування, а також вказані причини: основна організаційна: невиконання вимог інструкцій з охорони праці; супутні відсутні. (а.с. 8-11) Відповідно до довідок МСЕК серії 12 ААА №059070 від 04.11.2020 року, серії 12 ААА №059262 від 17.11.2021 року та серії 12 ААА №121994 від 06.12.2023 року позивачу [PERSON] встановлено 20 % втрати професійної працездатності, повторно з переоглядом. (а.с. 12-14) Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки трудове каліцтво отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок трудового каліцтва, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст. 23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним трудового каліцтва. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Так, нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності в розмірі 20%, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди дещо завищений, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 70000,00 грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial