Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання спадкового договору. Позов обґрунтовує тим, що 21.08.2010 в Першій слов`янській державній нотаріальній конторі позивач уклав спадковий договір з відповідачкою [PERSON] , яка є його донькою. Вказаний договір зареєстрований в реєстрі за № 2-3137. Відповідно до умов договору, в разі смерті позивача, відповідачка набуває право власності на частку квартири [ADDRESS] . Згідно умов договору відповідачка взяла на себе обов`язки забезпечувати позивача ліками, згідно рецептів лікарів незалежно від їх вартості. Позивач є людиною похилого віку, має багато захворювань та постійно потребує ліків. Проте відповідачка з березня 2022 року виїхала з м. Слов`янськ і не виконує своїх обов`язків, передбачених п. 6.1 Спадкового договору. Увесь цей час, а саме з березня 2022 року і по день звернення до суду позивача доглядає син [PERSON] . Оскільки відповідачка покинула позивача, та залишила без ліків, які постійно потрібні позивачу, а тому позивач вважає, що є всі законні підстави для розірвання спадкового договору укладеного між позивачем та відповідачкою. Просить суд розірвати спадковий договір від 21.08.2010, реєстрований № 2-3137, укладений між [PERSON] та [PERSON] , стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн та витрати на юридичну допомогу в розмірі 5000,00 грн. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Керанчук В.Б., що діє на підставі Витягу з договору на представництво інтересів в суді від 21.08.2023 та ордеру серія ДН № 161972 від 21.08.2023 будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали. Представником до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача, а також просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, шляхом направлення судової повістки на адресу її реєстрації засобами поштового зв`язку та направлення їй на номер мобільного телефону, який зазначений позивачем у позові, судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення, а також публікації оголошень про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в судовому засіданні участі не приймала, про причини неявки суду не повідомила, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідачки не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 21.08.2010, між [PERSON] та [PERSON] був укладений спадковий договір посвідчений державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Задорожним Д.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2-3137. З пункту 1 вказаного спадкового договору слідує, що [PERSON] (відчужувач) передає після своєї смерті у власність [PERSON] (набувач майна) належну йому частку квартири [ADDRESS] . В пункті 2 спадкового договору зазначено, що частка квартири належить відчужувачу на підстав Договору міни, посвідченого Паращук О.А., приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу 04.03.2010, за реєстровим № 1020. В пункті 4 спадкового договору відчужувач та набувач майна оцінили це майно в цілому у сцмі 16634,00 грн. Відповідно до п.6 спадкового договору за згодою сторін на набувача майна покладаються такі обов`язки: забезпечувати відчужувача ліками, згідно рецептів лікарів, незалежно від їх вартості; у разі смерті відчужувача поховати його на цвинтарі м. Слов`янськ. У пункті 9 спадкового договору сторони підтвердили, що цей договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характер мнимої та удаваної угоди, а також не є зловмисною угодою. Сторонам договору було роз`яснено зміст статей 1302 - 1308 ЦК України, статтей 60-65 Сімейного кодексу України, статтей 11-13 Закону України «Про податок з доходу фізичних осіб. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами статті 1302 ЦК України встановлено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом міністрів України (стаття 1304 ЦК України). Згідно зі ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Згідно ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Спадковий договір є інститутом договірного, а не спадкового права, тому до правовідносини, які виникли з договорів, застосовуються в тому числі загальні положення про договір. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року у справі №2-879/13 (провадження №61-10802св18) зазначено, що «сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом». Твердження позивача, про те, що саме відповідачка порушила, та не виконувала належним чином умови спадкового договору є безпідставними, оскільки позивач належних, достатніх та допустимих доказів, які підтверджують невиконання відповідачкою умов спадкового договору суду не представив. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 червня 2020 року у справі №280/1356/16-ц (провадження № 61-18231св18), що у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин належними і допустимими доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю. Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Разом з тим, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Так, оскільки судом відмовлено позивачу в задоволені позову, а тому і стягнення витрат по сплаті судового збору за подання позивачем вказаного позову до суду та витрат на професійну правничу допомогу, також задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed