Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

31.10.2023 року через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника відповідача [PERSON] - адвоката Видюк Д.В. про постановлення додаткового рішення про стягнення судових витрат. В обгрунтування заяви вказує, що 26.10.2023 року Оболонським районним судом міста Києва у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, поділ майна було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Однак, суд не вирішив питання про розподіл судових витрат. Разом з відзивом відповідачем подана заява про попередній розрахунок судових витрат, які підтверджує копією договору про надання правничих послуг № б/н від 05.01.2021 року, копією акту наданих послуг до договору про надання правничих послуг №б/н від 05.01.2021 року, копією квитанцією про сплату коштів за правничі послуги № 12/21 від 05.01.2021. Зазначені докази підтверджують надання правничих послуг та сплату за них у розмірі 28 300 грн., які просить стягнути з позивача на користь відповідача. В судовому засіданні представник відповідача заяву про постановлення додаткового рішення підтримав та просив задовольнити. Представник позивача заперечувала проти задоволення заяви з посиланням на те, що позов задоволено частково. Вимоги [PERSON] є законними та обгрунтованими, майно колишнього подружжя судом поділено, позов не є безпідставним, а тому просила відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, також просила їх зменшити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя позовні вимоги задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з серпня 2014 року до 14 серпня 2015 року. В порядку поділу майна подружжя [PERSON] визнано за [PERSON] право власності на наступне майно: на частину квартири [ADDRESS] ; право власності на частину квартири [ADDRESS] ; право власності на частину квартири [ADDRESS] . В порядку поділу майна подружжя [PERSON] визнано за [PERSON] право власності на наступне майно: на частину квартири [ADDRESS] ; право власності на частину квартири [ADDRESS] ; право власності на частину квартири [ADDRESS] . В задоволенні решти вимог відмовлено. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається з матеріалів справи розмір витрат на правничу допомогу відповідач підтверджує копією договору про надання правничих послуг № б/н від 05.01.2021 року (а.с. 147-148 т.1), копією акту наданих послуг до договору про надання правничих послуг №б/н від 05.01.2021 року(а.с.148 т.1), копією квитанцією про сплату коштів за правничі послуги № 12/21 від 05.01.2021 (а.с.148 т.1). В квитанції зазначено підстава платежу - 2000 грн. за вивчення матеріалів справи; підготовка відзиву на позов 5000 грн., супровід справи в суді 21300 грн. Зазначені докази підтверджують надання правничих послуг та сплату за них у розмірі 28 300 грн. Водночас за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі 28300 грн. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як зазначалося вище, позовні вимоги задоволено частково. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат і ринкових цін адвокатських послуг, з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з позивача витрати за надання правової допомоги на користь відповідача в сумі 5000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial