Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

У травні 2023 року орган опіки звернувся до суду з поданням, в якому просив звільнити опікуна [PERSON] від виконання опікунських обов`язків над недієздатною [PERSON] та призначити її опікуном [PERSON] . Подання обґрунтовує тим, що опікун сама звернулася із такою заявою, оскільки за станом здоров`я не може виконувати свої обов`язки, натомість не заперечила, щоб її син взяв на себе такі обов`язки. Ухвалою суду від 23.11.2023 Комунальну установу Ходорківський психоневрологічний інтернат Житомирської обласної ради (далі по тексту Інтернат) та Управління соціального захисту населення Звягельської міської ради було залучено до розгляду справи як заінтересованих осіб. В судовому засіданні представник Звягельської міської ради просив задовольнити заяву. [PERSON] зазначила, що не може виконувати обов`язки опікуна над сестрою свого покійного чоловіка і просила звільнити її від їх виконання. Останні полягають у тому, що вона забирала [PERSON] до себе додому в гості, іноді купувала їй продукти харчування і відвозила їй гостинці до інтернату. [PERSON] пояснив, що хоче і зможе бути опікуном своєї тітки. Обидві заінтересовані особи пояснили, що [PERSON] ніколи не проживала постійно разом із ними, оскільки за станом свого здоров`я їй краще в інтернаті, однак двічі на рік її забирали на певний час до себе додому. Представник Інтернату в заяві до суду просив справу слухати за його відсутності, не заперечивши проти задоволення подання. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Опіка та піклування правовий інститут, який регулює суспільні відносини, пов`язані з установленням опіки та піклування, здійсненням їх функцій та їх зупиненням. Інститут опіки та піклування включає і адміністративно-правові норми, що регулюють відносини між органами опіки та піклування, з одного боку, та опікунами та піклувальниками з іншого. Встановлено, що внаслідок стійкого психічного захворювання (олігофренія в ступені вираженої дебільності) [PERSON] визнана інвалідом ІІ групи з дитинства, у зв`язку з чим за заявою її рідного брата [PERSON] рішенням Новоград-Волинського міського суду від 15.09.2003 її було визнано недієздатною. Її опікуном рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради №489 від 10.12.2003 спершу був призначений рідний брат [PERSON] , після смерті якого у листопаді 2017 року рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 24.01.2018 (цивільна справа №285/72/18) опікуном [PERSON] призначено дружину померлого [PERSON] , заінтересовану особу в даній справі. Як слідує з матеріалів справи, недієздатна [PERSON] є рідною сестрою покійного чоловіка її теперішнього опікуна [PERSON] та рідною тіткою [PERSON] , який бажає офіційно взяти опікунство над нею. Починаючи з грудня 2003 року, тобто відразу після винесення судового рішення про визнання [PERSON] недієздатною, вона була поміщена до Інтернату, за адресою якого і зареєстрована та знаходиться по теперішній час. Підставою для цього слугував висновок медико-соціальної експертизи від 15.10.2003, згідно якого [PERSON] має медичні показання для поміщення в інтернат психоневрологічного профілю. Одним із наслідків визнання фізичної особи недієздатною є встановлення над нею опіки (ч.1 ст.41 ЦК України), яка відповідно до ст.60 ЦК України, ст.300 ЦПК України призначається судом. Вимогами ст.ст.58,60 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється судом над фізичними особами, які визнані недієздатними, і їм призначається опікун переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати такі обов`язки. Опіка установлюються для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної опікуном, може звільнити останнього від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого опікуна, про що постановляє ухвалу. Ці приписи закону є похідними від ст.75 ЦК України, яка передбачає таку форму припинення опіки або піклування, як їх звільнення у разі невиконання своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту. За своєю природою звільнення опікуна це засіб захисту інтересів підопічного, передумовою якого є наявність об`єктивних обставин, які вказують на те, що продовження відносин опіки за участю призначеного опікуна суперечить інтересам підопічної особи. Добровільність відносин опіки (ч.3 ст.63 ЦК України) передбачає право опікуна самостійно звернутися до суду із заявою про звільнення від виконання своїх обов`язків. З наявної заяви [PERSON] від 08.08.2023 слідує, що вона скористалась своїм правом відмовитись від обов`язків опікуна і суд не вбачає підстав для відмови їй у цьому, відтак подання органу опіки та піклування в частині звільнення [PERSON] від виконання обов`язків опікуна над недієздатною [PERSON] є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Щодо вимоги про призначення опікуна [PERSON] , суд визнає такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи питання про призначення опікуна недієздатній особі, обов`язково слід з`ясувати, чи належить заявник до членів її сім`ї. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідно до положень СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» визначено в рішенні Конституційного Суду України №5-рп/99, згідно якого це особи, які постійно разом мешкають і ведуть спільне господарство, мають спільні витрати, бюджет, харчування, купують майно для спільного користування, беруть участь у витратах та утримання житла, його ремонт. Згідно з пунктом 4.3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 за №34/166/131/88, як правило, опікун повинен проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на період виконання своїх обов`язків. З наданих матеріалів не вбачається, що [PERSON] постійно перебував біля майбутньої підопічної, з нею він ніколи не проживав, місце реєстрації у них різне, спільним побутом ніколи не були пов`язані та взаємних прав і обов`язків вони також не мали. Від моменту визнання [PERSON] недієздатною, вона постійно перебувала в Інтернаті. Подаючи заяву про заміну опікуна, органом опіки не було враховано та перевірено, які особисті стосунки між [PERSON] та його недієздатною тіткою [PERSON] , чи може він виконувати обов`язки опікуна, чи не суперечить його поведінка та інтереси інтересам особи, яка потребує опіки. Наданий акт обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] свідчить лише про те, що він забезпечений житлом. Як на підставу призначення опікуном над недієздатною [PERSON] в судовому засіданні пояснював, що такий статус надасть йому змогу забирати [PERSON] у відпустку до себе додому, без потреби надавати які-небудь пояснення з приводу того, хто він і чому та куди її забирає. В той же час, згідно довідки Інтернату від 09.02.2024 він разом із матір`ю і так регулярно відвідували [PERSON] , періодично забирали її до себе додому. Наявність кровної спорідненості між [PERSON] та її племінником [PERSON] не дає підстави стверджувати існування між ними близької спорідненості, доказів на підтвердження таких даних надано не було. Судом не було встановлено, що новий опікун, кандидатуру якого опіка вважає прийнятною, дбатиме про підопічну та створить їй необхідні побутові умови, забезпечить її доглядом та лікуванням і вживатиме заходів щодо захисту прав та інтересів своєї тітки та в цілому зможе виконувати обов`язки опікуна. Принагідно зазначити, що [PERSON] перебуває в Інтернаті на повному державному утриманні, тож по суті її опікуванням, доглядом та утримуванням попередні опікуни ніколи не займались, такий обов`язок повністю був покладений на державу. Під зверненням до суду з даною заявою суд вбачає не захист прав [PERSON] , яка є інвалідом з дитинства, має розумове і психічне недорозвинення та відноситься до найвразливішої групи осіб, а формальне опікунство. Відтак, підстав для призначення [PERSON] суд не вбачає. Резюмуючи викладене, подання слід задовольнити частково.

Outcome: partial