Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

26.12.2023 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить стягнути суму заборгованості за Кредитним договором № Z62.00616.005907531 від 06.11.2019 р. в розмірі 28 003,07 грн, з яких: 5 827,36 грн - заборгованість за основним боргом, 1 685,73 - заборгованість за відсотками, 20 489,98 грн - заборгованість за комісіями та суму заборгованості за кредитним договором № С-616-010123-19-980 від 06.11.2019 р. в розмірі 8 519,31 грн, з яких: 4 588,66 грн - заборгованість за основним боргом, 3 930,65 грн - заборгованість за відсотками; 0,00 грн - заборгованість за комісіями, а також понесені судові витрати. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 06.11.2019 р. між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № Z62.00616.005907531 від 06.11.2019 та Кредитний договір № С-616-010123-19-980 від 06.11.2019. 07.07.2023 р. між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вищевказаними кредитними договорами перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Станом на 30.11.2023 р. відповідач має заборгованість перед позивачем, відповідно до вищезазначених кредитних договорів, яка до цього часу не погашена, а тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду задля примусового стягнення заборгованості з [PERSON] . Ухвалою судді від 11.01.2024 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Проти ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 06.11.2019 р. між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № Z62.00616.005907531 (а.с.7-9). 06.11.2019 р. між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № С-616-010123-19-980 (а.с.15-19). 07.07.2023 р. між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитними договорами № Z62.00616.005907531 від 06.11.2019 р. та № С-616-010123-19-980 від 06.11.2019 р., укладеними між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.22,23). Станом на 30.11.2023 р. заборгованість за Кредитним договором № Z62.00616.005907531 від 06.11.2019 р. не погашена, залишок заборгованості складає 28 003,07 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за цим же кредитним договором за період з 07.07.2023 р. по 30.11.2023 р. (а.с.14). Станом на 30.11.2023 р. заборгованість за Кредитним договором № № С-616-010123-19-980 від 06.11.2019 р. не погашена, залишок заборгованості складає 8 519,31 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за цим же кредитним договором за період з 07.07.2023 р. по 30.11.2023 р. (а.с.21). Відповідно до реєстру боржників № 1 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором Z62.00616.005907531 від 06.11.2019 р. в сумі 28 003,07 грн, з яких: 5 827,36 - заборгованість за основним боргом; 1 685,73 грн - заборгованість за відсотками; 20 489,98 грн - заборгованість за комісіями, а також за кредитним договором № С-616-010123-19-980 від 06.11.2019 р. в сумі 8 519,31 грн, з яких: 4 588,66 грн - заборгованість за основним боргом; 3 930,65 грн - заборгованість за відсотками; 0,00 грн - заборгованість за комісіями (а.с.24,25). Згідно із ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлення визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачкою договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач довів перед судом підставність своїх вимог, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Що стосується розподілу судових витрат між сторонами, то суд вирішив це наступним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 140 ЦПК України, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Позивач зазначає, що поніс витрати пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням та забезпечення доказів у розмірі 1 342,00 грн. Оскільки підтверджуючі документи по вищезазначеним витратам в матеріалах справи відсутні, суд приходить до висновку про відмову у вчиненні стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з витребуванням доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням та забезпечення доказів. Задовольняючи позовні вимоги, суд, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, вирішив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 684,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved