Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася КС «ОЩАД КАСА» з посиланням на те, що 23 лютого 2021 року рішенням КС «ОЩАД КАСА» [PERSON] прийнято в члени даної спілки. В той же день остання сплатила вступний та обов`язковий пайовий внески, тобто набула членства в кредитній спілці. 21 серпня 2021 року та 18 жовтня 2022 року між КС «ОЩАД КАСА» та [PERSON] було укладено кредитні договори № ОК-5/0186/21/9 та № ОК-5/0222/21/9, відповідно до яких остання отримала кредит в сумі 10000 грн. та 7000 грн., відповідно, зі сплатою 72 % річних за користування кредитом. Зобов`язання свої відповідач не виконує, в зв`язку з чим станом на 24 листопада 2023 року має заборгованість по кредитному договору № ОК-5/0186/21/9 від 21.08.2021 року в сумі 3211,96 грн., з яких 1897,88 грн. - заборгованість за кредитом; 1314,08 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом та по кредитному договору № ОК-5/0222/21/9 від 18.10.2021 року в сумі 2167,26 грн., з яких 1280,60 грн. - заборгованість за кредитом; 886,66 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. Також 21 серпня 2021 року та 18 жовтня 2021 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договори поруки № ОК-5/0186/21/9 та № ОК-5/0222/21/9, відповідно до якого поручитель зобов`язувався солідарно з відповідачем відповідати перед позивачем за виконання зобов`язань за вказаними договорами. Для підготовки позовної заяви кредитна спілка зверталася за кваліфікованою правовою допомогою до [PERSON] , за яку здійснила оплату у розмірі 3250 грн., яку просить стягнути з відповідачів. Позивач просить суд стягнути з солідарно відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь КС «ОЩАД КАСА» вказані суми заборгованості за вищевказаними кредитними договорами та сплачений ними судові витрати. Ухвалою судді від 19 грудня 2023 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 53-54). Представник позивача в судове засідання не прибув, КС «ОЩАД КАСА» про розгляд справи повідомлена належним чином (а.с. 60), подали до суду заяву, в якій просять справу розглядати без участі їх представника (а.с. 73). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 61, 86, 94), про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала. 28 лютого 2024 року відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 62, 86), про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що КС «ОЩАД КАСА» відповідно до розпорядження Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 26 січня 2017 року № 159, зареєстрована як фінансова установа, якій 26 січня 2017 року видано безстрокову ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (а.с. 30, 31, 33). 23 лютого 2021 року Протоколом №35 засідання правління КС «ОЩАД КАСА» на підставі заяви [PERSON] прийнято його в члени даної спілки (а.с. 8, 9). Остання сплатила вступний та обов`язковий членський внески, що підтверджується копіями прибуткових касових ордерів за номерами 58 та 59 від 23 лютого 2021 року (а. с. 11). 21 серпня 2021 року відповідач подала до позивача заяву на отримання кредиту на споживчі потреби (а. с. 12). Кредитний комітет КС «ОЩАД КАСА» прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки відповідачу [PERSON] (протокол № 182 від 21 серпня 2021 року), та 21 серпня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № ОК-5/0186/21/9 (а.с. 12, 14, 16-17). Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит у сумі 10000 грн., а остання його отримала, що підтверджується копією видаткового чека від 21 серпня 2021 (а. с. 28). Згідно п. 1.3 вказаного договору договір набуває чинності з 21 серпня 2021 року та діє до 21 серпня 2023 року строком на 24 місяців. Відповідно до Розділу 4 укладеного Договору № ОК-5/0186/21/9 погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів (Таблиця 1), що є невід`ємною частиною цього договору, щомісячно, не пізніше 20-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані у вказаній Таблиці (а.с.16-17). Пунктом 3.1. Договору передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 72 % річних. (а.с.16-17). На виконання умов п. 8.2.2 даного Договору відповідачем здійснено дванадцять платежів: 23 вересня 2021 року на суму 1100 гривень, 8 листопада 2021 року на суму 1300 гривень, 22 листопада 2021 року на суму 1025 гривень, 2 лютого 2022 року на суму 533 гривень, 20 травня 2022 року на суму 4510 гривень, 10 червня 2022 року на суму 1000 гривень, 20 липня 2022 року на суму 1000 гривень, 10 серпня 2022 року на суму 1000 гривень, 9 вересня 2022 року на суму 500 гривень, 11 жовтня 2022 року на суму 1200 гривень, 15 листопада 2022 року на суму 700 гривень, 8 грудня 2022 року на суму 652,30 гривень, що вказано в Розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій (а.с. 34). Згідно розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору про споживчий кредит № ОК-5/0186/21/9 від 21 серпня 2021 року (а.с. 34), вбачається, що станом на 24 листопада 2023 року заборгованість складає 3211,96 грн., з яких 1897,88 грн. - заборгованість за кредитом; 1314,08 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за вказаними договором відповідачами не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості останніми суду не надано, свій розрахунок не наведений. Тобто, відповідачі не спростували доказів, наданих банком щодо цього факту. Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), встановлено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В судовому засіданні встановлено, що строк дії кредитного договору № ОК-5/0186/21/9 від 21 серпня 2021 року закінчився від 21 серпня 2023 року (а. с. 16). З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за період після закінчення строку дії кредитного договору слід відмовити. Таким чином, з урахуванням даних, зазначених у вищевказаному розрахунку (а. с. 34) сума заборгованості зі сплати процентів підлягає стягненню по вказаному кредитному договору (за період з 21.08.2021 по 21.08.2023) в сумі 958.42 грн. В задоволенні вимоги про стягнення відсотків за період з 22.08.2023 по 24.11.2023 в сумі 355 грн. 66 коп. слід відмовити. 18 жовтня 2021 року відповідач подала до позивача заяву на отримання кредиту на споживчі потреби (а. с. 13). Кредитний комітет КС «ОЩАД КАСА» прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки відповідачу [PERSON] (протокол № 223 від 18 жовтня 2021 року), та 18 жовтня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № ОК-5/0222/21/9 (а.с. 13, 15, 20-21). Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит у сумі 7000 грн., а остання його отримала, що підтверджується копією видаткового чека від 18 жовтня 2021 (а. с. 29). Відповідно до Розділу 4 укладеного Договору № ОК-5/0222/21/9 погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів (Таблиця 1), що є невід`ємною частиною цього договору, щомісячно, не пізніше 20-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані у вказаній Таблиці (а.с. 20-21). Пунктом 3.1. Договору передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 72 % річних. (а.с.16-17). На виконання умов п. 8.2.2 даного Договору відповідачем здійснено десять платежів: 22 листопада 2021 року на суму 775 гривень, 2 лютого 2022 року на суму 533 гривні, 20 травня 2022 року на суму 3590 гривень, 10 червня 2022 року на суму 900 гривень, 20 липня 2022 року на суму 700 гривень, 10 серпня 2022 року на суму 700 гривень, 9 вересня 2022 року на суму 500 гривень, 11 жовтня 2022 року на суму 1000 гривень, 15 листопада 2022 року на суму 700 гривень, 8 грудня 2022 року на суму 500 гривень, що вказано в Розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій (а.с. 35). Згідно розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору про споживчий кредит № ОК-5/0222/21/9 від 18 жовтня 2021 року (а.с. 35), вбачається, що станом на 24 листопада 2023 року заборгованість складає 2167,26 грн., з яких 1280,60 грн. - заборгованість за кредитом; 886,66 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за вказаними договором відповідачами не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості останніми суду не надано, свій розрахунок не наведений. Тобто, відповідачі не спростували доказів, наданих банком щодо цього факту. Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), встановлено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В судовому засіданні встановлено, що строк дії кредитного договору № ОК-5/0222/21/9 від 18 жовтня 2021 року закінчився 18 жовтня 2023 року (а. с. 20-21). З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за період після закінчення строку дії кредитного договору слід відмовити. Таким чином, з урахуванням даних, зазначених у вищевказаному розрахунку (а. с. 35) сума заборгованості зі сплати процентів підлягає стягненню по вказаному кредитному договору (за період з 18.10.2021 по 18.10.2023) в сумі 793.19 грн. В задоволенні вимоги про стягнення відсотків за період з 19.10.2023 по 24.11.2023 в сумі 93грн. 47 коп. слід відмовити. Відповідно до п. 8.2.1 Договору № ОК-5/0186/21/9 від 21 серпня 2021 року та п. 8.2.1 Договору № ОК-5/0222/21/9 від 18 жовтня 2021 року, позичальник має право письмово звернутися до Кредитодавця за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до початку строку або настання терміну платежу (повернення кредиту та/або сплати процентів) щодо перенесення строків або термінів платежів за цим договором у зв`язку з виникненням тимчасових фінансових та/або інших ускладнень. Проте, у матеріалах справи відсутні докази звернення [PERSON] до позивача у встановлений договорами строк із заявою про перенесення строків або термінів платежів за вказаними договорами у зв`язку з виникненням тимчасових фінансових та/або інших ускладнень. КС «ОЩАД КАСА» та відповідачем [PERSON] було укладено 21 серпня 2021 року та 18 жовтня 2021 року відповідно договори поруки № ОК-5/0186/21/9 та № ОК-5/0222/21/9, відповідно до яких останній зобов`язався відповідати солідарно з [PERSON] перед позивачем за виконання зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами (а.с. 24, 26). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання частково або у повному обсязі. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Організаційні, правові та економічні засади створення та діяльності кредитних спілок, їх об`єднань, права та обов`язки членів кредитних спілок та їх об`єднань визначені Законом України "Про кредитні спілки". Так, згідно частини 1 статті 1 Закону України "Про кредитні спілки" кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Відповідно до частин 3, 5 статті 10 Закону України "Про кредитні спілки" прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. 24 жовтня 2023 року позивач звернувся до відповідачів з вимогами про погашення заборгованості за вказаними кредитними договорами до 3 листопада 2023 року та попереджав про наслідки невиконання умов кредитного договору (а.с. 36, 37, 38, 39). Проте, станом на 7 грудня 2023 року зобов`язання не виконані і заборгованість не погашена. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідачів слід стягнути солідарно на користь КС «ОЩАД КАСА» заборгованість по кредитному договору № ОК-5/0186/21/9 від 21серпня 2021 року в сумі 2856,30 грн., з яких 1897,88 грн. - заборгованість за кредитом; 958,42 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом та по кредитному договору № ОК-5/0222/21/9 від 18 жовтня 2021 року - 2073,79 грн., з яких 1288,60 грн. - заборгованість за кредитом; 793,190 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2684 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3250 грн.. При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, понесених на правову допомогу, позивач надав суду копії договору № 1 на надання послуг (виконання робіт) від 11 травня 2021 року, укладений між ФОП [PERSON] , яка має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 40), та Кредитною спілкою «ОЩАД КАСА» (а.с. 41), додаткової угоди № 1 від 19 вересня 2022 року до договору № 1 на надання послуг (виконання робіт) від 11 травня 2021 року (а.с. 42), акту прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) між ФОП [PERSON] та КС «ОЩАД КАСА» № 39 від 2 листопада 2023 року до договору № 1 на надання послуг (виконання робіт) від 11 травня 2021 року (а.с. 43). Відповідно до платіжної інструкції № 669 від 2 листопада 2023 року позивачем було сплачено адвокату Боднарчук І.О. 3250 грн. за надання вищезазначеної правничої допомоги (а.с. 44). Згідно з ст.ст. 13-15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально, у складі адвокатського бюро і у складі адвокатського об`єднання. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Цей перелік форм господарювання є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Таким чином, адвокат Боднарчук І. О. може отримувати гонорар за надання правової допомоги тільки як самозайнята особа; можливість отримання адвокатом гонорару за надання правової допомоги як фізичною особою-підприємцем категорично виключається. Оскільки у вищевказаних договорі на надання послуг, додатковій угоді і у названій вище платіжній квитанції зазначено, що [PERSON] здійснює господарську діяльність як фізична особа-підприємець, а не як самозайнята особа, то відсутня можливість констатувати, що документи про сплату позивачем коштів фізичній особі-підприємцю [PERSON] в сумі 3250 грн. 00 коп. є гонораром за надання їй правової допомоги. З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що з наданих документів судом встановлено, що послуги з підготовки позовної заяви надавала фізична особа - підприємець, що суперечить встановленим законодавством умовам відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки статтею 137 ЦПК України передбачено надання правничої допомоги адвокатом та, відповідно, компенсацію витрат за таку допомогу, надану адвокатом, - суд приходить до висновку, що в стягненні витрат на правову допомогу, понесених позивачем, в розмірі 3250 грн. слід відмовити. Судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог (91,65%), в розмірі 2459,89 грн..

Outcome: partial