Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 15.07.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено кредитний договір №6561481, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 5000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Товариство свої зобов`язання у повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Проте, відповідач не виконав умов кредитного договору. Укладення кредитного договору підтверджується анкетою-заявою на кредит №6561481 від 15.07.2022, договором про споживчий кредит №6561481 від 15.07.2022 та паспортом споживчого кредиту №6561481 від 15.07.2022. 24.10.2022 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №83-МЛ, згідно якого позивач набув статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до [PERSON] . Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем складає 18850,00 грн., а саме: -5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; -13350,00 грн. заборгованість за відсотками; -500,00 грн. заборгованість за комісією. Позивачем неодноразово на поштову адресу відповідача було направлено листи-повідомлення про заміну кредитора і повідомлення-вимога про погашення заборгованості за кредитним договором. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 19.01.2024 року. Представник відповідача надав відзив на позов, в якому не погодився з існуванням заборгованості за відсотками у заявленому позивачем розмірі, оскільки заявлена сума не вмотивована та не обґрунтована належним розрахунком. Висунуті позивачем вимоги щодо сплати відповідачем 500 грн. за послуги банку є нікчемними і не підлягають задоволенню. Позивач не надав доказів того, що договір було автоматично пролонговано та строк користування кредитом було продовжено, несплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом без наявності волевиявлення сторін. Відповідно до умов кредитного договору, як плати за надану позику за стандартною процентною ставкою 1% в день від залишку кредиту, та яка відповідно становить 50 гривень в день, то заборгованість відповідача за період з 15.07.2022 по 30.07.2022 включно (15 днів) в межах строку кредитування, становить 750,00 грн. Окрім того, відповідач взяв кредит у розмірі 5000,00 грн., що є менше ніж встановлений розмір мінімальної заробітної плати на моменту укладання договору, а отже неустойка та інші платежі за порушення виконання зобов`язань не можуть перевищувати розміру подвійної суми одержаної споживачем за таким договором. Просив задовольнити позовні вимоги частково та стягнути основну суму боргу в розмірі 5000,00 грн. та 750,00 грн. відсотків за користування кредитів. 15.02.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому зазначив, що вважає аргументи наведені у відзиві на позовну заяву безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором. Зазначив, що вимога щодо сплати 500 грн. комісії за послуги банку передбачені п.1.5.1 кредитного договору і є одноразовою винагородою, що сплачується позичальником за підготовку та організацію надання фінансової послуги, а тому вона не є щомісячною платою за послуги банку. Умовами договору визначено строки його дії. Відзив має посилання на установи, договір та суму кредиту, які не мають відношення до даної справи, а тому їх не потрібно брати до уваги. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. Відповідно до копії договору про споживчий кредит №6561481 від 15.07.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит, відповідно до п.1.2 договору, сума кредиту становить 5000,00 грн., загальним строком 105 днів з 15.07.2022 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 30.07.2022 року. Згідно п.1.3.2 поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 28.10.2022 р. (дата остаточного погашення заборгованості). Згідно п.1.5. загальні витрати позичальника за пільговий період складають 1250,00 грн. в грошовому виразі та 22,711.00 відсотків річних, загальні витрати за кредитом (за весь строк кредитування) складають 14750,00 грн. в грошовому виразі та 1025.00 відсотків річних. Згідно п.1.5.1 комісія за надання кредиту: 500 грн. Згідно п.1.5.2. проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду:750,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Згідно п.1.5.3 проценти за користування кредитом протягом поточного періоду:13500,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Тип процентної ставки фіксований. Кредитні кошти надаються шляхом безготівково на рахунок [NUMBER] . Договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором J74731. Відповідно до довідки про ідентифікацію, підтверджується, що одноразовим ідентифікатором J74731 укладено договір відповідачем. До даного договору додано анкету-заяву на кредит №6561481 від 15.07.2022 та паспорт споживчого кредиту №6561481 від 15.07.2022. Перерахування коштів відповідачу підтверджується платіжним дорученням №78457677 від 15.07.2022, де зазначено отримувача [PERSON] сума перерахування 5000,00 грн., призначення платежу: кошти згідно договору 6561481. Згідно договору відступлення прав вимоги №83-МЛ від 24.10.2022 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір про відступлення прав вимоги, згідно якого позивач набув статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до [PERSON] . До даного договору додано акт приймання-передачі реєстру боржників від 24.10.2022, з якого вбачається, що під №408 значиться боржник [PERSON] , сума заборгованості за кредитним договором № 6561481 складає 18850 грн. З пояснень позивача вбачається, що нарахування відсотків по договору було зупинено після переходу прав і обов`язків по договору до нового кредитора. Відповідно до ст. 3 Закону України Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Порядок пролонгації кредиту передбачений п.п.2.3 - 2.3.1 договору. Зокрема, позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені п.2.3 договору та розділом 6 правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Виконання позичальником лише частини дій передбачених договором не призводить до пролонгації. При цьому, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторони погодили продовження строку користування кредитом, та відповідні зміни стосовно строку користування кредитом та процентної ставки, були відображені в особистому кабінеті відповідача, відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.2 договору. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим з нього на користь позивача належать стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 5000,00 грн. Стосовно заборгованості за відсотками за користування кредитом, то суд вважає за необхідне стягнути відсотки, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно кредитного договору останній день строку кредитування є 28.10.2022 р., тобто право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося 28.10.2022. Таким чином, за умовами кредитного договору сторони погодили строк його дії до 28.10.2022, тому саме із зазначеної дати, кредитодавець ТОВ «Мілоан» не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Аналіз, наданої позивачем копії відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором, свідчить про те, що заборгованість за відсотками не нараховувалася поза межами строку дії договору. П. 1.3.1 Договору передбачений пільговий період кредиту 15 днів, протягом якого згідно п. 1.5.2. застосовувалась відсоткова ставка 1,00% в день, від залишку кредиту, тобто (5000,00 х 1,00%) х 15 = 750 грн. П. 1.3.2. Договору передбачений поточний період, який складає 90 днів, протягом якого згідно п.1.5.3 застосовувалась відсоткова ставка 3,00% в день, від залишку кредиту, тобто (5000,00 х 3,00%) х 90 = 13500 грн. Таким чином прострочена заборгованість по процентам становить 750,00+13500,00 = 14250,00 грн. Проте, з урахуванням того, що новий кредитор зупинив нарахування відсотків, вона є меншою - 13350 грн. Заперечення представника відповідача суд відхиляє з наступних причини. Комісія, яку просить стягнути позивач є разовою та передбачена умовами договору, а заперечення стосуються щомісячної комісії, яку позивач не стягує. Позивач не стягує неустойку чи інші штрафні санкції за порушення виконання зобов?язань, а отже посилання представника відповідача на норми Закону України «Про споживче кредитування», які обмежують такі платежі є безпідставним. Крім того, постанова Верховного Суду від 27 січня 2020 року № 754/6091/18 стосується пені, а не відсотків по кредитному договору, що за своїм змістом мають різні значення, а отже не може бути застосовна до даних правовідносин. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по договору, тому підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором. У відповідності з ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved