Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

12.12.2023 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Любецької територіальної громади в особі Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого\~\~ [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] помер [PERSON] , які є двоюрідними братами позивача. Позивач є спадкоємцем за законом. За життя [PERSON] дітей не мав, одружений не був. [PERSON] за життя права власності на спірний будинок не зареєстрував. 21.09.2023 р. нотаріус Чернігівської районної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з підстав відсутності документа, що посвідчує право власності спадкодавця на зазначений будинок. Справа передана судді-доповідачу 12.12.2023 р. Ухвалою Ріпкинського районного суд Чернігівської області від 19.12.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.\~Проведення підготовчого судового засідання призначено на 17.01.2024 р.\~ Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано від Чернігівської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Ріпкинського районного суд Чернігівської області від 17.01.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.02.2024 р. 18.01.2024 р. від Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника, зареєстроване за вх. № ЕП-39 /24, в якому зазначено про визнання позовних вимог у повному обсязі. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.05.2023 р. встановлено факт, що [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними братами [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер двоюрідний брат позивача [PERSON] . Як вбачається з виписки з погосподарської книги, виданої Губицьким старостинським округом Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 05.10.2023 р. № 18.8.1-05/59, господарем житлового будинку з господарськими будівлями згідно погосподарської книги № 7, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , рахувався [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно характеристики об`єкта нерухомого майна роком забудови житлового будинку, сараю, погребу є 1946; роком забудови тамбура, сарая є 1952; рокомзабудови сарая є 1980 (а. с. 18). [INFO] помер двоюрідний брат [PERSON] . Позивач є двоюрідною сестрою спадкодавця [PERSON] , що підтверджується копією рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2023 року у справі № 751/2029/23 (а. с. 27) та є спадкоємцем за законом. Вказані обставини в силу положень ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~доказуванню не підлягають. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.09.2023 р. № 1489/02-31 заявником для видачі свідоцтва про право на спадщину не було надано документ, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а. с. 9). Надаючи правову оцінку обставинам справи суд звертає увагу на таке. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV\~(далі\~Закон № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 3\~Закону № 1952\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього\~Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28\~цього Закону. Згідно абзацу 3 п. 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою КМ України від 25 грудня 2015 р. № 1127, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. З огляду на наведені норми, суд звертає увагу на те, що збудовані у 1946 році житловий будинок садибного типу (загальною площею 69, 1 метрів квадратних), сарай і погріб, у 1952 році - тамбур і сарай, у 1980 році - сарай, експлуатувалися без порушень вимог чинного законодавства. Факт існування вказаного будинку підтверджується наданою позивачем технічною документацією. Згідно ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, з огляду на безумовне визнання відповідачем позову та відсутність у матеріалах справи суперечностей та протиріч, а також не встановлення судом осіб, права, свободи чи інтереси яких можуть бути порушені визнанням позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною першою\~статті 142 ЦПК України\~визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50 % судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved