Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

У листопаді 2023 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги мотивовані тим, що 6 листопада 2020 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) № 224_061, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 672 024 грн., зі сплатою 8,80 процентів річних за користування кредитом з остаточним поверненням кредиту не пізніше 05.11.2025 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами укладено договір застави № 150 від 06.11.2020 року, відповідно до умов якого заставодавець передав банку в заставу транспортний засіб марки TOYOTA, модель RAV4, тип ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ/CAR - GENERAL УНІВЕРСАЛ - В, № шасі (кузов, рама) [NUMBER] , рік випуску 2020, номер державної реєстрації [NUMBER] , колір - СІРИЙ. Позивач взяті на себе зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та перерахував кошти на рахунок продавця транспортного засобу. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, позивач направив на його адресу вимогу про дострокове повернення кредиту. Оскільки відповідач не дотрималася умов кредитного договору щодо сплати щомісячних платежів по кредиту та процентах, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача кредитної заборгованість у розмірі 519 636 грн. 92 коп., а також просив звернути стягнення на предмет застави, що належить останній на праві власності, шляхом реалізації предмета застави на електронних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалою суду від 8 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених недоліків, а саме для зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету (а.с. 83). Після усунення зазначених недоліків (а.с. 87) ухвалою суду від 24 листопада 2023 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 17 січня 2024 року (а.с. 90). Повідомленням суду від 30 листопада 2023 року учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подання відповідних заяв по суті справи у встановлені строки (а.с. 91). У судовому засіданні представник позивача Світич П.В. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначила про неможливість сплачувати кредит у зв1язку зі скрутним майновим станом. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 27 жовтня 2020 року між ТОВ «АВТОСАМІТ ЛТД» та [PERSON] укладено договір купівлі продажу № ДП - 0002115, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупця транспортний засіб марки TOYOTA, модель RAV4, тип ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ/CAR - GENERAL УНІВЕРСАЛ - В, № шасі (кузов, рама) [NUMBER] , рік випуску 2020, номер державної реєстрації [NUMBER] , колір СІРИЙ, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його ціну, визначену в договорі (а.с. 7-8) 6 листопада 2020 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 224_061 (для придбання транспортного засобу), відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 672 024 грн., зі сплатою 8,80 процентів річних за користування кредитом з остаточним поверненням кредиту не пізніше 05.11.2025 року (а.с. 11-15). АТ «Ощадбанк» взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, перерахувало кошти у розмірі 672 024 грн. на рахунок продавця транспортного засобу ТОВ «АВТОСАМІТ ЛТД», що підтвердженням платіжним дорученням № 224_061 від 06.11.2020 року (а.с. 17). Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 06.11.2020 року транспортний засіб марки TOYOTA, модель RAV4, тип ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ/CAR - GENERAL УНІВЕРСАЛ - В, № шасі (кузов, рама) [NUMBER] , рік випуску 2020, номер державної реєстрації [NUMBER] , колір СІРИЙ, зареєстровано за [PERSON] (а.с. 18). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна №150 від 06.11.2020 року, відповідно до якого заставодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, передає в заставу, а заставодержатель цим приймає в заставу в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет застави. Предметом застава є транспортний засіб марки TOYOTA, модель RAV4, тип ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ/CAR - GENERAL УНІВЕРСАЛ - В, № шасі (кузов, рама) [NUMBER] , рік випуску 2020, номер державної реєстрації [NUMBER] , колір СІРИЙ (а.с. 19-23). Згідно з витягом № 69111624 від 06.11.2020 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано обтяження на заставний автомобіль (а.с. 28). Пунктом 4.1.7 договору застави майна передбачено, що Заставодержатель має право вимагати дострокового виконання Зобов`язання, забезпеченого заставою за цим Договором, а якщо вимога не буде задоволена, незалежно від настання Строку виконання Зобов`язання, звернути стягнення на Предмет застави, у тому числі у разі: не виконання та/або неналежного виконання Позичальником Кредитного договору (у тому числі й щодо сплати будь-яких платежів, які повинні здійснюватися відповідно до Кредитного договору, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 1 (одного) місяця). Згідно з п. 5.2 договору застави майна, у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником Зобов`язання, та/або у випадку невиконання Заставодавцем обов`язків за цим Договором, а також у інших випадках, передбачених цим Договором та/або Законодавством, Заставодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на Предмет застави у порядку, визначеному цим Договором та/або Кредитним договором. Пунктом 3.9.2 кредитного договору визначено, що виконання Позичальником вимоги Банку щодо дострокового повернення Кредиту, належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов цього Договору повинно бути проведено Позичальником протягом 30 (тридцяти) днів з дати одержання такої вимоги від Банку. У зв`язку із тим, що відповідач не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, чим порушила його умови щодо сплати щомісячних платежів та процентів, 14.07.2023 року, позивач направив на адресу відповідача вимогу № 55/5.1-02/33528/2023 від 07.07.2023 року про дострокове повернення кредиту, яка була повернута позивачу 17.08.2023 року за закінченням терміну зберігання (а.с. 30-31). Згідно зі ст. 627, 628,629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частина 1 ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Оскільки, відповідачем порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, що встановлені умовами кредитного договору, то станом на 28.09.2023 року за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 519 636 грн. 92 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 464 569 грн. 98 коп. та заборгованості за процентами - 55 066 грн. 94 коп. (а.с. 35-38). Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно з ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Отже, право на звернення стягнення на предмет обтяження виникає у заставодержателя в разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою. За ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 23, ст. 24, ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Як встановлено з матеріалів справи, повідомленням № 55/5.1-02/60391/2023 від 25.09.2023 року, відповідача повідомлено про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та початок судового провадження (а.с. 34). Згідно з витягом № 86530017 від 27.09.2023 року в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна зареєстровано звернення стягнення на предмет застави (а.с. 29). За таких обставин, заявлені вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки у заставодержателя виникло право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 7 794 грн. 55 коп. (а.с. 5) відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved