Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у січні 2024 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , відносно сина, неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а також стягнути аліменти з громадянки [PERSON] у розмірі 1/4 доходу з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи або того закладу, де перебуватиме дитина, для її утримання до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що до служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява від громадянки [PERSON] про те, що її мати, громадянка [PERSON] , яка має на вихованні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , поводить себе неадекватно, кричить на нього, б`є, не готує їсти, ніде не працює. З її слів, [PERSON] є її рідним братом, часто приходить до неї, щоб поїсти та повертатись до матері не бажає. Під час комісійного відвідування помешкання 18.10.2023 за адресою: [ADDRESS] , де проживає громадянка [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON] з`ясовано, що у квартирі брудно, шпалери на стінах обірвані, відсутні продукти харчування, також у квартирі велика кількість тарганів. Громадянці [PERSON] рекомендовано пройти обстеження у лікаря-психіатра, оскільки поведінка її була неадекватною. Відповідно до листів та характеристики із санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів №21 Оболонського району міста Києва неповнолітній [PERSON] систематично пропускає заняття без поважних причин, домашні завдання не виконує. Проявив себе як вразливий, емоційний, сором`язливий учень, інколи буває замкнутий. До школи приходить у неохайному одязі, який має стійкий та не приємний запах. Мати участі у вихованні [PERSON] не бере, не контролює навчальний процес та відвідування сином навчального закладу. Жодної довідки або пояснювальної записки щодо пропусків занять до школи мати не надавала, на зв`язок із класним керівником не виходить, під час нечастих відвідувань школи поводить себе вкрай неадекватно та агресивно. Неповнолітнього [PERSON] , [INFO] взято на облік служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації як такого, що опинився у складних життєвих обставинах, а також тимчасово влаштовано [PERSON] , [INFO] , до родини його сестри, громадянки [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідно до її заяви до служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 31-32). Ухвалою судді від 16.01.2024 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 34-35). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.02.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 45). Представник позивача у судовому засіданні подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 43). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив на позовну заяву до суду не направила, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причин неявки суд не повідомила (а.с. 40). За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6. 9-10). Згідно акту обстеження умов проживання ССДССРДА від 18.10.2023 за адресою: [ADDRESS] , де проживає громадянка [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON] з`ясовано, що умови проживання незадовільні, є частково зроблений ремонт, але немає шпалер, велика кількість тарганів, не було приготовленої їжі (а.с. 11). Відповідно до листа Святошинського районного в місті Києві центру соціальних служб Святошинської РДА в місті Києві №461/08 від 30.08.2023 фахівці Центру відвідали родину громадянки [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з м/л дитиною [PERSON] , [INFO] , матір відчинила двері, але категорично відмовилась впускати фахівців до помешкання, на прохання показати дитину, сказала, що фахівці Центру є аферистами, під час розмови постійно кричала, виявляла агресію, та ображала фахівців (а.с. 20). Згідно листів Санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів №21 Оболонського району м. Києва № 204 від 26.04.2023, №265 від 23.05.2023, №467 від 02.10.2023, а також доповідних записок класного керівника, [PERSON] регулярно не відвідує заняття у школі, довідок про доцільність пропусків занять не надано, домашні завдання не виконує, мати [PERSON] на дзвінки не відповідає, або агресивно реагує (а.с. 12-18). Як вбачається з характеристики виданої Навчально-реабілітаційним центром №21 Оболонського району м. Києва, [PERSON] потребує індивідуального підходу у навчанні та вихованні, мати участі у вихованні сина не приймає та не контролює навчальний процес (а.с. 19). Згідно листа Святошинського УП ГУНП у м. Києві повідомлення за вх. №11685 від 19.10.2023 розглянуто та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно [PERSON] (а.с. 21). 18.08.2023 до Служби у справах у справах дітей звернулася [PERSON] із заявою, про те, що її мати, [PERSON] , яка має на вихованні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , поводить себе неадекватно, кричить на нього, б`є, не готує їсти, ніде не працює (а.с. 23). Згідно відповіді про розгляд на заяву про тимчасове влаштування неповнолітнього [PERSON] від 21.12.2023 ССДССРДА підготовлено наказ про тимчасове влаштування [PERSON] , який залишився без батьківського піклування, до родини [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Відповідно до акту обстеження умов проживання ССДССРДА від 15.12.2023 за адресою: [ADDRESS] , умови проживання є задовільними, є необхідна побутова техніка, продукти харчування в достатній кількості (а.с. 26-27). Згідно висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації №107-194 від 08.01.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації 20.12.2023 прийнято рішення про доцільність позбавлення громадянки [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.28-30). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Разом з тим, п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, передбачено у виняткових випадках при доведенні винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обставини встановлені в ході судового розгляду свідчать про те, що відповідач злісно ухиляються від виконання своїх прямих батьківських обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню своєї дитини, не забезпечують його законних прав на нормальні умови життя і розвитку. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона не виконує у повному обсязі своїх батьківських обов`язків щодо свого неповнолітнього сина. Відповідно до ст. 65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини на особу або установу в якій буде перебувати дитина з огляду на наступне. На час звернення з цим позовом до суду неповнолітній [PERSON] , [INFO] , тимчасово перебуває у своєї сестри, громадянки [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідно до її заяви до служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації. Однак, на даний час опіка над дитиною не встановлена і опікуна не призначено. Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини на особу або установу, в якій буде перебувати неповнолітній [PERSON] . У той же час визначення конкретної особи на користь якої можливе стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини або установи, є визначальним та залежить від встановлення над дитиною опіки. Чинним законодавством визначено порядок встановлення опіки над дитиною, яка позбавлена батьківського піклування, та регламентовано права та обов`язки опікуна. При цьому, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, тому за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана дитина, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] або зробить неможливим його виконання в цій частині, а відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. V. Розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial