Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт батьківства та визнати [PERSON] , який помер [INFO] батьком [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог, що 31 жовтня 2003 року його матір [PERSON] розірвала шлюб з першим чоловіком [PERSON] . Відповідно ч.2 ст.122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. 07.11.2003 р. народився заявник [PERSON] та на підставі ч.2 ст.122 СК України в свідоцтві про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1610, його прізвище, ім`я по батькові записано як - [PERSON] , в графі батько вказано « [PERSON] », який не є його біологічним батьком. В подальшому 29.11.2008 року між біологічними батьками заявника [PERSON] та [PERSON] був укладено шлюб свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №17. [INFO] біологічний батько [PERSON] помер після отримання травм та поранень які пов`язані із захистом Батьківщини призвели до смерті, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №1902. 15.08.2023 року заявник звернувся до Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) змінити своє прізвище та по батькові, з [INFO] на [INFO] , цей факт підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , актовий запис№ 39. В листопаді 2023 р. була зроблена генетична експертиза між біологічною тіткою заявника яка була сестрою рідною сестрою [PERSON] та заявником результат якої показав ймовірність спорідненості 99.8%. Ухвалою від 08 січня 2024 року відкрито провадження у справі Заявник [PERSON] надав до суду заяву про підтримання заявлених вимог, судовий розгляд просив проводити без його участі. Заінтересована особа [PERSON] надала до суду заяву про підтримання вимог [PERSON] та розгляд справи у її відсутність. Судовим розглядом поданої заяви встановлено, що згідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] [PERSON] 12 серпня 2023 року змінив своє ім`я по батькові та прізвище та після державної реєстрації змін став [PERSON] . Згідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , актовий запис №1610 в графі батько вказано « [PERSON] » в графі мати вказано « [PERSON] » Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від [NUMBER] від 31.10.2003 року шлюб між матір`ю заявника [PERSON] та [PERSON] розірвано та після розірвання шлюбу матір змінила прізвище на « [PERSON] ». 29 листопада 2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та матір заявника змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] [INFO] помер у м. Лиман Донецької області. Згідно до витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв - смерть [PERSON] наступила в результаті поранення «Вибухова травма. Численні осколкові поранення тіла, кінцівок. Інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла (29.09.2022) які призвели до смерті» та пов`язана із захистом Батьківщини. Згідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження №40424 від 29.11.2023 року проведеного Медико-генетичним центром «МАМА ПАПА» (ліцензія МОЗ №1168 від 03.10.2016) ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] є біологічною тіткою, тобто сестрою батька за обома батьками, відносно учасника [PERSON] , [INFO] , народженого матір`ю [PERSON] , [INFO] складає 99,8 %. Згідно з ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Згідно з ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно вимог ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача щодо визнання батьківства. Тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України). У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі "Калачова проти Російської Федерації", заява N 3451/05, § 34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Беручи до уваги висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження №40424 від 29.11.2023 року у сукупності з іншими письмовими доказами, судом з достовірністю встановлено факт батьківства [PERSON] , [INFO] відносно позивача [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved