Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

15 грудня 2023 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 29 січня 2020 року вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований Виконавчим комітетом Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 1 та видано свідоцтво про шлюб. За час спільного проживання у подружжя народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Спір між батьками про місце проживання дитини відсутній, за обопільною домовленістю дитина буде проживати з матір`ю (позивачкою). Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що між подружжям спільне господарство та сумісне проживання остаточно припинено. За переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя виникла неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Після розірвання шлюбу просить повернути дошлюбне прізвище « [PERSON] ». 05.01.2024 суддею Погребищенського районного суду Вінницької області ухвалено відкрити провадження у справі та розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні (а.с. 15-16). 22.02.2024 через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо їх задоволення (а.с. 30). Суд, дослідивши письмові докази, вважає, вважає, що визнання відповідачем позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно 07 листопада 2023 року Погребишенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), сторони 29 січня 2020 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 1 (а.с. 4). Позивач та відповідачка є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис за № 1, виданого 25 жовтня 2018 року (а.с. 5). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, встановивши, що сторони припинили подружні стосунки, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] », тому слід після розірвання шлюбу позивачці відновити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то із нього на користь позивачки необхідно стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Крім того, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved