Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. У позові вказала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. На даний час їх син [PERSON] продовжує навчання на 2 курсі денної форми навчання у Національному університеті цивільного захисту України Черкаського інституту пожежної безпеки ім. Героїв Чорнобиля за освітнім рівнем «бакалавр». З вересня 2022 року вказаний навчальний заклад проводить виключно дистанційне навчання, тому син, проживаючи з нею потребує харчування одягу, транспортних витрат, лікування в разі хвороби, витрат на забезпечення інтернетом, підготовки по предметам курсу та інше. Навчання у даному навчальному закладі платне і становить 23\~740 грн. за рік. Враховуючи всі витрати за останні три місяці позивачка прохає стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина до кінця його навчання у сумі 7\~362 грн. 50 коп. щомісячно. У відзиві на позов відповідач прохає у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю посилаючись на те, що позивачка не має права вимоги про стягнення аліментів на дитину оскільки зареєстроване місце проживання їх сина з позивачкою підтверджується лише довідкою яка не містить оновлених даних. В дійсності, після 18.08.2023 їх син періодично проживає також разом з ним та за його словами винаймає окреме від матері помешкання. Відповідач вважає, що позивачка не надала жодного доказу, який би свідчив, що вона сама виконує свій материнський обов`язок по утриманню сина та має для цього відповідні джерела доходу, а також докази того, що він не виконує свій обов`язок перед сином. Наведені позивачкою квитанції, фіскальні чеки не відповідають вимогам ст.77-80 ЦПК України. Крім того, з часу припинення спільного проживання вони вирішили, що він буде надавати кошти на утриманні сина у готівковій формі безпосередньо синові та самостійно оплачувати інші його побутові потреби. До відзиву додав квитанції про оплату навчання сина, перекази коштів як добровільні аліменти. Ухвалою суду від 05.02.2024 до участі у справі в якості третьої особи було залучено сина сторін [PERSON] . У судовому засіданні позивачка та її представник, третя особа позовні вимоги підтримали на їх задоволенні наполягають. Представниця відповідача проти позову заперечує прохає у його задоволенні відмовити. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, \~суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ч.1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до норм ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічні роз`яснення містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Судом встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] є\~батьком \~повнолітнього [PERSON] ,[INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.37). [PERSON] у 2022 році вступив до Черкаського інституту пожежної безпеки ім. Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України і навчається на 2-му курсі денної форми навчання за освітнім рівнем «бакалавр» напрямку підготовки 261 «Пожежна безпека». Стипендія не передбачена. Термін навчання в інституті до 10.06.2026, що підтверджується відповідною довідкою №254 від 14.09.2023 року (а.с.33). Також встановлено, що [PERSON] наразі проживає в м.Лубни з позивачкою та навчається в «режимі онлайн». Позивачкою надано суду квитанції в підтвердження понесених нею витрат на утримання сина під час навчання: канцелярські товари, одяг, харчування, лікування, сплата комунальних платежів, тощо. За її підрахунками такі витрати складають в середньому 12\~750 грн. на місяць (підрахунки проводилися з жовтня по грудень 2023 року), а тому прохає зобов`язати відповідача відшкодовувати половину вказаних коштів. Дослідивши вказані докази, суд погоджується з представником відповідача відносно того, що така сума не може бути повністю взята при розрахунку аліментів. Так, вказані кошти були понесені на двох осіб (позивачку та третю особу), тобто з такої суми підлягають виключенню витрати на саму позивачку, оскільки вони не можуть бути охоплені аліментами на дитину. Крім того, суд погоджується з тим, що окремі квитанції дублюються, містять в собі деякі товари, які не забезпечуються аліментами (алкоголь, тютюн, тощо), відтак такі витрати підлягають виключенню. Разом із тим, інші витрати, вказані в поданих квитанціях, приймаються судом при розгляді справи, оскільки вони охоплюються ч.ч.1,3 ст.199 СК України. При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що такі докази не є належними у справі про стягнення аліментів через відсутність в них персоніфікації. Так, в цивільному процесі чітко не виділяються «стандарти доказування», які слугують для позначення рівня ймовірності, до якого обставина повинна бути підтверджена доказами, щоб вважатись дійсною. Виходячи із змісту статей 12, 81 ЦПК прослідковується наближеність до стандарту доказування «баланс ймовірностей» (зокрема, постанова Верховного Суду від 14 листопада 2019 року по справі №822/863/16). «Баланс ймовірностей» полягає в тому, що доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав. Сторона повинна довести, що її факти схиляють чашу терезів на її користь, навіть якщо ймовірність правоти становить всього 50,1%. Відповідач обмежився лише запереченням належності таких доказів, при цьому не навів переконливих доводів на підтвердження того, що перелік/вартість придбаного майна для потреб третьої особи не відповідає дійсності, виходить за межі ч.ч.1,3 ст.199 СК України, тощо. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відомості, вказані в поданих квитанціях, не дають підстави для обґрунтованого сумніву в їх належності до обставин цієї справи, а тому враховуються судом при розгляді спору про нарахування аліментів [PERSON] . При визначенні остаточного розміру аліментів, суд враховує правову природу аліментів, їх прогностичний характер, а отже те, що стверджувана тверда грошова сума не завжди може бути предметом чіткого доведення. Відтак, з урахуванням загальної суми заявлених витрат, наведених слушних заперечень представника відповідача, суд приходить до висновку, що доведеними місячними витратами на утримання сина є сума, що дорівнює близько половини заявленої - 6\~000 грн. З урахуванням рівності батьків щодо утримання дитини, відповідач повинен покривати половину цієї суми, тобто 3\~000 грн. Що стосується витрат на навчання в сумі 987 грн 50 коп. щомісячно, то відповідачем подано квитанцію про сплату половини вартості навчання сина до вересня 2024 року, відтак наразі суд не вбачає підстав для їх врахування при визначенні розміру аліментів. У випадку припинення оплати вартості навчання з вересня 2024 року позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial