Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном. В обґрунтування\~своїх вимог\~посилається на\~те,\~що під\~час розгляду\~Нікопольським міськрайонним\~судом \~Дніпропетровської області\~справи №\~182/2728/22\~про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, їй стало відомо, що 08 грудня 2004 року, за постановою відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про накладення арешту на майно, серії АМ № 144300 від 02 листопада 2004 року, накладено арешт на все належне їй нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 1528307). Постанову відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту на майно вона не отримувала, тому їй не відомо, на підставі якого виконавчого документу відкрито зазначене виконавче провадження та хто є стягувачем у цьому провадженні. З метою захисту свого порушеного права власності, вона звернулась до адвоката Козадаєвої Наталі Юріївни. На заяву адвоката вих.№ 8 від 17 травня 2023 року про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, в межах якого накладено арешт на нерухоме майно, відповідач надав відповідь від 30 травня 2023 року вих. № 54028, згідно якої було повідомлено, що за даними автоматизованої системи виконавчого провадження не знайдено відомостей про виконавчі провадження, за якими вона виступає боржником, та запропоновано звернутись до суду. Таким чином, вона не є боржником в розумінні абз.2 ч.2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», а припинення арешту належного їй нерухомого майна відповідачем неможливе. Тому, на підставі викладеного, вона змушена звернутись до суду та просить припинити арешт нерухомого майна, який було накладено постановою відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про накладення арешту на майно, серії АМ № 144300 від 02 листопада 2004 року, реєстраційний номер обтяження 1528307 від 08 грудня 2004 року, тип обтяження - арешт нерухомого майна. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить її вимоги задовольнити (а.с.81). Представник відповідача - Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.33), будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надав. Згідно ч.8\~ст.178 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як встановлено судом, постановою відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про накладення арешту на майно, серії АМ № 144300, від 02 листопада 2004 року накладено арешт на все належне [PERSON] нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 1528307). Натомість, як вбачається з листа, виданого Нікопольським відділом державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за № 54028 від 30 травня 2023 року, за даними автоматизованої системи виконавчого провадження не знайдено відомостей про виконавчі провадження, за якими [PERSON] виступає боржником. Крім цього, у вищевказаному листі містилось посилання на ту обставину, що, у відповідності до вимог чинного законодавства, завершені виконавчі провадження підлягають знищенню після трирічного строку зберігання в архіві державної виконавчої служби (а.с.12). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що на нерухоме майно позивачки постановою відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції накладено арешт, серії АМ № 144300, від 02 листопада 2004 року, реєстраційний номер обтяження 1528307 від 08 грудня 2004 року, тип обтяження - арешт нерухомого майна, який свідчить про той факт, що його наявність порушує право позивачки щодо розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 1, 2, 3\~\~\~ст.60\~\~ЗУ "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.\~\~У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику ( речове право на чуже майно). Таким чином, враховуючи вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що обґрунтування позивача знайшло своє підтвердження у судовому засіданні та є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved