Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

У листопаді 2022 року ТОВ ФК «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. 07.01.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №656494999. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №28/1118-01. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №128 від 06.04.2021р. до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №656494999. 20.10.2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу №20102022 за яким останнє отримало право вимоги за кредитним договором №656494999. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22816,42 грн., з яких; 9499,20 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 13317,22рн. сума заборгованості за відсотками, яку відповідач не повернув. Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №656494999 від 07.01.2021 року у сумі 22816,42 грн. \~ \~ \~ \~Також позивач\~вказує на\~те,\~що \~02.02.2021\~року \~ між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики №2-63661. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 11 Договору позики, реквізити та підпис сторін. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21. Відповідно до витягу з реєстру боржників №6 від 28.09.2021 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 5638,53 грн, з яких: 2189,60 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3448,98 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. Відповідач заборгованість за договором позики не сплатив, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики №2-63661 від 02.02.2021 року у сумі 5638,53 грн. Крім того, 08.11.2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №3203514298/333067. 30.09.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу. Відповідно до Реєстру боржників від 30.09.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №3203514298/333067 у сумі 10000,00 грн., з яких: 2500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, які позивач просить стягнути з відповідача. Також позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 08.12.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с.68). 16.01.2024 року до суду надійшов відзив на позов (а.с. 71-79), який було подано представником відповідача [PERSON] , в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Щодо договору №656494999 від 07.01.2021 року представник вказує на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів укладення цього кредитного договору та наявності заборгованості за ним, тобто позивачем не надано первинних бухгалтерських документів. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку. Наданий розрахунок заборгованості взагалі не зрозумілий, оскільки незрозуміло яким чином розраховані відсотки у розмірі 13317,22 грн. Позивачем не надано суду доказів, на підтвердження того, що між Манівео та відповідачем мало місце листування за допомогою електронної пошти та /або смс- повідомлень/ або що відповідач здійснював вхід на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, тобто що між первісним кредитором і відповідачем був укладений договір в електронній формі. Позивачем не доведено, що між сторонами було досягнутозгоди щодо усіх істотних умов такого правочину. Стосовно договору №2-63661 від 02.02.2021 року представник також зазначає, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку. У разі зміни первісного кредитору у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в т.ч. і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів в кредит. Позивач не надав таких документі, тобто не підтвердив свого права вимоги за цим договором. Розрахунок відсотків за договором здійснений поза межами строку дії договору і є не зрозумілим. 24.01.2024 року на адресу суду від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» надійшла відповідь на відзив (а.с.83-105), в якому представник зазначила, що ознайомившись із відзивом відповідача, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що укладені договори підписані електронним підписом відповідача, тому вони прирівнюються до укладеного договору в письмовій формі. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє оригіналами первинних документів за укладеними відповідачем з первісними кредиторами договорами. Відповідно до укладених договорів кошти передавалися позичальнику у безготівковій формі на банківську карту, вказану позичальником при укладанні кожного з договорів. З метою надання вичерпної інформації по справі позивач звернувся до первісних кредиторів із запитами про надання доказів: детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують перерахування коштів відповідачу за укладеними договорами. На цей час ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надано: платіжне доручення про перерахування коштів за кредитним договором №656494999; детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №656494999, сформований ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»; детальний розрахунок заборгованості за кредитний договором №656494999, сформований ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». ТОВ «ГОУФІНГОУ» надало їм довідку про перерахунок коштів за кредитним договором №3203514298/333067; детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №3203514298/333067; фото надані відповідачем під час укладення договору №3203514298/333067. ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» жодних первісних бухгалтерських документів їм не надав. Відсотки за користування кредитами були розраховані відповідно до умов, укладених між первісними кредиторами і відповідачем договорів. Позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився, в прохальній частині відповіді на відзив просив суд розгляд справи провести за відсутності представника товариства. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без участі відповідача, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників провадження, за наявними у справі доказами, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша\~статті 15 ЦК України, частина перша\~статті 16 ЦК України). За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Щодо договорів факторингу слід зазначити наступне. Відповідно до положень статей\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з\~статтею 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою\~статті 1082 ЦК України\~встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. \~ \~ \~ \~Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 07.01.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено договір №656494999 (а.с.9-15), за яким кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 2500 грн.00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов договору (п.1.1). Кредит надавався на 26 днів. 08.01.2021 року, 10.01.2021 року, 14.01.2021 року, 12.03.2021 року між сторонами були укладені додаткові угоди до договору №656494999 від 07.01.2021р. Згідно із останньою додатковою угодою від 12.03.2021р. сторонами визначена загальна сума заборгованості за договором у розмірі 9888,02 грн. (п.1). Позивач в позовній заяві вказує на те, що 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №28/1118-01. Проте вказаний договір суду не надано. 31.12.2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01, у якому сторони договору виклали текст договору у новій редакції (а.с.16-18). Позивач вказує на те, що відповідно до зазначеної вище Додаткової угоди, та Реєстру боржників №126 від 06.04.2021 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передало до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №656494999. Однак самого Реєстру боржників №126 від 06.04.2021 року позивач суду не надав. 20.10.2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу №20102022, за яким ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» отримало право вимоги за кредитним договором №162113757 у розмірі 22816,42 грн., з яких; 9499,20 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 13317,22рн. сума заборгованості за відсотками (а.с.19-22). На підтвердження наявності заборгованості за договором позивач надав суду розрахунки заборгованості, які здійснені ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (а.с.97-98) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (а.с.94)за договором №162113757. З розрахунку заборгованості, який надано ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (а.с.97-98) встановлено, що позичальником була погашена заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 9499,20 грн. та за відсотками у розмірі 15979,02 грн. З розрахунку заборгованості, який надано ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (а.с.100-101) судом встановлено, що відповідачем також було сплачено 4550,грн., які зараховано на погашення процентів. Таким чином, заборгованість за основною сумою боргу та процентами було проведено 06.04.2021 року, тобто ще до укладення 20.10.2022 року договір факторингу №20102022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано доказів наявності правовідносин між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Зокрема позивачем не надано Реєстру боржників №126 від 06.04.2021 року, який би підтверджував факту передачі від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» своїх прав вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №162113757 до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». З огляду на встановлене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» про стягнення заборгованості за договором №162113757 від 07.01.2021 року. \~ \~ \~ \~ Що стосується позовних вимог ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» про стягнення заборгованості за договором №2-63661 від 02.02.2021 року, то ці вимоги також не підлягають задоволенню з таких підстав. Так,\~судом встановлено,\~що 02.02.2021\~року \~ між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики №2-63661 (а.с.27), згідно з п. 1, 2 якого, позикодавець зобов`язався передати позичальнику грошові кошти у сумі 2200 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, строком на 24 дня, із фіксованою процентною ставкою 1,80 % на день. Сторонами узгоджено, що акційна процентна ставка1,80 % на день ( річна ставка 657,0%), розмір процентів на прострочену позику 2,70% (річна ставка 985,50%), загальна вартість позики становить 3150,40 грн. Пунктом 3 Договору позики №2-63661від 02.02.2021 визначено, що проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики. Пунктом 5 передбачено, що даний договір укладено дистанційно, в електронній формі, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано шляхом накладенням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень ЗУ «Про електронну комерцію» договір прирівняно до укладеного в письмовій формі. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу №14/06/21 та додаткові угоди до неї, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року та Акту приймання-передачі Реєстру боржників №6 від 28.09.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №2-63661 у загальному розмірі 5638,53 грн, з яких: 2189,60 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3448,93 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. Передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта є його заява із зазначенням банківського карткового рахунку, на який товариство має перерахувати необхідні позичальнику кошти. Суд наголошує на тому, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:\~назву документа (форми);\~дату складання;\~назву підприємства, від імені якого складено документ;\~зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;\~посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;\~особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем ТОВ ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів первісним кредитором на банківський рахунок відповідача. У відповіді на відзив позивач зазначає, що ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не надало позивачу ні детального розрахунку заборгованості, ні доказів перерахування коштів відповідачу за укладеним договором. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, позивач не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за договором №2-63661 не підлягають задоволенню за їх недоведеністю. Що стосуються позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №3203514298/333067, то ці вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що 08.01.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3203514298/333067, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. строком на 16 днів до 23.11.2020 року, зі сплатою 912,5 % річних, в розрахунку 2,5% на добу. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону [PERSON] (а.с. 40-42). Відповідно до п. 2.3 вказаного договору проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно (а.с.40). 23.11.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було Додаткову угоду №2 до договору про надання фінансового кредиту №3203514298/333067 від 08.11.2020р., якою був продовжений строк дії договору до 23.12.2020р.(а.с.43). Позивач додав до відзиву на позов фотознімок відповідача з власним паспортом, що підтверджує укладання відповідачем вищевказаного договору кредиту (а.с.99-100). Перерахування коштів у розмірі 2500,00 гривень за кредитним договором №3203514298/333067 підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 19.10.2023 року за Вих. №2542/10, у відповідності до якої на сайті торговця (GOINGO.COM.UA) через платіжний сервіс Platon була проведена успішна транзакція 30486-20112-96017 від 08.11.2020 року на суму 2500,00 гривень на картку [NUMBER] (а.с. 96). 30.09.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №30092021, відповідно до умов якого до ТОВ «ГОУФІНГОУ» перейшло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 44-45). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу від 08 грудня 2021 року до договору факторингу №30092021 від 30.09.2021 року та витягу з Реєстру боржників, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3203514298/333067 в розмірі 10000 гривень (а.с. 46-47). Згідно з розрахунками заборгованості за період з 08.11.2020 р. по 29.09.2021р. (а.с.101-103), а також за період з 30.09.2021 року до 31.08.2023р. (а.с.48) відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №3203514298/333067 в розмірі 10000 гривень, з яких: 2500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7500 гривень - сума заборгованості за відсотками. Разом з цим, судом встановлено, що відповідно до пункту 4.3. Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №3203514298/333067 від 08.11.2020 року (а.с.41) встановлено, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в пункті 1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені пунктом 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитному коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Отже, строк дії кредитного договору №3203514298/333067 від 08.11.2020р., згідно із укладеною між сторонами Додатковою угодою №2 від 23.11.2020р. закінчився 23.12.2020 року. Проте, кредитор має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами протягом 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору - з 08.11.2020 року. Таким чином, розмір заборгованості за відсотками за Кредитним договором №3203514298/333067 від 08.11.2020р. становить 5062,50 грн з розрахунку 2500 грн / 100*2,5*90 днів = 5062,50 грн. Нарахування відсотків за користування кредитними коштами після закінчення цього строку у позивача відсутнє. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за цим кредитним договором в загальному розмірі 7562,50 грн (2500+5062,50). Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково ( 20% від заявленої ціни позову), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial