Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В серпні 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 26 жовтня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» уклав з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту №4974496. За яким ТОВ «Авентус Україна» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 20000 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,90% в день. ТОВ «Авентус Україна» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 20000 гривень. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг по поверненню кредиту у розмірі 54530 гривень. 18 квітня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу №18.04/23-Ф. За умовами якого, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №4974496 від 26 жовтня 2021 року. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 68231 гривень 22 копійки, що складається: з заборгованості за основною сумою боргу - 20000 гривень, заборгованості за відсотками - 34530 гривень, а також інфляційні втрати - 11451 гривень 30 копійок та три відсотки річних - 2249 гривень 92 копійки. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача Столітній М.М. направив до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити. [PERSON] у судове засідання також не з`явився. Натомість, направив до суду відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, вказавши, що позивачем не надано доказів переказу на його користь кредитних коштів. Крім цього, зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували перехід права вимоги від первісного кредитора до позивача. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2024 року було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження в цивільній справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2024 року було залишено без розгляду заяву ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про зменшення розміру розміру позовних вимог. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 26 жовтня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» уклав з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту №4974496. За яким ТОВ «Авентус Україна» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 20000 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,90% в день (а.с.13-28). ТОВ «Авентус Україна» виконав своє грошове зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 20000 гривень. Вказана обставина підтверджується довідкою №2639 від 04 травня 2023 року, виданою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» (а.с.29-31). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. В силу положення ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що договір про надання споживчого кредиту №4974496 від 26 жовтня 2021 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора С709993. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч вимогам ч.1ст.81 ЦПК України відповідач не надав жодного доказу на спростування того, що він не укладав кредитний договір, не отримував та не вводив одноразовий ідентифікатор, не надавав ТОВ «Авентус Україна» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів, або що платіжна картка № [NUMBER] йому не належить. [PERSON] належним чином не виконував грошове зобов`язання за кредитним договором, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 54530 гривень, що складається: з заборгованості за основною сумою боргу - 20000 гривень, заборгованості за відсотками - 34530 гривень (а.с.33-60). 18 квітня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» уклав з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» договір факторингу №18.04/23-Ф (а.с.61-70). За цим договором ТОВ «Авентус Україна» передав ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №4974496 від 26 жовтня 2021 року. Дана обставина підтверджується Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №18-04/2023 від 18 квітня 2023 року (а.с.71). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 54530 гривень. За змістом п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, яким на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Починаючи з 24 лютого 2022 року та до завершення введеного на території України воєнного стану, нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання не здійснюється. Тому в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення з [PERSON] інфляційних втрат - 11451 гривень 30 копійок та трьох відсотків річних - 2249 гривень 92 копійки, нарахованих за період з квітня 2022 року по червень 2023 року, належить відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 54530 гривень (20000+34530). 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції №1072 від 09 серпня 2023 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатив судовий збір у розмірі 2147 гривень 20 копійок. Позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволений частково, а саме на 79,92% (54530 / 68231,22 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1716 гривень 04 копійки (2147,20 / 100% ? 79,92%). Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Столітній М.М. на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1423361 (а.с.113). Даний ордер про надання правничої (правової) допомоги складений на підставі договору про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10 липня 2023 року, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а.с.110-112). Зі звіту про надання правової допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10 липня 2023 року (а.с.115), а також копії рахунку на оплату по замовленню №783/10/08 від 10 серпня 2023 року (а.с.116) вбачається, що загальна вартість витрат на правову допомогу, які поніс ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» становить 10000 гривень. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягають стягненню також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7992 гривень (10000 / 100% ?79,92%). На підставі викладеного та

Outcome: partial