Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» з позовною заявою звернулася [PERSON] , в інтересах якої діє представник, адвокат Білик Р.О. до [PERSON] , треті особи Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради, Орган опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовує тим, що 13.07.2013 між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. В даному шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Проте, життя з відповідачем не склалося і 24.03.2015 рішенням Чугуївського міського суду Харківської області шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачкою. У зв`язку з важким матеріальним становищем [PERSON] змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 20 лютого 2015 року рішенням Чугуївського міського суду Харківської області вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.01.2015 до досягнення дитиною повноліття. За даними ЄДРВП та АСВП, містяться відомості про виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 636/151/15-ц який виданий 22.04.2015 Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно на утриманні неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення почати з 16.01.2015 і проводити до повноліття дитини. Під час проведення виконавчих дій, державним виконавцем виявлено місця отримання доходу боржника [PERSON] , а саме: Військова частина [NUMBER] та проводиться відрахування з заробітної плати. 13 липня 2019 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] , та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У даному шлюбі у них народилася донька, [PERSON] . На даний час дитина [PERSON] зростає в повній щасливій сім`ї, в атмосфері любові, поваги та розуміння. Позивачка докладає багато зусиль для фізичного та духовного розвитку дитини, піклується про її здоров`я та фізичний розвиток. Весь цей час дитина була забезпечена усім необхідним, відвідує заклад шкільної освіти, займається у творчих гуртках, про що піклується позивачка . Батько у вихованні дитини участі не бере, не піклується харчуванням, відпочинком та духовним розвитком. З 2015 року відповідач не відвідував доньку жодного разу. [PERSON] після розірвання шлюбу проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Дані обставини змусили позивачку звернутись до суду з вказаним позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. У зв`язку з чим, позивачка просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала доводи викладені в позовній заяві та просила суд заявлені позовні вимоги задовольнити. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Білик Р.О., що діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серія ВС № 1189869 від 28.02.2023 в судовому засіданні також підтримала доводи викладені в позовній заяві, та просила суд заявлені позовні вимоги задовольнити. Також, звернула увагу на те, що відповідач останні чотири роки зовсім не приймав участь у вихованні дитини, не цікавився її життям. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Гур`єв В.М., що діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серія АН № 1147300 від 12.04.2023 в судовому засіданні вказав, що враховуючи позицію відповідача щодо заявлених вимог заперечує проти позову, оскільки відповідач вже багато років є військовослужбовцем, знаходиться на бойових чергуваннях та на службі, а тому повноцінно приділяти батьківську увагу наразі дитині не може, однак матеріально підтримує доньку, заборгованості по аліментам немає. Малолітня дитина [PERSON] , яка в присутності матері - позивачки по справі [PERSON] в судовому засіданні на питання суду пояснила, що їй відомо яка справа наразі розглядається судом та зазначила, що свого батька вона не пам`ятає, останній раз батька бачила в 4 роки, приблизно одну годину коли батько приїжджав до них, а зараз їй 10 років. За останні 6 років батько не телефонував, не писав їй, та вони з ним не бачилися, та в неї навіть немає номера телефону батька. Вказала, що мати намагалася телефонувати батьку. Про те, що батько проходить військову службу вона не знала, спілкуватися з ним не хоче. Ніяких подарунків батько на її день народження не присилав. Зазначила, що в разі коли батько приїде до неї, то вона з ним трішки поспілкується. Наразі вона проживає з матір`ю, татом [PERSON] , рідною сестрою, братом і бабусею. Позивачка на питання суду підтвердила, що дитина знає яка справа наразі розглядається судом та в разі задоволення судом позову розуміє наслідки. Третя особа - Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі свого представника не забезпечила. Третя особа - Орган опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні також участі свого представника не забезпечила. Третьою особою на офіційну електронну адресу суду надіслано заяву про розгляд справи за відсутності Органу опіки та рішення просили винести на розсуд суду. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 13.07.2013 перебували в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком малолітньої - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області 24 жовтня 2013 року. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 20.02.2015 з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення почати з 16.01.2015 і проводити до повноліття дитини. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 24.03.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно заяви [PERSON] від 16.02.2023, зареєстрованої в реєстрі за № 356, посвідченої приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Діганшин Володимир Володимирович повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його доньки [PERSON] , [INFO] . Правові наслідки позбавлення [PERSON] батьківських прав передбачені ст. 166 Сімейного кодексу України, останньому відомі. Відповідно до листа Комунального закладу «Клугино-Башкирівський ліцей» Чугуївської міської ради Харківської області від 21.02.2023 № 01-30/41 слідує, що що [PERSON] , 1988 року народження, батько учениці 4-А класу Клугино-Башкирівського ліцею [PERSON] , [INFO] за весь період навчання дитини в закладі жодного разу не відвідував навчальний заклад, не спілкувався з вчителями закладу стосовно дитини, навчання не контролював, не цікавився станом справ [PERSON] в закладі, батьківські збори не відвідував, у заходах класу і ліцею жодного разу не брав участі. Згідно листа Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.02.2023 № вих 1723 наданого на запит адвоката Білик Р.О. слідує, що за даними ЄДРВП та АСВП, містяться відомості про виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 636/151/15-ц який виданий 22.04.2015 Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно на утриманні неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення почати з 16.01.2015 і проводити до повноліття дитини. Під час проведення виконавчих дій, державним виконавцем виявлено місця отримання доходу боржника [PERSON] , а саме: Військова частина [NUMBER] . Після направлення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника до Військової частини [NUMBER] на депозитний рахунок Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли грошові кошти на загальну суму 84257,94 грн. Вказані грошові кошти перераховані на банківські реквізити стягувача [PERSON] в повному розмірі. 13 липня 2019 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] , та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У даному шлюбі у них народилася донька, [PERSON] . На даний час позивачка [PERSON] з 28.06.2022 зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та разом із неповнолітньою донькою [PERSON] , чоловіком [PERSON] та малолітньою донькою [PERSON] фактично проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується долученими позивачкою до позову свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 13.07.2019, свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 02.07.2020, довідкою 28.06.2022 № 1316-5001810046 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідкою Центру надання адміністративних послуг Кам`янка-Бузької міської ради № 1251 від 27.09.2022. Згідно довідки Виконавчого комітету Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 18.09.2024 № 82-11-25/1938 [PERSON] , [INFO] з 30.08.2019 і по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно доказів наданих стороною відповідача слідує, що [PERSON] , 1988 року народження з 03.11.2006 по теперішній час є військовослужбовцем та перебуває в лавах Збройних Сил України, що підтверджується послужним списком, а також з довідки виданої Військовою частиною [NUMBER] від 16.04.2023 № 1961 слідує, що молодший сержант [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 09.11.2021 по теперішній час. Згідно заяви Органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області вих № 01.01-14/693 від 10.07.2023 слідує, що орган опіки не має можливості надати до суду обґрунтований висновок щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки спеціалістами Служби у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації в ході рейду 30.06.2023 було з`ясовано, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] . Умови проживання задовільні, в наявності побутова техніка. Зі слів [PERSON] з його заробітної плати щомісяця утримуються аліменти на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в сумі приблизно 20000,00 грн. Заяву, з приводу того, чи виконує він батьківські обов`язки та як ставиться до того, що його позбавляють батьківських прав [PERSON] писати відмовився, однак повідомив що він офіційно працює. Висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , повинен надати Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради за місцем проживання дитини [PERSON] , врахувати її думку та найкращі інтереси дитини. На виконання вимог ухвали суду третьою особою Органом опіки і піклування Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради до суду надіслано висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кам`янка-Бузької міської ради від 05.04.2023 № 3/1 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч.ч.2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2009 року в справі «Савіни проти України», пропонується з`ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та моральної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (правова позиція Верховного суду, викладена у постанові від 09 серпня 2023 року у справі № 756/14179/20). Згідно ч.2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Під час розгляду справи встановлено, що дійсно 16.02.2023 відповідачем була написана заява та посвідчена приватним нотаріусом про те, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його доньки [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, станом на час розгляду справи, як зазначив представник відповідача в судовому засіданні, [PERSON] заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його доньки. Також, судом встановлено, що і не заперечувалося сторонами по справі, відповідач [PERSON] щомісячно сплачує аліменти на утримання своєї доньки, офіційно працює, з 03.11.2006 по теперішній час є військовослужбовцем та перебуває в лавах Збройних Сил України, та суд вважає в силу чого, з обставин незалежних від нього не може приділити дитині достатньої уваги. Позивачкою, в свою чергу, належними та достатніми доказами не підтверджено ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Крім того, суд вважає, що долучений до позову лист Комунального закладу «Клугино-Башкирівський ліцей» Чугуївської міської ради Харківської області від 21.02.2023 № 01-30/41, однозначно та беззаперечно не підтверджує факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та не є належним та достатнім доказом на підтвердження доводів щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав. Інших доказів окрім вказаних, позивачкою суду не надано, Стосовано висновку наданого до суду Органом опіки і піклування Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не приймає вказаний висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кам`янка-Бузької міської ради, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, обставини викладені у ньому стисло та пояснення дитини не відбиралися з приводу її ставлення до батька. Так, зі змісту висновку слідує, що комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кам`янка-Бузької міської ради було розглянута дана позовна заява про позбавлення батьківських прав [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , інші подані документи та на підставі наданих пояснень [PERSON] . Поряд з цим, висновок не місить жодного обґрунтування чому комісією було ухвалено рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , які докази свідчать про те, що до відповідача має бути застосовано саме такий радикальний спосіб, чи відповідатиме це найкращим інтересам дитини, враховуючи вік дитини, чому не позбавлення батьківських прав батька шкодить дитині, тощо. У даному висновку лише перераховані документи, як були надані позивачкою у справі та згідно наданих останньою пояснень, та на переконання суду, такий висновок не може свідчити про доцільність позбавлення батьківських прав батька дитини. Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності,

Outcome: dismissed