Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 жовтня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» і відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № 0958170068, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24 листопада 2022 року до договору факторингу № 24/11-22 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 57 824,97 грн, з яких: 8 999,97 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 48 825,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Також, 29 вересня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3229907946/735938, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 12 серпня 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 12082022, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 12 серпня 2022 року до договору факторингу № 12082022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 9 517,50 грн, з яких: 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 517,50 грн - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам вказаних договорів, відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання. Після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до [PERSON] , остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Враховуючи вказані обставини, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами в розмірі 67 342,47 грн і судові витрати. Ухвалою суду від 23 листопада 2023 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 25 грудня 2023 року до суду від представника відповідача - адвоката Калініна С.К. надійшов відзив на позов, згідно з яким відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача з огляду на їх необґрунтованість і безпідставність. Вказує, що будь яких відомостей на підтвердження укладення електронних договорів позивачем суду не надано, зокрема, належних і допустимих доказів отримання і використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитним договорам - розрахункового документа або виписки з банківського рахунку. Щодо наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитними договорами сторона відповідача зазначає, що такі самі по собі не є безспірними доказами наявності заборгованості, оскільки такі документи складаються одноособово стороною позивача, та не є первинними документами, які б підтверджували умови кредитування і суму заборгованості за кредитом, оскільки зміст зазначених документів повністю залежить від волевиявлення кредитора або його правонаступника. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості є необґрунтованим, у зв`язку з тим, що розрахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити чи передавалися у дійсності кошти позичальнику в кредит. Відсутність у матеріалах справи первинних документів не тільки позбавляє можливості перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит, але й перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також порядок і підстави нарахування відсотків за користування кредитом. Оцінюючи вищевикладене, сторона відповідача вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому законом порядку, не доведено факту укладення кредитних договорів в електронному вигляді, перерахування кредитних коштів за договорами, відступлення права грошової вимоги, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні. Незважаючи на недоведеність позовних вимог, сторона відповідача вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та долученим позивачем договорам. Так, відповідно до умов кредитних договорів, строк кредитування за договором № 10958170068 від 24 жовтня 2021 року становить 18 днів, відповідно строк повернення кредитних коштів до 11 листопада 2021 року, а за договором № 3229907946/735938 від 29 вересня 2021 року - 22 дні, відповідно строк повернення кредитних коштів до 20 жовтня 2021 року. Матеріали справи не містять доказів зміни умов договору в частині строку надання кредиту. Позовна заява також не містить посилань на такі обставини. Отже, право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося у ТОВ «Інфінанс» зі спливом строку дії договору 11 листопада 2021 року, а в ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» - 20 жовтня 2021 року, тобто починаючи з вказаних дат, товариства не мали права нараховувати проценти за користування кредитом. У свою чергу фінансові установи нарахували проценти за позикою у значно більшому розмірі. При цьому в позовній заяві не наведено підстав такого розрахунку процентів, а додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за кредитними договорами містять виключно суми процентів, права вимоги яких були передані ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім того, позивачем не надано детального розрахунку за складовими кредитної заборгованості, яку просить стягнути з відповідача, зокрема простроченої заборгованості за процентами, із зазначенням за який період була нарахована та за якою відсотковою ставкою. З урахуванням наведеного вважав, що розрахунок позивача про стягнення із [PERSON] процентів, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування суперечить вимогам чинного законодавства та сталій судовій практиці в Україні. Враховуючи дані обставини, просив відмовити ТОВ «ФК «ЄАПБ» у задоволенні позовних вимог, а також стягнути з позивача на користь відповідача витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 6 000 гривень. 03 січня 2024 року до суду від представника позивача - Летун Т.В. надійшла відповідь на відзив, у які зазначено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» ознайомившись із відзивом вважає його безпідставним, необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до умов укладених кредитних договорів № 3229907946/735938 від 29 вересня 2021 року та № 0958170068 від 24 жовтня 2021 року, їх підписання здійснювалося електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, зазначеного позичальником при укладенні договору; вказаний номер мобільного телефону також зазначений у відзиві на позовну заяву як засіб зв`язку з [PERSON] . Законодавством України не передбачено, що користувач зобов`язаний ідентифікуватися в постачальника електронних комунікаційних послуг у порядку, встановленими правилами надання і отримання електронних комунікаційних послуг. Тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє і не може володіти доказами отримання саме відповідачем одноразового ідентифікатора, який було надіслано на телефонний номер, вказаний позичальником у заяві. Інформація про ідентифікацію, реєстрацію і про відправлення/надходження на номер мобільного телефону одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору та додатків до нього знаходиться безпосередньо в первісного кредитора, доступ до якої має первісний кредитор і відповідач, як власник особистого кабінету, в той час як ТОВ «ФК «ЄАПБ» не має доступу до такої інформації, адже передача даної інформації не передбачена договорами факторингу. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін і його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін і цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію». Сторони узгодили розміри кредитів, грошову одиницю, в якій надані кошти, строки та умови користування ними, в кожному із договорів передбачено умови та строки нарахування відсотків, що свідчить про ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договорів і про наявність волі відповідача для укладення кредитних договорів в електронній формі, на погоджених умовах, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна та пароля особистого кабінету, кредитні договори між відповідачем і первісними кредиторами укладено не було б. Отже, позивач доводить факт укладення відповідачем кредитних договорів в електронній формі та їх підписання з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а заперечення відповідачем укладення і підписання договорів є намаганням уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Щодо перерахування кредитних коштів і розрахунків заборгованості зазначено, що відповідно до умов кожного з укладених договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку, вказану власноруч позичальником при заповненні форм заявки на сайті товариства. У відповідності до умов договорів факторингу, передача документації, а саме: платіжних доручень або іншого документального підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний боржником, і детальних розрахунків заборгованості по кредитному договору по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування за період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги - надаються клієнтом на вимогу фактора. З метою надання, вичерпної інформації по справі та відповідно до умов договорів факторингу, позивачем було ініційовано запити до первісних кредиторів щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів позичальнику за укладеними договорами. ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримано відповіді від первісних кредиторів, у тому числі додаткові докази, а саме інформаційну довідку за Вих.№ 4126/10 від 26 жовтня 2023 року, як доказ переказу коштів позичальнику, розрахунок заборгованості по договору про надання фінансового кредиту № 3229907946/735938 від 29 вересня 2021 року, довідку про ідентифікацію клієнта [PERSON] , квитанцію за сплату № 115983426 від 24 жовтня 2021 року, як доказ переказу коштів [PERSON] , розрахунок заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0958170068 від 24 жовтня 2021 року. Надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості відповідача за договорами, отже позовні вимоги є законними та обґрунтованими. [PERSON] при заповненні заявки-анкети на отримання кредиту від ТОВ «Інфінанс» зазначила реквізити банківської платіжної картки [NUMBER] , тобто було вказано всі 16 цифр карткового рахунку, що є достатнім доказом ідентифікації карткового рахунку позичальника. При укладенні договору з ТОВ «ФК «Інвеструм», заповнюючи форми на сайті товариства, клієнтом власноруч було зазначено реквізити платіжної банківської картки 4149-51хх-хххх-0445 на яку й було перераховано кредитні кошти. Тому, з урахуванням зазначеного та наданих позивачем доказів на підтвердження перерахування коштів позичальнику за укладеними договорами, можна дійти висновку, що реквізити банківської платіжної картки [NUMBER] було зазначено [PERSON] і під час заповненні форми на сайті ТОВ «КУ «Європейська кредитна група». Надані первісними кредиторами розрахунки заборгованості жодним чином не суперечать розрахункам, які було додано до позовної заяви на підтвердження розміру заборгованості за договором, а лише їх доповнюють і деталізують. Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Всі нарахування за порушення кредитних зобов`язань здійснювалися виключно первісним позикодавцем. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний і повний доступ до таких. Щодо нарахування відсотків зазначено, що за умовами кожного з укладених кредитних договорів, позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами та прострочення і виконати інші зобов`язання у повному обсязі в строки та на умовах, передбачених договорами. Нарахування заборгованості здійснювалося у відповідності до умов договорів і додатків до них, саме через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості, яку позивач просить стягнути. З розрахунку заборгованості за договором № 0958170068 від 24 жовтня 2021 року ТОВ «Інфінанс» і розрахунку заборгованості № 3229907946/735938 від 29 вересня 2021 року ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» вбачається, що [PERSON] неодноразово здійснювала сплати грошових коштів на рахунки первісних кредиторів. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що, в свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору та погодження усіх умов договору. Адже, без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватися як підписанням договору, так і його діями. Щодо витрат відповідача на професійну правничу (правову) допомогу представником зазначено, що позивач не погоджується із таким розміром правової допомоги, що становить 6 000 грн, з огляду на малозначність і складність справи заявлений розмір є неспівмірним і значно завищеним. Адже, предмет спору в даній справі не є складним і не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність процесуальних документів також не є значним. Зміст поданого представником відзиву в основному складає виклад позовних вимог, судова практика та правові позиції судів вищих ланок, тому ціна відзиву не відповідає його складності. Сума витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності та розумності щодо позовних вимог. Вказане свідчить про те, що рівень складності справи не вимагає значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу часу, який витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг). Враховуючи обґрунтування заявленого розміру наданих послуг, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважала, що стороною відповідача не надано належного обґрунтування необхідності саме такої кількості та вартості послуг на правничу допомогу. Тому, з огляду на зазначене, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не вбачає підстав для відшкодування витрат відповідача на правову допомогу адвоката в розмірі 6 000 гривень. 03 січня 2024 року до суду від представника відповідача - адвоката Калініна С.К. надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначено про те, що з долучених до відповіді на відзив документів неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних по здійсненій операції. Надана представником позивача квитанція та інформаційна довідка не є розрахунковими документами та не підтверджують переказ коштів, операції по банківському рахунку, оскільки такі документи не містять відмітки про час їх прийняття і виконання банком, не містять повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме [PERSON] . У договорах № 0958170068 від 24 жовтня 2021 року та № 3229907946/735938 від 29 вересня 2021 року відсутнє посилання на номер банківського рахунку або номер картки на які необхідно перераховувати кредит. Крім того, з наданих до суду документів слідує, що грошові кошти були перераховані через невстановленого посередника. Також, у наданих позивачем кредитних договорах відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися іншою особою, яка не виступає стороною кредитного договору. В наданих інформаційній довідці ТОВ «Платежі Онлайн», квитанції ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» не міститься відомостей про те, що кошти перераховуються на підставі відповідного договору, що не дає суду можливості застосувати до даних правовідносин умови кредитного договору. Крім цього, щодо квитанції ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» № 115983426 від 24 жовтня 2021 року сторона відповідача зауважує, що в ній ТОВ «Інфінанс» вказаний одержувачем коштів, а не особою, з рахунку якої мали б перераховуватися такі кошти. Інформаційна довідка, квитанція не є належним і допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин із кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів, а лише підтверджує проведення платежу в системі про інформаційну взаємодію і приймання платежів між товариствами. Відтак, вказане в сукупності унеможливлює встановлення судом факту перерахування коштів саме кредитодавцем на підставі відповідного договору, а не іншими особами за іншими правовідносинами. В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б встановити, що [PERSON] пройшла ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Інфінанс» і ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» при вході в особистий кабінет, у порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», через номер телефону, який він сам зазначив. [PERSON] не заповнювала формуляр заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, не отримувала одноразовий ідентифікатор, а також не вчиняла інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. При цьому, позивач не надав суду належних і допустимих доказів отримання і використання відповідачем одноразового ідентифікатора. 04 січня 2024 року до суду від представника позивача - Летун Т.В. надійшли додаткові пояснення, згідно з якими представник позивача вважає заперечення представника відповідача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу суду з огляду на таке. Так, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію». Договори № 3229907946/735938 від 29 вересня 2021 року та № 0958170068 від 24 жовтня 2021 року були підписані позичальником за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів, які були надіслані первісними кредиторами на номер мобільного телефону, зазначений [PERSON] при реєстрації на сайті кредитодавців, на підтвердження чого в ідентифікаційній частині договорів містяться коди ідентифікатори відповідача, що і є безпосереднім підписом. Перерахування коштів на платіжну карту відповідача за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0958170068 від 24 жовтня 2021 року було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який здійснює переказ коштів у безготівковій формі, тому видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також, умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, у зв`язку з цим відділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. Тому в квитанції про сплату № 115983426 від 24 жовтня 2021 року вказаний одержувачем коштів ТОВ «Інфінанс», а не [PERSON] , але картковий рахунок № [NUMBER] на який здійснено переказ коштів, належить саме [PERSON] . Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний і повний доступ до таких. Наведені твердження представника відповідача, як і самі заперечення в цілому, вважала викладенням суб`єктивних міркувань сторони відповідача щодо даної справи. Ухвалою суду від 05 січня 2024 року було ухвалено провести розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Летун Т.В. позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Калінін С.К. у судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 24 жовтня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» і [PERSON] було укладено договір позики № 0958170068/4, який було підписано електронним підписом позичальника із застосуванням одноразового ідентифікатора 7q1d7f, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 9 000,00 грн, шляхом зарахування коштів на карту № [NUMBER] , зі сплатою 638,75 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,75% за один день користування кредитом, строком кредитування 18 днів; загальна вартість кредиту - 11 835,00 гривень (а.с. 8-13, 112, 113, 182, 183). Відповідно до розрахунку заборгованості, [PERSON] у рахунок погашення заборгованості за договором № 0958170068 від 24 жовтня 2021 року сплатила грошові кошти в загальному розмірі 8 662,53 грн (а.с. 114-120). 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24/11-22, за умовами якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24/11-22 від 24 листопада 2022 року за [PERSON] рахується заборгованість за договором позики № 0958170068/4 у розмірі 57 824,97 грн, яка складається із: 8 999,97 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 48 825,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 14-16, 17, 18, 19). 29 вересня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 3229907946/735938, яку було підписано електронним підписом позичальника R27722, за умовами якої відповідачу було надано кредит у розмірі 3 000,00 грн, шляхом зарахування коштів на карту № [NUMBER] , строком кредитування 22 дні до 20 жовтня 2021 року, зі сплатою 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу; загальна вартість кредиту - 4 650,00 гривень (а.с. 23-24, 25, 26-27, 106, 182, 183). 12 серпня 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 12082022, за умовами якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 12082022 від 12 серпня 2022 року за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором № 3229907946/735938 у розмірі 9 517,50 грн, яка складається із: 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 517,50 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 28-32). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконала, у передбачений у договорах строк кошти (суму позики) не повернула, а тому з урахуванням заявлених позивачем вимог, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов у цій частині, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту по вказаних договорах в загальній сумі 11 999,97 грн (за кредитним договором № 0958170068/4 від 24 жовтня 2021 року у розмірі 8999,97 грн; за кредитним договором № 3229907946/735938 від 29 вересня 2021 року у розмірі 3000 грн). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладених між фінансовими установами та відповідачем договорів дані фінансові установи надали позичальнику суми позики, а остання зобов`язувалась повернути надані позики у повному обсязі у визначені договорами строки: - за договором, укладеним 24 жовтня 2021 року з ТОВ «Інфінанс» № 0958170068/4 (строк користування кредитом 18 днів) - до 10 листопада 2021 року; - за договором, укладеним 29 вересня 2021 року з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» № 3229907946/735938 (строк кредитування 22 дні) - до 20 жовтня 2021 року. Таким чином, позикодавці відповідно до ст. 1048 ЦК України мали право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування, після закінчення строку дії договорів у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Як убачається зі змісту договорів, проценти (відсотки) за користування кредитом визначені в розмірі: 2 835,00 грн - за договором, укладеним 24 жовтня 2021 року з ТОВ «Інфінанс» № 0958170068/4 (а.с. 8, 9, 11); 1 650,00 грн - за договором, укладеним 29 вересня 2021 року з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» № 3229907946/735938 (а.с. 23-24, 25). Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих і несплачених процентах за користування позикою включають періоди, які виходять за межі строків кредитування, а тому є безпідставними та задоволенню не підлягають. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаними кредитними договорами в розмірі: - за договором, укладеним з ТОВ «Інфінанс» № 0958170068/4 у розмірі 2 835,00 грн (9 000,00 грн х 1,75% х 18 днів); - за договором, укладеним 29 вересня 2021 року з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» № 3229907946/735938 в розмірі 1 650,00 грн (3 000,00 грн х 2,5% х 22 дні). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 114-120), [PERSON] у рахунок погашення заборгованості за договором № 0958170068/4 від 24 жовтня 2021 року сплатила грошові кошти в загальному розмірі 8 662 гривні 53 копійки. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаних кредитних договорів належним чином не виконувала, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами: - № 0958170068/4 від 24 жовтня 2021 року в загальному розмірі 3 172,47 грн (11 835,00 грн (загальна вартість кредиту) - 8 662,53 грн (кошти, сплачені відповідачем у рахунок погашення заборгованості за договором); - № 3229907946/735938 від 29 вересня 2021 року в загальному розмірі 4 650,00 грн, яка складається із: 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 650,00 грн - сума заборгованості за відсотками, а всього - 7 822 гривні 47 копійок. Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 311,77 грн, виходячи з розрахунку: 7822,47 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 684 грн (сума сплаченого судового збору) / 67342,47 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial