Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті бабці [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина, що складається з трьох земельних ділянок загальною площею 0,5157 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території с. Гумнисько Гумниської сільської ради Буського району Львівської області (зараз територія Буської міської ради). Позивач є спадкоємцем по заповіту до даного майна, фактично прийняв спадщину, здійснє постійний догляд та несе витрати по утриманню спадкового майна. Однак не може юридично оформити прийняття спадщини, оскільки [PERSON] за життя не виготовила правовстановлюючих документів, через те, що втрачений оригінал державного акту на землю, а видача дублікату такого спадкоємцям, законодавством не передбачена. Крім того у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЛВ № 5345 від 10.01.1999 року, виданого на підставі рішення Гумниської сільської ради від 18.02.1998 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 18 на земельну ділянку загальною площею 0,5157 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в с. Гумнисько (колишнього Буського) Золочівського району Львівської області, допущено помилку в написанні прізвище бабці, а саме: прізвище останньої зазначено « [PERSON] » замість [PERSON] . Тому просить суд визнати за ним право власності на означене спадкове майно та встановити факт належності правовстановлюючого документа. - Позивач, до початку судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача також подав заяву з проханням справу слухати у відсутності їх представника, заперечень проти позову не подали. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про підставність позову, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії [NUMBER] , повторно виданим Буським відділом ДРАЦС у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 07.10.2021 року, підтверджується факт смерті [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 2 від 26.01.2001 року. Померлій на праві власності належали земельні ділянки загальною площею 0,5157 га, в тому числі: земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,0748 га з кадастровим номером 4620681500:05:010:0034, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,3130 га з кадастровим номером 4620681500:05:010:0035, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,1080 га з кадастровим номером 4620681500:05:010:0036, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і для ведення особистого селянского господарства, що розташовані на території с. Гумнисько Гумниської сільської ради Буського району Львівської області (зараз територія Буської міської ради). Право власності померлої на дані земельні ділянки підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ № 5345 від 10.01.1999 року, виданий на підставі рішення Гумниської сільської ради від 18.02.1998 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 18. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-1816443252021, № НВ-6115263422021, № НВ-6115263422021 від 22.10.2021 року та № НВ-6316250852021 від 01.11.2021 року, підтверджується факт належності земельних ділянок [PERSON] З витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 26.01.2022 року вбачається що, вартість: земельної ділянки: кадастровий номер 4620681500:05:010:0035 становить 14754.89 грн, земельної ділянки: кадастровий номер 4620681500:05:010:0034 становить 52051.15 грн, земельної ділянки: кадастровий номер 4620681500:05:010:0036 становить 5091.14 грн. Судом встановлено, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЛВ № 5345 від 10.01.1999 року, виданого на підставі рішення Гумниської сільської ради від 18.02.1998 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 18 на земельну ділянку загальною площею 0,5157 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території с. Гумнисько Гумниської сільської ради Буського району Львівської області (зараз територія Буської міської ради), допущено помилку в написанні прізвища власника, такий помилково виданий « [PERSON] » замість « [PERSON] . В силу ст. 293, ст. 315 ч.1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З наведеного, суд приходить до висновку, що слід встановити факт належності вище згаданого Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] . Згідно заповіту від 23.05.1997 року, посвідченого секретарем Гумниської сільської ради Львівської області та зареєстровано в реєстрі за № 8, [PERSON] все майно заповіла позивачу. Однак, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , вступив у володіння і розпорядження спадковим майном. Інших першочергових спадкоємців, які б претендували на дане майно, судом не встановлено, і у суду немає повноваження щодо збирання доказів по справі, лише оцінка наявних у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення. Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, суд приходить до висновку, що позивачка набула права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved