Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Позивач у травні 2023 року через свого представника звернувся до суду з позовною заявоюдо [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди, в якій просивстягнути з останньої на свою користь заборгованість за Договором оренди № б/н від 01.12.2020 у сумі 7 650,00 грн, неустойку у розмірі 18 700,00 грн, інфляційне збільшення у розмірі 2 661,35 грн, 3% річних у розмірі 520,83 грн, судовий збір у розмірі 2 648,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,що між сторонами 01.12.2020 укладено Договір оренди, за умовами якого позивач передає, а відповідач приймає в оренду частину нежитлового приміщення площею 50,0 м2, розташованого на горищі секції (під`їзду) № 6 в будинку за адресою: [ADDRESS] . За користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 850,00 грн щомісячно. Договір також встановлює обов`язок орендаря вносити платежі та відшкодовувати вартість спожитої енергії своєчасно і в повному обсязі. На виконання умов договору позивач передав об`єкт оренди відповідачу 01.12.2020. Однак, відповідач допустила порушення зобов`язання щодо своєчасної сплати орендної плати, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість за період з 01.10.2021 по 31.05.2022 у розмірі 7 650,00 грн. З 01.06.2022 Договір оренди розірвано. За час фактичного користування об`єктом оренди за період з 01.06.2022 по 01.05.2023 після припинення дії договору позивачем нараховано відповідачу плату за користування об`єктом оренди в розмірі поточної подвійної орендної плати 18 700,00 грн, що передбачено пунктом 6.5 Договору, оскільки фактично за Актом прийому-передачі об`єкт оренди досі не передано та не надано доступу представникам відповідача до приміщення. Також позивач уважає необхідним стягнути з відповідача на свою користь за період з 01.10.2021 по 01.05.2023 інфляційне збільшення у розмірі 2 661,35 грн та 3% річних у розмірі 520,83 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.05.2023 за вказаним позовом судом відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з тих підстав, що його довіритель за користування об`єктом оренди сплачувала у повному обсязі періодичними платежами за кілька місяців. Додав, що об`єктом оренди [PERSON] користувалася ще з 2018 року, і жодних претензій зі сторони позивача до неї не було. Однак, після зміни керівництва позивача між сторонами почали виникати конфліктні відносини, у зв`язку з чим позивач неправомірно нарахував борг. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 грудня 2020 року між ОСББ «Маршала Тимошенка, 13-А» (позивач) та [PERSON] (відповідач) укладено Договір оренди № б/н,відповідно до умов якого позивач передає, а відповідач приймає в оренду частину нежитлового приміщення площею 50,0 м2, розташованого на горищі секції (під`їзду) № 6 в будинку за адресою: [ADDRESS] . За користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 850,00 грн щомісячно не пізніше останнього дня місяця на рахунок орендодавця. Договір також встановлює обов`язок орендаря вносити платежі та відшкодовувати вартість спожитої енергії своєчасно і в повному обсязі. На виконання умов договору орендодавцем передано об`єкт оренди орендарю за актом приймання-передачі будівлі до Договору оренди від 01.12.2020. Згідно із ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. ст. 759 ЦК України установлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 2 ст. 782 ЦК України, у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні установлено, що у відповідача перед позивачем утворився борг за Договором оренди № б/н за період з 01.10.2021 по 31.05.2022 у розмірі 7 650,00 грн. На виконання вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано відповідних платіжних документів, які б спростовували встановлену вище суму боргу. Долучені до справи платіжні документи про сплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території не стосуються договірних зобов`язань, які безпосередньо виникли на підставі Договору оренди № б/н від 01.12.2020, оскільки спрямовані на оплату комунальних послуг по квартирі відповідача, яка також знаходиться у будинку [ADDRESS] . Пунктом 9.3 Договору оренди № б/н від 01.12.2020 передбачено, що договір може бути розірваний з письмовим повідомленням на вимогу орендодавця, якщо орендар (систематично) більше двох разів порушує терміни здійснення будь-яких платежів. У зв`язку з систематичною несплатою заборгованості 26.05.2022 позивач направив відповідачу повідомлення про розірвання договору нерухомого майна. Пунктом 6.5 Договору оренди № б/н від 01.12.2020 передбачено, що зачас фактичного користування об?єктом оренди після припинення дії договору до передачі його (об?єкта оренди) орендодавцю за актом приймання - передачі орендар зобов?язаний внести плату за користування об?єктом оренди в розмірі поточної подвійної орендної плати. Згідно ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем фактично за Актом прийому-передачі передано позивачу об`єкт оренди. Відтак, з 01.06.2022 по 01.05.2023 після припинення дії договору перед позивачем у відповідача утворилася заборгованість з плати за користування об`єктом оренди в розмірі поточної подвійної орендної плати, що складає 18 700,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі зазначеного, виходячи з установлених вище обставин по справі та норм цивільного законодавства, суд уважає правильним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором оренди № б/н від 01.12.2020 у сумі 7 650,00 грн, неустойку у розмірі 18 700,00 грн, а також за період з 01.10.2021 по 01.05.2023 інфляційне збільшення у розмірі 2 661,35 грн і 3% річних у розмірі 520,83 грн. Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд уважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 648,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: approved