Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

В січні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути з Приватне акціонерне товариство «Суха Балка» 302800 грн. в рахунок компенсації за спричинену моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я та втратою професійної працездатності, що спричинено умовами виробництва. В обґрунтування позову вказує, що вона близько 17 років (з 31.01.2005 року по 13.12.2022 року) перебувала в трудових відносинах з ПрАТ «Суха Балка». Зазначає, що під час виконання покладених на нього трудових обов`язків, у вказаний період часу, підпадав під вплив на організм шкідливих виробничих факторів, таких як запиленість повітря, важка фізична праця. Зазначені шкідливі фактори виробництва призвели до появи у позивача хронічних професійних захворювань радикулопатія та пневмоконіоз. Зазначає, що внаслідок вказаного ушкодження здоров`я, позивач 11.01.2024 року вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60 % внаслідок професійних захворювань, з яких 30 % - внаслідок радикулопатії, 30% - внаслідок пневмоконіозу, визначена потреба проходження лікування у невролога, протипоказана важка фізична праця, в умовах несприятливого мікроклімату, тривала хода, вимушена поза, встановлення лікування у невролога. Вказує, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я втратила працездатність, наслідком професійних захворювань являється фізичний біль, необхідність проходження лікування. Ушкодження здоров`я стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя позивача, втрата працездатності призвела до відсутності у позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, обмежило можливість Позивача приділяти час своєму інтелектуальному та духовному розвитку, приділяти увагу близьким та рідним людям. Ухвалою суду від 23 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 15 лютого 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ПрАТ «Суха Балка». У відзиві представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, що факт завдання позивачу моральної шкоди є недоведеним, а розмір грошових коштів, про стягнення якого ставиться питання в позові в будь-якому випадку не відповідає вимогам розумності та справедливості, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , перебувала в трудових відносинах з ПрАТ «Суха Балка». Виконуючи трудові обов`язки на вказаному підприємстві в період з 31.01.2005 року по 13.12.2022 року, підпадала під вплив на організм шкідливих виробничих факторів, таких як запиленість повітря робочої зони, високі фізичні навантаження. Зазначені шкідливі виробничі фактори призвели до виникнення у позивача професійних захворювань: «хронічна радикулопатія шийна С6, С7, С8 ліворуч та попереково-крижова L5, S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами»; «пневмоконіоз, ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза затихаючого загострення, ЛН ІІ ст.». Вказані обставини підтверджуються відомостями внесеними до трудової книжки позивача, а також до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.09.2023 року, виданого на ім`я позивача. Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 07.09.2023 року причиною виникнення професійного захворювання у позивача було визнано пил в повітрі робочої зони, що перебільшував гранично-допустимий рівень та важкість праці. Зокрема, умови праці характеризувались наступним чином: концентрація аерозолю переважно фіброгенної дії, концентрація кремнію діоксиду кристалічного при вмісті в пилу від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала ГДК в 2,1 рази і складала 4,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 10 кг. при нормі до 7 кг., робоча поза стоячи 80% тривалості зміни при допустимій до 60%. \~ \~ \~ \~ 11.01.2024 року позивач вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого йому на безстроковий термін встановлено 60% втрати професійної працездатності, встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з професійними захворюваннями, визначено необхідність медикаментозному лікуванні, в забезпеченні виробами медичного призначення, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 129848 . Згідно відомостей\~з медичної\~документації,\~що наявна\~в матеріалах\~справи вбачається,\~що позивач\~проходив лікування у зв`язку з професійними захворюваннями, наслідком яких являються больові відчуття та порушення функцій організму. Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити безпечні умови праці. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року №2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо роботодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, отриманого внаслідок умов праці під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, суд вважає, що спричинена моральна шкода підлягає компенсації. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004 передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23,1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..». Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведення позивачем наявності моральних страждань. Оскільки, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю - це є аксіоматична парадигма людського життя і не потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення, на якому наполягав представник відповідача. На спростування доводів представника відповідача, матеріали справи переконливо доводять стан залежності позивача від отриманого професійного захворювання, та на сьогоднішній день є даність, яка формує його сприйняття оточуючого світу, перетворюючись на справжню муку. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПрАТ "Суха Балка" повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили. При вирішенні\~питання про\~розмір відшкодування\~спричиненої позивачу\~моральної шкоди\~суд враховує\~глибину фізичних\~та моральних\~страждань позивача,\~істотність вимушених\~негативних змін\~в його\~житті,\~ступінь втрати\~ним професійної\~працездатності,\~безстроковість даних\~негативних змін,\~виходить із\~засад розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~визначає розмір\~моральної шкоди,\~яка підлягає\~стягненню з\~відповідача,\~у вигляді\~одноразового відшкодування\~в сумі\~ 265\~000\~(двісті\~шістдесят п`ять\~тис)\~ грн., що буде домірним спричиненій позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 2650 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial