Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом у якому просить суд поновити її у батьківських правах відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обрунтування позову вказує, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2022 року у справі №935/1613/22 її було позбавлено батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] , яке постановою Житомирського апеляційного суду від 17 липня 2023 року залишено без змін. Зазначає, що з моменту вилучення дитини вона не полишала намагань дізнатись інформацію про свого сина та його місцезнаходження, стан здоров?я та потреби. Вказує, що за її заявою про визначення днів і годин спілкування з дитиною у серпні 2023 року рішенням органу опіки і піклування їй надано можливість бачитись з дитиною щотижня, з цією метою зобов?язано тимчасового опікуна надавати таку можливість, привозячи дитину у місто Коростишів. Однак через брак інформації про місцезнаходження опікуна, засобів зв`язку, вказує, що бачила дитину лише двічі за весь цей час: 01 жовтня 2022 року та у травні 2023 року. Причиною такого слугували дії опікуна, яка знаходила причини неможливості її побачень з сином та не привозила дитину на побачення з нею. Вказує, що вона передавала дитині одяг, ліки, харчі, у тому числі через службу у справах дітей. Намагалася не втратити контакт з сином та спілкувалася з ним через опікуна цікавилася його життям та здоров`ям. Пояснює, що переосмислила своє життя і відношення до дитини, усвідомила, що ті обставини, які стали причиною відібрання дитини негативно впливають у першу чергу на саму дитину, що є неприпустимо і вони усунуті повністю, вона до відповідальності не притягувалась, у стані алкогольного та наркотичного сп?яніння не помічена, що підтверджується актом депутата. Вказує, що винаймає житло в м. Коростишів, яке забезпечено усім необхідним для нормального проживання та виховання дитини. Орендований нею будинок складається з трьох кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету. Загальна площа будинку близько 85 кв.м. Кімнати прибрані, є місця для відпочинку, сну, прийому їжі. Вказує, що готова на все заради сина, на будь-які форми контролю з боку органу опіки та піклування. Тому просить суд поновити її батьківські права відносно малолітнього сина [PERSON] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Вказала, що любить сина, хоче піклуватися про нього та виховувати. Вказує, що вона зрозуміла свої помилки, виправилася, знайшла роботу, орендує житло та бажає поновити свої батьківські права. Представник позивача - адвокат Кушніренко А.В. в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з наведених у ньому підстав, надав письмові пояснення. Вказав, що [PERSON] офіційно працевлаштована та отримує дохід, на роботі характеризується позитивно. Самостійно докладає зусиль для покращення своїх житлово-побутових умов, фінансового становища, що свідчить про її виправлення та вказує на її бажання повернути сина та створити для нього комфортні умови. Пояснив, що [PERSON] постійно передавала прийомній родині [PERSON] у яких перебував її син одяг, ліки та кошти на його утримання. Вказав, що кількість побачень позивачки з сином не залежала повністю від її волі, адже прийомна сім`я також, не мала можливості привозити дитину на побачення з матір`ю. Представник відповідача - [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що за час пребування малолітнього сина на тимчасовому вихованні у родині [PERSON] , [PERSON] лише декілька разів надавала допомогу дитині у вигляді одягу, ліків, продуктів харчування. Позивачка за її словами бачилася з дитиною лише 3 рази, хоча встановлений органом опіки та піклування порядок участі матері у вихованні дитини дозволяв їй бачитись з дитиною за графіком: один раз на тиждень. Ініціатив щодо прегляду такого графіку чи скарг щодо здійснення будь-яких перешкод побачень з дитиною від позивачки не надходило. Вказує, що до позбавлення батьківських прав працівники служби у справах дітей неодноразово проводили з [PERSON] , профілактичні бесіди про необхідність виконання батьківських обов`язків та створення належних умов для проживання і виховання малолітнього сина, ведення здорового способу життя, але покращень не відбулося. Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 13.06.2022 року [PERSON] визнана винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1. ст. 135 КК України, а саме в завідомому залишенню без допомоги свого сина, який перебував в небезпечному для життя стані і позбавленений можливості вжити заходів до самозбереження через своє малолітство. Позивачці було призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, та вона булла звільнена від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. Вказує, що надали відповідний висновок органу опіки та піклування про недоцільність поновлення [PERSON] у батьківських правах відносно [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] (прийомна сім`я) в судовому засіданні пояснила, що у серпні 2022 року малолітнього [PERSON] було влаштовано до їх прийомної сім`ї. Вказує, що з того часу у [PERSON] та її сином було 2 особисті зустрічі, а саме у вересні 2022 року перед днем народження [PERSON] та у травні 2023 року. Такі зустрічі відбувалися у дитячому кафе в м. Коростишів, на дитячому майданчику біля лікарні, під час яких позивачка купувала одяг, побутові речі, продукти для сина. Пояснила, що вона на таксі привозила дитину в м. Коростишів для зустрічей з [PERSON] , оплату переїздів здійснювала позивач. Вказує, що вона не повідомляла позивача про своє місце проживання та відповідно місце проживання дитини. Час зустрічей та місце узгоджували у телефонному режимі з позивачкою, таким же чином узгоджували потреби дитини у одязі, памперсах, продуктах, які передавалися позивачем через працівників служби у справах дітей та при зустрічах з дитиною. З липня 2023 року [PERSON] двічі передавала дитині одяг на день народження та продукти. Пояснила, що [PERSON] просила побачення з дитиною на день народження у 2023 році, однак зустріч з сином не відбулася, так як вони запланували святкування дня народження малолітнього [PERSON] у м. Житомирі. Однак, в будь-якому випадку, періодичність звернень [PERSON] з бажанням зустрітись з сином була низькою. Причини, через які такі зустрічі не відбувалися були і в тому, що сама позивач рідко зверталася з такими проханнями, іноді позивач не відповідала на її телефонні дзвінки, потім пояснювала, що мала проблеми зі здоров`ям, тому не може зустрітися з сином, це було взимку та перших місяцях весни 2023 року. Часовий інтервал прохань зустрітися з дитиною іноді сягав місяці. Загалом позивач за весь час просила побачень з дитиною 3-4 рази. Вказала, що вони вели з позивачкою листування у месенджерах в тому числі щодо потреб дитини та його стану. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , батьком відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України вказано [PERSON] (а.с.8-10). Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2022 року у справі №935/1613/22, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 17 липня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, перераховуючи кошти на спеціальний рахунок дитини (а.с. 11-13). Наказом начальника служби у справах дітей Коростишівської міської ради Пількевич О.В. від 18.07.2022 №22 малолітнього [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано на проживання у прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 60). Згідно договору оренди від 23 липня 2023 року слідує, що [PERSON] , орендує житло за адресою: [ADDRESS] (а.с.23-24). Відповідно до акта депутата Коростишівської міської ради Оксани Зубко від 13.09.2023 №1386, слідує, що [PERSON] проживає в будинку, що за адресою: [ADDRESS] . Будинок та прилегла територія в охайному стані. Будинок складається з трьох кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету. Загальна площа будинку близько 85 кв.м. Кімнати прибрані, є місця для відпочинку, сну, прийому їжі. [PERSON] характеризується позитивно, працелюбна, має добрі стосунки з сусідами. До відповідальності не притягувалась, у стані алкогольного та наркотичного сп?яніння не помічена. Відповідно до акта обстеження умов проживання складного спеціалістами служби у справах дітей від 12 жовтня 2023 року, вбачається, що [PERSON] , проживає у будинку, що за адресою: [ADDRESS] , 3 місяці. Умови проживання у будинку задовільні. Наявні комунальні зручності, пічне та газове опалення, балкон. Для розвитку та виховання дитини наявна окрема умебльована кімната,місце для сну. Наказом директора Комунального підприємства «Коростишівський комунальник» Чернявського В.В. від 20.09.2023 року № 142-к [PERSON] з 21 вересня 2023 року прийнята на посаду двірника зі строком випробування один місяць. У наданих директором Комунального підприємства «Коростишівський комунальник» Чернявським В.В. характеристиках [PERSON] від 18.10.2023 №245 та від 27.11.2023 №290, зазначено, що [PERSON] як працівник зарекомендувала себе з позитивної сторони, якісно виконує свою роботу, дотримується розпорядку дня, до виконання доручень відноситься сумліно, проявила себе як добросовісний та відповідальний працівник (а.с.47). Згідно відповіді директора Комунального підприємства «Коростишівський комунальник» Чернявського В.В. від 15.01.2024 №10, слідує, що посадовий оклад двірника [PERSON] становить 7195 грн. (а.с. 75 зворот). У характеристиці виданої директором Комунального підприємства «Коростишівський комунальник» Чернявським В.В. від 15.01.2024 №11, [PERSON] серед іншого вказано, що є випадки порушення [PERSON] трудової дисципліни, а саме відсутність на роботі без поважних причин, за що остання притягнута до дисциплінарної відповідальності та їй оголошено догану (а.с. 75). Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 13.06.2022 року [PERSON] визнана винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1. ст. 135 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, звільнена від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. Згідно висновку органу опіки та піклування від 24.01.2024 року № 23, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коростишівської міської ради, вбачається недоцільним поновлення [PERSON] у батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.79-80). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Згідно з ч. 4 ст. 169 СК України суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Частиною 7, 8 ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Абзацами 1,2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що статтею 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. Звертаючись до суду з позовом про поновлення батьківських прав, [PERSON] , вказувала, що обставини, які були підставою для позбавлення її батьківських прав, змінилися. Зокрема вказувала про своє офіційне працевлаштування, отримання офіційного доходу та покращення фінансового становища, зазначала про покращення її житлово-побутових умов, що є свідченням її виправлення, зміною поведінки у кращу сторону та бажання повернути сина у комфортні умови, отже, її права повинні бути поновлені. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Підставою для позбавлення позивача батьківських прав [PERSON] слугувало її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків та виховання дитини без поважних причин, зловживання алкогольними напоями, що спричинило загрозу для малолітнього сина, дитина перебувала під загрозою для його життя та здоров`я. Так, у зв`язку з неналежним виконанням своїх батьківських обов`язків, а саме: залишення свого сина [PERSON] у зимову пору року у період часу з 14 год 00 хв. 24.01.2022 року до 20 год. 30 хв. 26.01.2024 року в неопаленому будинку, без одягу та продуктів харчування, у незадовільному стані, вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 13.06.2022 року [PERSON] визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.135 КК України, а саме умисні дії, що виразились в завідомому залишенні без допомоги її малолітнього сина, який перебував в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, яка зобов`язана була піклуватися про цю особу і мала змогу надати їй допомогу, так як сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан та призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі, звільнена від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком один рік. Ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, що стало причиною позбавлення батьківських прав полягало не лише відсутності належного догляду та вихованні за дитиною у зв`язку з неналежними умовами проживання, харчування, але й у тому, що [PERSON] неодноразово перебувала в стані алкогольного сп`яніння та залишивши без допомоги свого малолітнього сина, який перебував в небезпечному для життя стані у період часу з 14 год 00 хв. 24.01.2022 року до 20 год. 30 хв. 26.01.2022 року року, пішла до знайомої вживати алкогольні напої, що стало причиною відібрання дитини та подальше позбавлення батьківських прав позивача. Тобто мала місце обставина, коли через неналежне виконання своїх батьківських обов`язків та вживання алкогольних напоїв дитина була залишена позивачем в умовах небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. При цьому суд враховує, що ступінь такої небезпеки для малолітнього [PERSON] , [INFO] , якому на той час було лише трохи більше 2 років, був критичним та міг призвести до незворотніх наслідків. Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження проходження нею відповідного лікування щодо її проблем із алкоголем чи показів свідків(сусідів), які б підтвердили, що [PERSON] більше не зловживає алкогольними напоями, що могло бути свідченням змін у її поведінці та вказувало б на бажання її змінити та прагнення змінити той спосіб життя, її схильність до алкоголю, що призвело до позбавлення її батьківських прав. Тому суд вважає, що на даний час впевненості у дійсних змінах поведінки [PERSON] , які вказували на її здатність забезпечити найкращі інтереси сина немає. Крім того, як встановлено у судовому засіданні позивач бачилася з дитиною лише двічі, у вересні 2022 року та у травні 2023 року. Органом опіки та піклування визначено порядок участі матері у вихованні дитини, яким позивачу надано можливість бачитись дитиною один раз на тиждень. Позивач вказує, що така мала кількість її зустрічей з дитиною пояснюється зокрема і діями прийомної сім`ї, однак суду не надано будь-яких доказів, щодо її звернень до органу опіки та піклування щодо таких прешкод з боку прийомної сім`ї [PERSON] або перегляду графіку побачень з дитиною. Також позивачка не звертался і до суду із заявою про надання їй права побачення з дитиною, якщо вважала, що прийомна сім`я або відповідні органи опіки чинять перешкоди у можливості побачення зі своїм сином. Така поведінка позивача не є переконливим свідченням того, що вона як матір, зацікавлена у спілкуванні з дитиною та демострацією її дійсних намірів у поновленні батьківських прав для участі у вихованні її дитини. Тому, в даному випадку, суд вважає, що надані позивачкою акти щодо створення належних умов її проживання в будинку в якому вона на проживає, договір оренди такого житла, довідки та характеристики з місця роботи не спростовують в повній мірі обставин, які були підставою для позбавлення її батьківських прав відносно свого сина [PERSON] через її неодноразове ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, а сукупність наданих позивачкою доказів на підтвердження змін у її поведінці, на думку суду, не є переконливими та не дають підстав для поновлення її батьківських прав. На переконання суду позивачем не надано доказів, що її поведінка ураховуючи обставини позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] настільки змінилася, що вона зможе забезпечити належне виховання дитини та що таке поновлення відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, для забезпечення її розвитку в безпечному, надійному і стабільному середовищі, тому в задволенні позову слід відмовити. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed