Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05 липня 2020 року у розмірі 21085,49 грн. станом на 07 листопада 2023 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 липня 2020 року відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі). Станом на 29 жовтня 2023 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло 90 днів, у зв`язку з чим вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 28 жовтня 2023 року направив повідомлення про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач не вчинила жодних дій, направлених на погашення заборгованості, в зв`язку з чим кредит став у формі "на вимогу". Загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ "Універсал банк" станом на 07 листопада 2023 року становить 21085,49 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 21085,49 грн. Відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням прав та інтересів АТ "Універсал Банк". Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 29.01.2024 року у цій справі відкрито провадження та справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач в судове засідання не викликався, оскільки розгляд справи проводиться без повідомлення сторін. Від позивача не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач була повідомлена належним чином про розгляд справи відповідно до положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, однак у встановлений законом строк відзиву на позов не подала, а також не скористалася своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Однак, 02.02.2024 року відповідач звернулася до суду з заявою, в якій просила розгляд справи провести без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Крім того, відповідач звернулася до суду із заявою про розстрочення виплати суми заборгованості на 10 місяців. Заява обґрунтована тим, що на даний час відповідач не працює і має на утриманні неповнолітню доньку, яку виховує самостійно, про що надала відповідні дані. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 липня 2020 року відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримала можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. В анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 05 липня 2020 року відповідач просила відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні і встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку. За наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за договором від 05 липня 2020 станом на 07 листопада 2023 року становить 21085,49 грн та складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 21085,49 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не заперечується. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За нормами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Всупереч наведеним нормам закону та умовам укладеного між сторонами договору відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідачем, всупереч положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх зобов`язань та спростування вимог позивача. Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути понесені ним судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн. Що стосується розстрочки виконання рішення, то суд враховує таке. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Згідно ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. До заяви про розстрочку виконання рішення відповідач надала суду довідку про склад сім`ї № 216 від 02.02.2024р., з якої вбачається, що дочка [PERSON] зареєстрована та проживає разом з нею; копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Оболонським відділом ДРАЦС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.07.2023р., згідно якого її прізвище змінено на [PERSON] ; копію свідоцтва про народження дочки [PERSON] , [INFO] , та довідку форми ОК-5 про страховий стаж [PERSON] , видану Пенсійним фондом України, згідно якої відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, що, на думку суду, дійсно унеможливіть стягнути з відповідача всю суму заборгованості одним платежем. Матеріальний стан відповідача суд оцінює також в розрізі уведення в країні воєнного стану обумовленого збройною агресією російської федерації проти України, розпочатої 20 лютого 2014 року, у наслідок чого частина території України (Автономна Республіка Крим і місто Севастополь) є анексованою, деякі райони Донецької та Луганської областей є тимчасово окупованими, та яка (збройна агресія) починаючи з 24 лютого 2022 року набула повномасштабного характеру (див. п. 5.1 Рішення КС України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 у справі № 3-192/2020( 465/20), відповідно, і в т.ч. фінансова ситуація, в якій знаходяться громадяни України є складною з наведеного періоду. А тому, враховуючи матеріальне становище відповідача, суд уважає за доцільне розстрочити виконання рішення суду зі стягнення загальної суми боргу та судового збору на 10 (десять) місяців зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 2108,55 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved