Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернулася до районного суду із позовом, в якому просить виділити в натурі [PERSON] 14/25 частин житлового будинку по [ADDRESS] як окремий об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру №1 загальною площею 47,9 кв.м, яка складається з тамбуру - 7,5 кв. м, коридору - 7,2 кв.м., житлової кімнати - 20,6 кв.м. м., житлової кімнати -12,6 кв.м; підвал загальною площею - 30,4 кв.м., який складається з входу в підвал -3,2 кв.м., кладової - 1,8 кв.м., кухні - 9,2 кв.м., санвузла - 2,3 кв.м., погріба - 13,9 кв.м., та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що [PERSON] (далі - позивач) є власником 14/25 частин житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 17 червня 1992 року державним нотаріусом 14-оїКиївської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2e-341, що підтверджуєтьсяВитягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 жовтня 2019 року номер запису про право власності 33997220, реєстраційний номер: 43338180000.Співвласниками інших частин житлового будинку на праві спільної частковоївласності по [ADDRESS] є: [PERSON] (далі- Відповідач-1) власник 11/50 частин житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] (далі- Відповідач-2 ) власник11/50 частин житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 04 вересня 2014 року. За технічним паспортом від 14 червня 2019 року позивач володіє на праві спільної часткової власності квартирою № 1 загальною площею 47. 9 кв. м, яка складається: з тамбуру - 7, 5 кв. м, коридору - 7. 2 кв. м... житлової кімнати - 20. 6 кв. м., житлової кімнати - 12,6 кв.м та підвалом загальною площею- 30, 4 кв. м.. який складається: з входу в підвал - 3, 2 кв. м., кладової - 1, 8 кв. м., кухні - 9. 2 кв. м.. санвузла - 2,3 кв. м., погріба - 13, 9 кв. м. Позивач фактично користується 14/25 частин житлового будинку, в той час Відповідач -1 фактично користується 11/50 частин житлового будинку, аВідповідач -2 - 11/50 частин житлового будинку. Позивач зазначає, що виділ частки з житлового будинку в натурі можливий, що підтверджується технічним паспортом. квартира позивачки має окремий вхід, окреме підключення до електричних, газових та інших мереж. При цьому, відповідач-1 відмовляється, а відповідач - 2 не заперечує виділити позивачці частку житлового будинку в натурі добровільно. Таким [PERSON] змушена звернутися з позовом до суду. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року відкрито провадження з призначенням розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 27 серпня 2020 року відмовлено у задоволення заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову. У вересні 2020 р. відповідачем [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву, в якій просить виділити в натурі [PERSON] 11/50 частин житлового будинку по [ADDRESS] , як окремий об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру №2 загальною площею 25,1 кв.м, яка складається житлової кімнати - (2-6) -12,2 кв.м., житлової кімнати (2-5) - 7,9., частини підсобного приміщення (2-1) площею - 5,0 кв.м. та сарай літ. «Б», припинити право спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Зустрічний позов обґрунтовано тим, що між співласниками виникають постійні конфлікти з приводу виділу частки з житлового будинку. [PERSON] постійно чинить перешкоди в користуванні належною [PERSON] на праві власності 11/50 частиною житлового будинку. Зазначає, що виділ частини з житлового будинку в натурі можливий, що підтверджується технічним паспортом. Ухвалою від 15 липня 2021 року призначено будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 21 листопада 2023 року до суду надійшов висновок експерта від 15 листопада 2023 року № 412/22-42/13745/13746/23-42 за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи у цивільній справі № 758/43/20. В якому зазначено, що поділ житлового будинку по [ADDRESS] вбачається можливим при умові відступу від часток співвласників 14/25, 11/50, та 11/50 та відхилення від вимог нормативних документів. Ухвалою від 23 листопада 2023 року поновлено провадження у цивільній справі № 758/43/20. У грудні 2023 року [PERSON] подав уточнену зустрічну позовну заяву, в якій просив, з урахуванням висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночної будівельної експертизи від 15 листопада 2023 року за № 412/22-42/13745/13746/23-42, з відступом від часток 14/25, 11/50 та 11/50, виділити в натурі - [PERSON] 13/50 частки домоволодінні по [ADDRESS] , як окремий об`єктнерухомого майна, а саме: квартиру №2 загальною площею 25,0 кв.м., яка складається з житловоїкімнати (2-6) - 7,9 кв.м., житлової кімнати (2-5) - 12,2 кв.м., підсобне приміщення (2-1) площею - 4,9 кв.м, та господарські споруди, а саме: 11/50 огорожі та сарай літ. «Б». Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок попровулку [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму у розмірі 56 005 грн, як компенсацію за збільшення частки у домоволодінні по [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму у розмірі 15 438 грн, як компенсацію за збільшення частки у домоволодінні по [ADDRESS] . 13 грудня 2023 року протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник просили задовольнити первісний позов та не заперечували проти задоволення зустрічного позову, з урахуванням висновків судової експертизи. Представники відповідача-1 в судовому засіданні просили зустрічну позовну заяву задовольнити та не заперечували проти задоволення первісного позову з урахуванням висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночної будівельної експертизи від 15 листопада 2023 року. Відповідач-2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення первісного та зустрічного позовів. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] є власником 14/25 частин житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 17 червня 1992 року державним нотаріусом 14-оїКиївської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2e-341, що підтверджуєтьсяВитягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 жовтня 2019 року номер запису про право власності 33997220, реєстраційний номер: 43338180000. Крім того, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер: 8000000000:85:237:0007, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю зареєстрованого за N? 85-2-00099. [PERSON] є власник11/50 частин житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 04 вересня 2014 року, зареєстрованого державним нотаріусом 14-ої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-1220, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05 вересня 2014 року номер запису про право власності: 6887469, реєстраційний номер: 43338180000. [PERSON] є власником 11/50 частин житлового по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 березня 2014 року за № 18967818. [PERSON] та [PERSON] є власниками на праві приватної спільної часткової власності земельної ділянка кадастровий номер: 8000000000:85:237:0006, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] вказує на те, що між нею та відповідачем-1 виникають постійні конфлікти з приводу житлового будинку, оскільки її частка в будинку не виділена із спільної сумісної власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, що визначено у ст. 317 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). За правилами ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з частиною 3 вказаної статті у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно з ч.2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 2-413/11 (провадження № 1-17672св18). У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 127/28684/18 провадження № 61-17068св19) зазначено, що за відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом та після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється; при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо). Схожий за змістом висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 344/8200/14-ц (провадження № 14-302цс19). Згідно п.56 постанови Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються, зокрема, договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду. Суд встановив, що договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, а також договір про поділ цього майна між позивачем та відповідачами, як між співвласниками, не укладався та домовленості з цього приводу між ними відсутні. Відповідно до вимог статі 110 ЦПК України висновок експерта оцінюється судом за правилами статті 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. За клопотанням [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Нікішина О.М., судом було призначено судову будівельно-технічну та оціночно будівельну експертизи. Наявний в матеріалах справи висновок експерта № 412/22-42/13745/13746/23-42за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно будівельно експертизи від 15 листопада 2023 року, здійснений експертом КНДІСЕ, відповідає вимогам статей 77, 78, 108, 110 ЦПК України. Як вбачається з вище вказаного висновку експерта № 412/22-42/13745/13746/23-42 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 15 листопада 2023 року, поділ житлового будинку по [ADDRESS] вбачається можливим при умові відступу від часток співвласників 14/25, 11/50, та 11/50 та відхилення від вимог нормативних документів. Сторони у справі погодились із запропонованим варіантом поділу нерухомого майна, який зазначений у висновку експерта. Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку, запропонований варіант поділу нерухомого майна за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи,хоч і має невелике відхилення від ідеальних часток, однак найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників. В зв`язку з відхиленням від ідеальних часток з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню компенсація у розмірі, визначеному у висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 412/22-42/13745/13746/23-42 від 15.11.2023 року проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз. З огляду на вказані положення та встановлені обставини, а також з урахуванням надання достатніх належних та допустимих доказів, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.317, 321, 355, 356, 357, 358, 364 ЦК України,

Outcome: approved