Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

31 січня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, 18.10.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір № 4939401 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 10000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, на строк до 30 днів, з терміном повернення 17.11.2021, зі сплатою відсотків 1,90% в день. Станом на 26.01.2024 заборгованість за кредитом складає 32800 грн: сума кредиту - 10000 грн, сума процентів за користування кредитом 22800 грн. 01 грудня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №01.12/20223-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 32800,00 грн, інфляційні втрати 8560,80 грн, три відсотки річних - 1911,39 грн та судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн, витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідачка у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглянути справу без його участі, вказавши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Враховуючи, що відповідачка визнала позовні вимоги, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Заслухавши пояснення відповідача, дослiдивши письмові докази, суд встановив наступне. 18.10.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 4939401, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 10 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи з 1,90 % в день, та строком 30 днів. Договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С275421» (а.с.12-16). Умовами договору був визначений обов`язок відповідача повертати суму отриманого кредиту відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту до споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який є додатком № 1 та невід`ємною частиною даного договору (а.с.17). Згідно договору факторингу № 01.12/2022-Ф від 01.12.2022, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (а.с. 65-69). Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525\~Цивільного кодексу України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Згідно картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) заборгованість відповідача за кредитним договором № 4939401 від 18.10.2021 складає 10000,00 грн основний борг, 22800,00 грн. нараховані проценти за користування кредитом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки інфляційні втрати в розмірі 8560,80 грн. та три відсотки річних в розмірі 1911,39 грн. Відповідачем вказаного розрахунку не спростовано. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 10 000 гривень 00 копійок витрат на правову допомогу. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені». На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги, Ордер на надання правничої допомого, Рахунок на оплату по замовленню № 2015/25/01 від 25 січня 2024 року з описом робіт/послуг виконаних адвокатом, Платіжною інструкцією в національній валюті від 25 січня 2024 року № 3008, згідно з якими витрати позивача на професійну правничу допомогу склали 10 000,00 грн. (а.с.18, 20, 38-39, 55-56). Враховуючи складність\~справи,\~обсяг наданих\~адвокатом послуг\~та ціну\~позову,\~суд приходить\~до висновку,\~що вказаний\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу є обґрунтованим та співмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а тому приходить до висновку про необхідність їх стягнення з відповідача на користь позивача. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 422 гривні 40 копійок в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору та 10 000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. З цих підстав,

Outcome: approved