Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

В січні 2024 року в суд\~надійшов\~позов від позивача [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] .. Вимоги обґрунтовано тим, що 16.07.2022 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що між ними вже не існує ніяких почуттів, мають різні погляди на життя та різні інтерси, відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалася, шлюб носить тільки формальний характер. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. Посилаючись на викладені обставини, просив розірвати шлюб. Ухвалою судді Городищенського районного суду Черкаської області від 22.01.2024 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. До судового розгляду сторони не з`явились. Позивач в позові зазначив, що на даний час проходить військову службу по контракту та являється військовослужбовцем, судовий розгляд даної справи провести без його участі, позов підтримує. Відповідач позов про розірвання шлюбу визнала, підтримує в повному обсязі. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, за відсутності підстав до відкладення судового засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. В силу статті 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року встановлює, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За нормами статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до статей 111, 112 СК України розривається. Із оглянутих матеріалів справи вбачається, що 16 липня 2022 року, за даними Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , що видане повторно Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано - Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , зареєстрували шлюб в Городищенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено актовий запис № 121. Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін виявилось недалим через різні погляди на подружнє життя, сімейні обовязки, почуття відсутні, мають різні погляди на життя та різні інтерси, відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. Майнового спору немають. Спільно нажитого майна немає. За час спільного проживання так і не змогли створити міцні стосунки. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливими та таким, що суперечить інтересам позивача, у звязку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 1\~статті 82\~ЦПК України\~встановлено,що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, за відсутності будь - якого застереження, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. У судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки справа регламентується виключно правовідносинами між подружжям. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов про розірвання шлюбу. Частина 2 статті 114 СК України передбачає, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, відповідно до частини 3 статті 115 СК України, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Та, враховуючи те, що позивач при зверненні до суду із позовною заявою звільнений від сплати судового збору, а відповідач позов визнала, у відповідності до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з другої сторони слід стягнути судові витрати, які складаються із 50 % судового збору, у розмірі 605,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved