Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном над [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , відповідача у справі, та [PERSON] , яка також є матір`ю позивача у цій справі - [PERSON] . 31 травня 2023 року [PERSON] надала нотаріально посвідчену заяву про те, що надає згоду на тимчасовий виїзд до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та тимчасове проживання у період з 01 червня 2023 року по 31 серпня 2023 року у зв`язку з воєнними діями на території України її малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у супроводі [PERSON] , [INFO] , яка є сестрою її малолітньої дочки та яка буде здійснювати нагляд та фактичний догляд за нею. [INFO] [PERSON] померла. Відповідач від народження [PERSON] її вихованням та утриманням не займається, долею дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Дитина із серпня 2023 року проживає разом із позивачем та її чоловіком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на їх утриманні. Позивач у судове засідання надала письмову заяву про те, що частину позовних вимог щодо призначення її опікуном над малолітньою [PERSON] просить залишити без розгляду, решту позовних вимог підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засідання також надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та долучити до матеріалів справи висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Третя особа - [PERSON] у підготовче судове засідання надав нотаріально засвідчену заяву про те, що він дає свою згоду на визнання та отримання опіки його дружині [PERSON] над [PERSON] . 21 лютого 2024 року ухвалою суду за заявою позивача її позовні вимоги про призначення її опікуном над [PERSON] залишено без розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , відповідача у справі, та [PERSON] , яка також є матір`ю позивача у цій справі - [PERSON] , [INFO] . 31 травня 2023 року [PERSON] надала нотаріально посвідчену заяву про те, що надає згоду на тимчасовий виїзд до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та тимчасове проживання у період з 01 червня 2023 року по 31 серпня 2023 року у зв`язку з воєнними діями на території України її малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у супроводі [PERSON] , [INFO] , яка є сестрою її малолітньої дочки та яка буде здійснювати нагляд та фактичний догляд за нею. Згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.07.2023 року, [PERSON] [INFO] померла. Згідно довідок №1242-5002958003 від 15.09.2023 року та №1242-5002958011 від 15.09.2023 року, позивач та малолітня [PERSON] , відповідно, були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та встановлено фактичне місце їх проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до характеристики [PERSON] , учениці Сумського закладу загальноосвітньої середньої школи І-ІІІ ступенів №13 Сумської міської ради, виданої за підписами директора Ірии Жмурко та класного керівника [PERSON], у вихованні дитини беруть участь бабуся та старша сестра [PERSON] , родина контролює відвідування уроків, підтримують зв`язок із класним керівником, у учениці є гарний доступ до освітніх послуг під час дистанційного навчання. Відповідно до наказу №100 від 05.10.2023 року, виданого за підписом начальника служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради Олени Іванової, [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка залишилась без батьківського піклування, було тимчасово влаштовано у сім`ю [PERSON] , до завершення розгляду цивільної справи про позбавлення [PERSON] батьківських прав та, у разі необхідності, вирішення питання щодо призначення дитині законного представника. Згідно наданого виконкомом Саксаганської районної у місті ради висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, виконком розглянувши зібрані матеріали та враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини встановив, зокрема, що батько малолітньої [PERSON] до навчального закладу, який відвідує дитина, не приходив жодного разу, батьківські збори не відвідував, спроб встановити контакт з педагогічним колективом не було. Малолітня [PERSON] ніколи не згадувала батька у міжособистісному спілкуванні з педагогами. Відповідно до інформації Криворізького міського центру соціальних служб, за результатами оцінки потреб фахівцем із соціальної роботи встановлено, що [PERSON] не виконує обов`язки з виховання та догляду за дитиною, його місце перебування невідоме, причини невиконання батьківських обов`язків встановити немає можливості. Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують батьківські обов`язки, виконком Саксаганської районної у місті ради у вирішенні питання про доцільність або недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої [PERSON] покладається на розсуд суду. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Однак, судом установлено, що відповідач від виконання своїх обов`язків ухиляється, вихованням дитини тривалий час не займається, не з`являється у навчальному закладі, який відвідує його дочка, долею дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, стан її здоров`я, не готує дитину до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. При цьому, в розумінні п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи встановлені судом обставини, суд погоджується з доводами позивача та уважає, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав знайшли своє підтвердження, а тому є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що при зміні своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення його батьківських прав, згідно із ст. 169 СК України, він має право звернутись до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Окрім того, згідно приписів ч. 2 ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до положення ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Отже, зважаючи на вищевикладене та враховуючи те, що зазначений позов було пред`явлено до суду 27 вересня 2023 року, суд вважає, що саме з цієї дати і до досягнення дитиною повноліття, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини на користь саме майбутнього опікуна (піклувальника) або на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина, позаяк відповідно до положень ст. 181 СК України аліменти стягуються на користь батьків, тобто батька або матері, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, а також з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial