Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

30.10.2023 ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулося до суду з вищевказаним позовом через електронну систему «Електронний суд» та свої вимоги мотивує тим, що 26.01.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір № 5441090 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 25 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, на строк до 30 днів, з терміном повернення - 25.02.2022, зі сплатою відсотків 0,19 % в день, згодом відбулося продовження кредитного договору з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. Станом на 30.10.2023 року заборгованість за кредитом складає 71 550 грн.: сума кредиту- \~25 000 грн., сума процентів за користування кредитом 46 550 грн. В подальшому,\~29.05.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №29-05/2023-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 71 550,00 грн., інфляційні втрати\~8 156,70 грн., три відсотки річних 2 599,32 грн. та судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору у розмірі 2147,20 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою суду від 06.11.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить стягнути з відповідача заборгованість в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не надав. Ознайомившись та\~дослідивши матеріали\~справи та\~надані докази,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.01.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 5441090, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 25 000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи з 1,90 % в день, та строком 30 днів, згодом відбулося продовження кредитного договору з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. (а.с.23)Договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М488133». Відповідно до довідки ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №2784 від 05.06.2023 кошти в сумі 25 000 грн надано відповідачу шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] (а.с.13) Згідно договору факторингу № 29.05/23-Ф від 29.05.2023, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (а.с.17-19). Згідно картки обліку договору заборгованість відповідача за кредитним договором №5441090 від 26.01.2022 складає 25 000,00 грн. основний борг, 46\~550,00 грн. нараховані проценти (а.с. 24-26). У позові ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» ставить питання про стягнення загальної суми заборгованості в розмірі 71 550,00 грн., інфляційні втрати\~8 156,70 грн., три відсотки річних 2 599,32 грн. Наданий позивачем розрахунок відповідачем [PERSON] не був спростований належними та достатніми доказами у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).Також, статтею 204ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Крім того, ст.1077ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.611ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.1049\~ЦК\~України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.625\~ЦК\~України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. На підставі вказаних норм, враховуючи, що відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між сторонами, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту, а саме сума заборгованості в загальному розмірі 71 550,00 грн.(25000,00 грн. основний борг+ 46\~550,00 грн. нараховані проценти) підлягає стягненню з відповідача. Так, позивачем вказано. що кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 днів. Таким чином, судом встановлено, що прострочення грошового зобов`язання у відповідача за кредитним договором виникло після 24.02.2022, тобто у період дії в Україні воєнного стану. Тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні втрати\~8 156,70 грн., три відсотки річних 2 599,32 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розгляд справи без участі сторін при заочному розгляді на підставі заяви представника позивача та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. Відповідно до договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 року, платіжної інструкції № 1328 від 25.10.2023, рахунку на оплату замовлення №101/20/10 від 20.10.2023 року, звіту про надання правової допомоги згідно договору № 10/07-2023 від 10.07.2023 року вбачається, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн., однак таку суд вважає явно завищеною, тому на думку суду необхідно зменшити розмір витрат та стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. ( а.с.13-14,22-23, 35) На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1 866,60 грн. (71 550,00 грн. х 2147 грн. 20 коп. : 82306 грн. 02 коп.) та 3\~000 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial