Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

В грудні 2023 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати з відповідача аліменти на його утримання до закінчення навчання. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач [PERSON] є його батьком. На даний час він досяг повноліття та навчається на 2 курсі Інституту аерокосмічних технологій КПІ ім. І. Сікорського в м. Києві, денної форми навчання, та проживає у гуртожитку на платній основі. Термін навчання з 09.09.2022 по 30.06.2026. Оскільки він навчається на денній формі, тому фізично не має можливості працювати. До вісімнадцяти років його фактично утримувала мама, а батько сплачував аліменти. Відповідач має постійний регулярний дохід, призваний у ЗСУ під час мобілізації, має можливість надати матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідач 12.01.2024 подав відзив в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволені позову повністю. Вважає, що позивачем не надано доказів, що він потребує матеріальної допомоги. Не надано доказів вартості проживання у гуртожитку, плати за навчання, розмір отриманої стипендії, докази щомісячних інших витрат. Також відсутні докази, мати позивача надає йому матеріальну допомогу у період навчання. Зокрема він несе витрати на допомогу своїм батькам пенсіонерам, сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина, витрачає кошти на оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни та інше. 23.01.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначив, що вважає відзив необґрунтованим, оскільки жоден з наведених фактів не має доказів та не може бути достатнім для відмови у поданому ним позову. 06.02.2024 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому останній наполягає на тому, що у задоволенні позову слід відмовити без необґрунтованістю позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] є батьком [PERSON] . Згідно довідки № 529 від 09.08.2022 [PERSON] навчається НН Інституту аерокосмічних технологій КПІ ім. І. Сікорського, денної форми навчання, закінчення навчання 30.06.2026. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Так, згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~Судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач довів суду, що в силу таких обставин, як сплата аліментів на утримання неповнолітнього сина, надання матеріальної допомоги батькам пенсійного віку він не має можливості надавити матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчатися в розмірі визначеному в позовній заяві. Натомість, позивач не надав суду доказів на підтвердження потреби у додатковому матеріальному утриманні з боку відповідача, у зв`язку з продовженням ним навчання (договір про плату за надання освітніх послуг та інше). Судом встановлено, що позивач є працездатною та здоровою особою молодого віку (що надає йому можливість мати самостійні заробітки). За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і визначає аліменти в розмірі 1/10 частини, щомісячно, що буде відповідати як інтересам позивача, зокрема, для задоволення його мінімальних життєвих потреб, так і можливостям платника аліментів.

Outcome: partial