Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач у листопаді 2022 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову вказує, що 09.08.2022 між ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ТОВ «АЛІРА ТРАНС» укладено Договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АТ 2737824), предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власників (водіїв) наземного транспортного засобу «І-VAN», державний номерний знак [NUMBER] . 24.01.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «І-VAN», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2023 року [PERSON] визнано винним увчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП На підставі страхового акту № ОЦВ-23-32-86686/1 від 03.02.2023 року та розрахунку страхового відшкодування було сплачено потерпілій особі страхове відшкодування в сумі 16 767,56 грн. 24.04.2023 року страхувальник ТОВ «АЛІРА -ТРАНС» надіслало лист до ПАТ НАСК «ОРАНТА» в якому повідомило, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не знаходився на роботі та не виконував своїх трудових обов`язків, в зв`язку з чим, відсутні підстави для виплати від ТОВ «АЛІРА-ТРАНС» страхового відшкодування в порядку регресу та підтверджується право подати позов про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу до водія, який спричинив дорожньо- транспортну пригоду. Посилаючись на положення п.а п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальної власників наземних транспортних засобів» позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 16 767,56 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомленй про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09.08.2022 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та ТОВ «АЛІРА ТРАНС» укладено Договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АТ 2737824), із забезпеченням транспортного засобу «І-VAN», державний номерний знак [NUMBER] . 24.01.2023 року о 18 год. 30 хв, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «I-VAN», державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Андрія Малишка, 4 у м.Києві, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER] в результаті чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, [PERSON] 24.01.2023 року о 18 год. 30 хв., керував автомобілем «I-VAN», державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Андрія Малишка, 4 у м.Києві у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями [PERSON] порушив п.п.2.3б, 13.3, 2.9а Правил дорожнього руху України. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва (справа № 756/15945/23) відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 27.01.2023 року [PERSON] , як власник пошкодженого транспортного засобу повідомив страховика ПАТ «НАСК «Оранта» про дорожньо-транспортну пригоду та подав заяву про страхове відшкодування (а.с. 13). Зі страхового акту № ОЦВ-СП-23-32-86686/1 від 03.02.2023 року, розрахунку страхового відшкодування від 02.02.2023 та платіжної інструкції № 6227 від 03.02.2023 року вбачається, що ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило страхову виплату [PERSON] , як водію пошкодженого транспортного засобу, в сумі 16 767,56 грн. (а.с.9,10,20) 24.04.2023 року страхувальник ТОВ «АЛІРА -ТРАНС» надіслало лист до ПАТ НАСК «ОРАНТА» в якому повідомило, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не знаходився на роботі та не виконував своїх трудових обов`язків, в зв`язку з чим, відсутні підстави для виплати від ТОВ «АЛІРА-ТРАНС» страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно з частиною шостою статті 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що позивач в повному обсязі виплатив власнику транспортного засобу транспортного засобу «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER] страхове відшкодування згідно страхового акту від 03.02.2023 №ОЦВ-СП-23-32-86686/1 в сумі 16 767,56 грн. за пошкодження належного йому на праві власності автомобіля, який постраждав в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась за участю та з вини відповідача [PERSON] , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. За таких обставинсуд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в порядку регресу виплаченого позивачем страхового відшкодування в межах заявлених позовних вимог, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved