Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

12.06.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитину, в обґрунтування якого зазначила наступне. Сторони з 03.08.2007 перебували в шлюбі, який 16.05.2008 було розірвано. Після розірвання шлюбу фактичні сімейні відносини між сторонами не припинилися. [INFO] в сторін народився син [PERSON] . Відповідач відмовився добровільно подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяв про реєстрацію батьківства, мотивуючи це тим, що він і так вважає своєю дитиною та в подальшому буде піклуватися про нього та приймати участь в його утримані. З огляду на викладене, відомості про батька дитини записані зі слів позивача. Відповідач визнавав себе батьком дитини, приймав участь в його утримані, організовував святкування його днів народження, оплачував лікування. Останнім часом відповідач припинив приймати участь в утримані дитини. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини сторони дійти не можуть. З огляду на викладене, позивач просить суд визнати відповідача батьком дитини [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 21.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче засідання. 17.08.2023 ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження Ухвалою суду від 20.11.2023 задоволено клопотання представника позивача про призначення в справі судової молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, провадження в справі зупинено на час проведення експертизи. 24.11.2023 на адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій останній визнав позовні вимоги в частині визнання його батьком [PERSON] . В частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини відповідач просив суд врахувати, що на його утримані перебуває вагітна дружина та дві її дитини від першого шлюбу. З огляду на викладене, відповідач просив призначити аліменти в розмірі одного прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Також відповідач зазначив, що не може з`явитися до експерта через проходження військової служби. 19.12.2023 на адресу суду надійшло клопотання судового експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Боченка Є. про забезпечення одночасного прибуття до експертної установи сторін та [PERSON] , та оплату витрат на проведення експертизи. 20.12.2023 представника позивача звернулася до суду з клопотанням про поновлення провадження у справі. Ухвалою судді від 21.12.2023 поновлено провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 16.01.2024. Ухвалою суду від 16.01.2024 скасовано ухвалу суду від 20.11.2023 про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, закрито підготовче провадження в справі, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися. 12.02.2024 представник відповідача подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності позивача та її представника. Відповідач причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши надані ними докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі з 03.08.2007 по 16.05.2008, що підтверджується наданими позивачем фотокопіями свідоцтв про шлюб та про його розірвання (а.с. 10, 11). [PERSON] народився [INFO] в м. Запоріжжя. В свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 08.09.2010 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). З наданої позивачем фотокопії витягу з Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, сформованого 21.04.2023, вбачається що відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 13). Місце проживання дитини зареєстровано за місцем проживання позивача (а.с. 14). Кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Статтею 125 СК України передбачено, що у разі, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини, походження дитини від батька за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до\~ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 126 СК України). За відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~ст. 126\~СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч. 1 ст. 128 СК України). Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України (ч. 2 ст. 128 СК України). Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття (абз. 1 ч. 3 ст. 128 СК України). Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (ч. 4 ст. 128 СК України). Статтею 134 СК України передбачено, що за рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (п. 1 ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України). Частиною 4 ст. 206 ЦК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстави вважати, що визнання відповідачем позову в частині визнання його батьком [PERSON] суперечать закону та порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлені. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] в зазначеній в частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відомостей щодо існування між сторонами домовленості щодо виконання ними обов`язку утримувати дитину матеріали справи не містять. Визначаючи розмір аліментів суд враховує те, що відповідач є людиною працездатного віку, доказів відсутності в нього можливості сплачувати аліменти у розмірі, про який просить позивач, перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, відповідач суду не надав. Надані позивачем фотокопія свідоцтва про шлюб, довідка жіночої консультації, фотокопії свідоцтв про народження та довідка про склад сім`ї не свідчать про те, що його дружина [PERSON] та її діти перебувають на утриманні відповідача. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини сторін. В силу приписів ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо розподілу понесених позивачем судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн., сплачений позивачем за звернення до суду з позовною вимогою про встановлення батьківства. З урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України,\~витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається\~ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі, і факт надання ним правової допомоги позивачеві підтверджено фотокопію угоди про надання правової допомоги № 23/23 від 08.06.2023, укладеною між позивачем та адвокатським об`єднанням «Преміум» (а.с. 29), ордером на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 31). Позивачем понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн, що підтверджується довідками про переказ грошових коштів від 08.06.2023та від 11.06.2023 (а.с. 32. 33). Відповідач із клопотанням про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката до суду не звертався, співмірність понесених позивачем витрат із складністю справи, обсягом наданих представником позивача послуг не спростував. Зважаючи на складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих представником позивача послуг, розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи, обґрунтованими та справедливим. Доказів понесення інших витрат позивачем суду не надано, із заявами про намір надати такі докази після ухвалення рішення позивач до суду не зверталася. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved