Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

07 серпня 2023 року [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про розірвання шлюбу, в якій він просив розірвати шлюб, зареєстрований 19 серпня 2022 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1642. Відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2023 року справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу направлена за підсудністю до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області (а.с. 11). В подальшому, відповідно до ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 жовтня 2023 року справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу направлена за підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області (а.с. 22). Відповідно до ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2023 року справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу направлена за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області (а.с. 30). 15 листопада 2023 року цивільна справа № 204/11669/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області та внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшла до провадження судді Шарової-Айдаєвої О.О. (а.с. 35). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 38-39). В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що шлюб із [PERSON] підлягає розірванню з тих підстав, що вони із відповідачкою цілком і повністю є несумісними для створення сім`ї з огляду на різницю у віці, життєвий досвід та ментальність. Вказав, що саме ці обставини не були ним враховані при започаткуванні шлюбних стосунків. Зазначив, що вони не можуть мати дітей, хоча мали намір створити міцну сім`ю та їх виховувати. Вказав, що перебування у шлюбі є формальним, тривалий період вони не проживають разом, а також, що їх не пов`язує взаємна прихильність та почуття єдиної сім`ї. Позивач зазначив, що від шлюбу спільних дітей сторони не мають. У судове засідання, призначене на 15 січня 2024 року, позивач не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив справу розглянути без його участі, зважаючи на воєнний стан у державі (а.с. 5). Крім того, 14 лютого 2024 року до суду надійшла телефонограма від [PERSON] , у якій він просив проводити розгляд справи без його участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 59). Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Судова повістка на 15 лютого 2024 року, яка направлялась на зареєстровану адресу проживання [PERSON] , повернулась до суду з відміткою поштового відділення від 19 січня 2024 року «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 56-58). З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу. Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 25 грудня 2023 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, разом із судовою повісткою про проведення судового засідання, направлялись на зареєстровану адресу проживання відповідача та повернулась до суду з відміткою поштового відділення від 02 січня 2024 року «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 47-53). Відповідно до положення пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала суду від 25 грудня 2023 року є врученою відповідачу. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк [PERSON] не скористалась. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. В матеріалах справи наявна заява відповідачки, яка надійшла до суду 28 грудня 2023 року, за змістом якої [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності та не заперечувала проти задоволення позову (а.с. 46). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 19 серпня 2022 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зареєстровано шлюб\~між [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 1642 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Вказуючи на неможливість подальшого спільного життя в якості подружжя, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач наполягав на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, й відповідач проти задоволення позовних вимог заперечень не надавала, є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволений позовних вимог. З огляду на те, що [PERSON] за подачу вказаного позову сплачено судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп. і суд вирішив позовну заяву задовольнити, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved