Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Боднар Н.Б. звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із даною позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 10.07.2020 року Жмеринським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №65 та стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1073,60 грн. та 1800 грн. витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.07.2020 між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Між сторонами, як у подружжя не було взаєморозуміння, поваги, часто виникали сварки, склались різні погляди на життя, на сімейні цінності, сімейний бюджет. Примирення між ними неможливе. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.12.2023 відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін Призначено судове засідання. Представник позивача [PERSON] - адвокат Боднар Н.Б. в судове засідання не з`явилася, в поданій заяві просила розглянути справу у її та позивача відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. На адресу повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи. Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом. Відповідно до частини другої ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 10.07.2020 року, який зареєстрували у Жмеринському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за актовим записом №65, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). У відповідності до положень ст. ст. 3, 24 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України врегульовано, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності із ст. ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, відповідно до якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За правилами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, враховуючи чітку позицію позивача щодо необхідності розірвання шлюбу, відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідача, відсутність підстав для примирення сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, шлюб між сторонами носить формальний характер. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних документально підтверджені судові витрати понесені позивачем при подачі позовної заяви до суду. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1-2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною 8статті 141ЦПК Українивизначено,що розмірвитрат,які сторонасплатила абомає сплатитиу зв`язкуз розглядомсправи,встановлюється судомна підставіподаних сторонамидоказів (договорів,рахунків тощо). Такідокази подаютьсядо закінченнясудових дебатіву справіабо протягомп`яти днівпісля ухваленнярішення судуза умови,що дозакінчення судовихдебатів усправі стороназробила проце відповіднузаяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини: пункт 95рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункт 80рішення у справі «Двійних проти України» (Заява № 72277/01). ), пункт 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у випадку, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents проти Латвії (заява 58442/00) вказано, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як виявилося, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного адміністративного суду від 28грудня 2020року у справі № 640/18402/19, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих потреб суду мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інші витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, оформлені в установленому порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою або іншим банківським документом банку, касові чеки, посвідчення про відрядження).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом з тим, представником позивача адвокатом Боднар Н.Б. суду надано лише квитанцію до прибуткового касового ордеру №102 від 14.12.2023 (а.с. 11). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заяви відповідача [PERSON] про зменшення розміру витрат на правничу допомогу матеріали справи не містять. А тому у суду відсутні підстави робити висновок про неспівмірність витрат на правову допомогу без відповідної заяви відповідача. Враховуючи наведені обставини, відсутність документального підтвердження витрат на суму 1800 грн., суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: partial