Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

27 жовтня 2023 року [PERSON] через свого представника - адвоката Вельчеву Н.М. звернувся до Саратського районного суду Одеської області з позовом до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа: [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві посилається на те, що [INFO] в с.Зоря Саратського району Одеської області померла його матір [PERSON] , [INFO] помер батько [PERSON] , які постійно на день відкриття спадщини проживали за адресою: [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] - позивачем у справі. Після їх смерті залишилось спадкове майно, а саме: 1/620 частка земельної ділянки загальною площею 127,9093га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №273442, виданого Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30 листопада 2003 року №573/А-04 на ім`я [PERSON] ; 1/620 частка земельної ділянки загальною площею 127,9093 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №273442, виданого Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30 листопада 2004 року №573/А-04 на ім`я [PERSON] ; 1/20 частка земельної ділянки загальною площею 46,6684 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №089492, виданого Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 22 грудня 2003 року №850/А на ім`я [PERSON] ; Позивач, як спадкоємець за законом, прийняв спадщину, після смерті батьків та саме за його заявою були відкриті спадкові справи, але у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на частки земельних ділянок, нотаріусом в оформленні спадщини позивачу було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно. Позивач просить суд, визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері та батька. Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду. Позивач та його представник адвокат Вельчева Н.М. в судове засідання не з`явилися, до суду представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх. Представник відповідача Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника, у вирішення спору поклався на розсуд суду. Відзив на позовну заяву не надійшов. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, направив до суду заяву у якій не заперечує проти задоволення позову, справу просив розглянути у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. У відповідності до ч.1 ст. 81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с.Зоря Саратського району Одеської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25 червня 2003 року Зорянською сільською радою Саратського району Одеській області на підставі актового запису №54. Згідно з копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №273442 титульним власником якого є [PERSON] , виданого Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року на підставі розпорядження від 30 листопада 2004 року №573/А-04, та Додатку до державного акту - списку співвласників земельної ділянки, [PERSON] належить 1/620 частка земельної ділянки загальною площею 127,9093 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її чоловік та батько позивача [PERSON] та її син і позивач у справі [PERSON] , які були зареєстровані зі спадкодавицею на час відкриття спадщини [INFO] . Інші спадкоємці відсутні. Згідно з довідкою Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 04 жовтня 2023 року №488, [PERSON] мешкав та вів сумісне господарство разом із матір`ю [PERSON] на момент її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] в с.Зоря Саратського району Одеської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27 жовтня 2009 року Зорянською сільською радою Саратського району Одеській області на підставі актового запису №67. Згідно з копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №273442, титульним власником якого є [PERSON] , виданого Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року на підставі розпорядження від 30 листопада 2004 року №573/А-04, та Додатку до Державного акту - списку співвласників земельної ділянки [PERSON] належить 1/620 частка земельної ділянки загальною площею 127,9093 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №089492, титульним власником якого є [PERSON] , виданого Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року на підставі розпорядження від 22 грудня 2003 року №850/А2003, [PERSON] належить 1/20 частка земельної ділянки загальною площею 127,9093 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його син і позивач у справі [PERSON] , який був зареєстрований зі спадкодавцем на час відкриття спадщини [INFO] . Згідно з довідкою Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 04 жовтня 2023 року №487, [PERSON] мешкав та вів сумісне господарство разом із батьком [PERSON] на момент його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або не прийняти її. Стаття 1218 Цивільного кодексу України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Порядок спадкування як за законом, так і за заповітом передбачений Цивільним Кодексом України, Законом України «Про нотаріат». Згідно ст. ч.1 ст.81 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування. Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. На момент відкриття спадщини спадкодавець мав право власності на вищезазначені земельні ділянки, а спадкоємець вчасно прийняв спадщину за законом. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач у справі є сином спадкодавців [PERSON] та [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом, на підтвердження чого ним надано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 вересня 1963 року Зорянською сільською радою Татарбунарського району Одеської області на підставі актового запису №102, в якому відомості про батьків вказані мовою оригіналу як « [PERSON] » та « [PERSON] ». Згідно з копіями спадкових справ, заведених приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. №6-2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] , та №509/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , 10 січня 2018 року та 10 листопада 2017 року, відповідно, з заявою про прийняття спадщини після смерті батьків звернувся їх син [PERSON] - позивач у справі. Заяви від інших спадкоємців не надходили. Однак, постановами приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 04 жовтня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно: частку розміром 1/620 від земельної ділянки загальною площею 127,9093 га у масиві [NUMBER] , яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області та яка належала на праві спільної часткової власності [PERSON] ; на частку розміром 1/620 від земельної ділянки загальною площею 127,9093га у масиві [NUMBER] та на частку 1/20 від земельної ділянки загальною площею 46,6684 га у масиві [NUMBER] , які передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області та які належали на праві спільної часткової власності [PERSON] , за ненадання для вчинення нотаріальної дії документів, які посвідчують право власності померлих на зазначене нерухоме майно, у зв`язку з чим рекомендував звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно. Пунктами 4.15, 4.20 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д)застосування інших, передбачених законом, способів. Тобто у встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не видавалось, оскільки відсутній право встановлювальний документ на земельну ділянку. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до пункту а), частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 3.1. листа). Позивачем надано до суду: копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 273442 з Додатком до нього (списком співвласників земельної ділянки), титульним власником якого є [PERSON] , виданого Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року на підставі розпорядження від 30 листопада 2004 року №573/А-04, згідно з яким [PERSON] належить 1/620 частка земельної ділянки загальною площею 127,9093 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №273442 з Додатком до нього (списком співвласників земельної ділянки), титульним власником якого є [PERSON] , виданого Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року на підставі розпорядження від 30 листопада 2004 року №573/А-04, згідно з яким якого [PERSON] належить 1/620 частку земельної ділянки загальною площею 127,9093 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 089492, титульним власником якого є [PERSON] , виданого Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року на підставі розпорядження від 22 грудня 2003 року №850/А2003, згідно з яким [PERSON] належить 1/20 частка земельної ділянки загальною площею 46,6684 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що свідчить про те, що дані земельні ділянки знаходяться у спільній частковій власності, без визначення часток в натурі та без видачі окремих правових документів, внаслідок чого позивач поза судовим шляхом поновити свої права не має можливості. Позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом, своєчасно прийняв спадщину після смерті батьків, але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, які б підтверджували право власності померлих на дане нерухоме майно, у зв`язку з тим, що земельні ділянки включають в собі декілька земельних ділянок об`єднаних в один державний акт: державними актами не визначено окреме майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину, тому суд вважає, що позивач правомірно набув право власності на земельні ділянки та враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. У відповідності до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved