Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

В листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій вона просить суд встановити їй додатковий строк в два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , є рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . 08 березня 2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням [PERSON] вимушена була виїхати за кордон. Повернулася лише 25 травня 2023 року. Після повернення в Україну позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено в зв`язку з тим, що порушений строк на подання такої заяви. Позивач зазначає, що пропустила шести місячний термін звернення до нотаріуса, оскільки була вимушена виїхати за кордон, вважала, що трийняти спадщину зможе після повернення в Україну. Єдиний спосіб поновити пропущений строк на прийняття спадщини, є звернення до суду. Ухвалою судді від 23 листопада 2023 року (а.с.20) було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 15 січня 2024 року було витребувано інформацію в Першої бориспільської державної нотаріальної контори чи заводилась спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] . Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засідання представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав заяву у якій просив проводити розгляд справи без їх участі. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , від 21 грудня 2021 року (а.с.11). [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 липня 1973 року (а.с.12) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17 вересня 1978 року, де вказано, що позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.13). За час свого життя, а саме 02 серпня 1987 року [PERSON] склала заповіт, що посвідчений державним нотаріусом Бориспільською міською нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі за №2016 (а.с.14). Як вбачається зі змісту цього одностороннього правочину, [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй доньці - [PERSON] .. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 75495522 від 19 січня 2024 року, спадкова справа після смерті [PERSON] - не заводилась. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, про що зазначено в статті 1233 ЦК України. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач дійсно пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, а тому їй слід визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини строком в 60 днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Встановлено, що [PERSON] , має обґрунтовані сподівання на набуття права власності на спадкове майно. Відмова позивачу у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини призведе до невиправданого втручання у право [PERSON] , на набуття та володіння спадковим майном. Ця обставина свідчитиме про пряме порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Суд вважає, що запобігання такого порушення є додатковою підставою для задоволення позову.

Outcome: approved