Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з сім`єю з 2003 року вільно відкрито користувалися житловим будинком в [ADDRESS] , а з 2006 року, вона та її сім`я проживають в житловому будинку, в якому ніхто не жив та на який ніхто не претендував. З початку війни в Україні її чоловік був мобілізований, а [INFO] в боях за [PERSON] загинув. Вказує, що на даний час, їй стало відомо, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2005 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок зі всіма будівлями та спорудами господарського призначення, який розташований по [ADDRESS] . Вона зі своєю сім`єю продовжує на протязі 20 ти років постійно проживати в будинку. З 2011 року вона є зареєстрованою в будинку, більше 20 ти років користується земельною ділянкою, її чоловік та вона сплачували, а вона продовжує сплачувати податок за користування нею, постійно робить поточний та капітальний ремонт будинку і господарських будівель та споруд за власні кошти, тобто утримує їх в порядку, сплачує за електроенергію. Також нещодавно облаштувала будинок новими дверима та вікнами, тобто продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше ніж 10 років. Іншого житла ні вона, ні діти не мають. Зазначає, що за більше, як 20 років відкритого, безперервного володіння даним житловим будинком ніхто не пред`являв вимоги про його повернення. Їй відомо, що [PERSON] , яка вказана третьою особою, виїхала на постійне проживання до Росії. На підставі викладеного, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований в [ADDRESS] . В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила суд позов задовільнити. В судове засідання представник відповідача Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області не з`явився, однак від представника сільської ради надійшла заява, згідно якої Глибоцька селищна рада позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує, просить суд розглянути справу у відсутність представника відповідача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як вбачається з реєстру прав власності на нерухоме майно № 9767132 від 07.02.2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9767114 від 07.02.2006 року, [PERSON] на підставі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19.12.2005 року, справа № 2-894/05, є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 226 від 23 серпня 2022 року, виданої старостинським округом № 4 с. Стерче Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області, сім`я [PERSON] проживає з 2006 року в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Користується житловим будинком, земельною ділянкою та сплачують податок на землю. Згідно облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011 -2015 роки, облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2015 - 2020 роки та облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2021 - 2025 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 3631, [PERSON] з 2011 зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою зареєстровані: чоловік [PERSON] ( помер [INFO] ), син [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] . Сім`я користується земельною ділянкою, [PERSON] та [PERSON] сплачували та сплачують податок за користування земельною ділянкою та за користування електроенергією, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату податку протягом 2006-2023 р.р. [INFO] у с. Семигір`я Бахмутського району Донецької області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається з рішення Глибоцької селищної ради № 1935-39/23 від 19 жовтня 2023 року, вул. Нову в с. Стерче перейменовано на вул. Сергія Данілюка. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Вказали, що являються сусідами позивачки, яка разом зі своїм чоловіком [PERSON] з 2003 року відкрито користуються будинком, що знаходиться в [ADDRESS] , а з 2006 року позивачка разом зі своєю сім`єю почали проживати у вказаному будинку. Крім цього, свідки вказали, що третя особа [PERSON] в селі не проживає і її місцезнаходження на даний час їм не відома. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, зокрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами , які мають значення для справи, і, які повинен довести сам позивач (ч.1 ст. 81 ЦПК України), є законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суд виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Таким чином, судом встановлено, що починаючи з 2003 року позивачка [PERSON] відкрито, безперервно користується житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] , а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved