Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

[PERSON] 21 вересня 2023 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ служби у справах дітей Добромильської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що вона з відповідачем [PERSON] з 2013 по 2018 роки перебували у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . З 2018 року позивач та відповідач фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Рішенням Самбірського міськрайонного суду від 19 березня 2018 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою [PERSON] , перебуває на її повному утриманні. Судовим наказом Старосамбірського районного суду Львівської області від 9 березня 2023 року з [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина. Фактично з 2018 року відповідач не цікавиться спільною дитиною, її потребами, навчанням та здоров`ям. Тобто, [PERSON] усунувся від виконання батьківських обов`язків. Всі питання щодо виховання дитини позивачка вирішує самостійно. Тому позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його сина - [PERSON] (а.с.1-3). Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 239762 від 25 вересня 2023 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). Ухвалою судді від 27 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в загальному порядку (а.с. 23). У підготовче засідання 16 жовтня 2023 року відповідач не прибув. Ухвалою суду від 16 жовтня 2023 року підготовче засідання відкладено на 6 листопада 2023 року на 12 год. 00 хв., клопотання представника позивача адвоката Дахновського В.Т. про витребування доказів задоволено та витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості про те, чи перетинав кордон України [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Якщо перетинав, то коли, де, і чи повертався на територію України, зазначивши дати в`їзду та виїзду (а.с 31). Згідно відповіді, яка надійшла до суду 31 жовтня 2023 року [PERSON] виїхав за межі України 14 трввня 2022 року (а.с.33). Підготовче засідання, яке призначене на 6 листопада 2023 року, відкладено у зв`язку із неявкою відповідача (а.с. 37). Ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с. 50). Під час судового розгляду цивільної справи представник позивачки адвокат Дахновський В.Т. заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, на обґрунтування позиції позивачки навів доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ служби у справах дітей Добромильської міської ради, [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову, оскільки це не суперечить правам та інтересам дитини. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибула, є військовослужбовцем, надала довідку про проходження служби у м. Суми. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Самбірського міськрайонного суду Львівської області (а.с. 39, 51), у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву суду не надав. За зазначених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що неявка відповідача [PERSON] не перешкоджає розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 23 лютого 2023 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Вислухавши доводи сторін, показання свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області 18 лютого 2014 року, актовий запис № 6, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 березня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та відповідачці відновлено її дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 11). Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Добромильською міською радою Самбірського району Львівської області 30 серпня 2022 року, [PERSON] зареєструвала шлюб із гр. [PERSON] , після реєстрації шлюбу її прізвище - [PERSON] (а.с. 10). Судовим наказом Старосамбірського районного суду Львівської області від 9 березня 2023 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13). Згідно характеристики директора ОЗНЗ ЗСШ І-ІІІ ст. м. Добромиля Самбірського району Львівської області учня 4-А класу [PERSON] , мама приділяє належну увагу вихованням сина, цікавиться його навчанням; батько [PERSON] навчанням сина не цікавиться, ніколи не приходив до школи. (а.с. 15, 47). Із довідки КНП ДСР «Добромильська районна лікарня» від 7 листопада 2023 року відомо, що догляд за дитиною [PERSON] , [INFO] , догляд під час захворювання, проведення всіх профілактичних щеплень та всіх рекомендацій лікаря здійснювала мама - [PERSON] (а.с. 45). Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомо, що [PERSON] , [INFO] , перетнув кордон України 14 травня 2022 року (а.с. 33). Із акту обстеження сім`ї від 7 вересня 2023 року вбачається, що комісія вважає, що мама, [PERSON] , створила всі належні умови для проживання [PERSON] , турбується про нього, дбає про його фізичний та духовний розвиток, забезпечує необхідними матеріальними засобами. Хлопчик доглянутий, гарно спілкується з чоловіком матері, знаходить з ним спільну мову, називає «татом» (а.с. 16-18). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенні до дитини [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Добромильської міської ради від 7 вересня 2023 року № 368, відділ служби у справах дітей Добромильської міської ради вража, що доцільно позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду показали наступне. Так, свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, бабою [PERSON] , показала, що навіть, коли сторони перебували у шлюбі [PERSON] не дуже опікувався сином, а після розлучення сторін у 2028 році, взагалі усунувся від виховання сина. За весь час жодного разу його не відвідав, не телефонував, зі святами не вітав, подарунків не робив. [PERSON] зараз називає "татом" чоловіка матері, про біологічного батька дитина навіть не згадує. Свідок [PERSON] , яка є тіткою позивачки, суду показала, що дійсно, після розлучення сторін у 2018 році, вона ніколи не бачила відповідача у м. Добромилі. Свідок [PERSON] показала, що дану родину знає багато років, є хрещеною матір`ю [PERSON] . Після того, як сторони розійшлися [PERSON] жодним чином не приймає участі у житті та вихованні сина, ніколи, навіть на свята та день народження, його не вітає. Станом здоров`я, навчання не цікавиться. Хлопчик навіть не питає про батька. Вирішуючи заявлені позивачкою вимоги по суті, суд виходить з такого. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Як зазначено у ст. 15 СК України, сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу; невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Згідно зі ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (Постанова ВС від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц, Постанова ВС від 09 листопада 2020 року у справа № 753/9433/17). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. В такому разі право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у п. п. 57,58 рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці; факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Отже, при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача необхідно впевнитись не лише у невиконання батьком обов`язків щодо виховання дитини, а і встановити, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків свідомо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує нехтувати своїми батьківським обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності, а це означає, що застосовується така міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] усунувся від виховання сина, з 2018 року фактично не приймає участі у його вихованні, не піклується про стан його здоров`я, не цікавиться його успіхами,не надає допомоги на його утримання свідомо та систематично, а тому суд приходить до висновку про його ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки. Отже, позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачкою [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 1073 грн. 60 коп. (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачка при зверненні до суду не просила відшкодувати їй понесені судові витрати. Отже, враховуючи такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність, понесені позивачкою судові витрати при ухваленні рішення не відшкодовуються.

Outcome: approved