Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова\~ з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг опалення та гарячого водопостачання за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2021 року в сумі 46368 грн. 14 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідачів нарахований індекс інфляції в розмірі 2290 грн. 89 коп. та 3 % річних в сумі 1033 грн. 35 коп. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої\~статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа № 642/1161/22 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Після цього справу в порядку, передбаченому ч. 3\~ст. 14 ЦПК України, передано на розгляд судді Самсоновій О.А. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05 червня 2023 року справу прийнято до свого провадження та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач [PERSON] надав відзив, у якому зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат є безпідставними, оскільки під час дії воєнного стану їх стягнення забороняється. Також посилався на те, що після звернення позивача з позовом до суду відповідачами було сплачено заборгованість у розмірі 20210,55 грн. Та заявляв про пропуск позивачем строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період до лютого 2019 року (а.с. 46). Відповідачі до [PERSON] , [PERSON] відзив на позов не надали. Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Оганезова О.А. про передачу справи за підсудністю до Ленінського районного суду м. Харкова. Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] адвокат Оганезов О.А. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив. При цьому посилався на обставини, викладені у відзиві. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено судом, одна сторона - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" надавала другій стороні - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як споживачам послуг за адресою: [ADDRESS] послуги з теплопостачання централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялись та частково оплатили. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідачі мали оплачувати одержані ними послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідачі період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2021 року отримані послуги в повному обсязі не оплачували. У зв`язку з цим за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 46368 грн. 14 коп. При цьому суд відхиляє посилання відповідача та його представника на часткове погашення вказаної заборгованості. Так, платежі, здійснені відповідачами за квитанціями від 12 жовтня 2021 року, 13 листопада 2021 року, позивачем при розрахунку заборгованості враховано (а.с. 49, 51). Та обставина, що кошти за вказаними платежами надійшли на рахунок позивача не в день здійснення платежу, а пізніше, не свідчить про те, що це інші платежі, ніж ті, що зазначені позивачем в розрахунку. Інші платежі, які здійснені за фіскальними чеками та квитанціями від 27 грудня 2021 року на суму 1641 грн., від 22 вересня 2022 року на суму 1000 грн., від 27 грудня 2021 року на суму 2000 грн., від 02 вересня 2022 року на суму 1000 грн., від 30 грудня 2022 року на суму 2200 грн., від 26 червня 2023 року на суму 1125,23 грн., від 29 жовтня 2022 року на суму 2000 грн., від 28 січня 2023 року на суму 2244 грн. 32 коп., не містять інформації, що вони здійснені саме в рахунок погашення заборгованості, що виникла станом на 31 грудня 2021 року, а не в рахунок поточних платежів. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Станом на 31 грудня 2021 року борг відповідачів за послуги опалення та гарячого водопостачання становить 46368 грн. 14 коп., інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг у розмірі 2290 грн. 89 коп. та 3 % річних в сумі 1033 грн. 35 коп. Суд також відхиляє доводи представника відповідача на заборону нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат з наступних підстав. Згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 « Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог\~Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). Вказана постанова застосовується з 24 лютого 2022 року. Позивачем же нараховано 3% річних та інфляційні втрати за період до 31 грудня 2021 року включно, тобто до введення в Україні воєнного стану. Крім того, обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми встановлений ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка має вищу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України. Тому суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат позивача. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності при вирішенні спору. Вирішуючи вказану заяву, суд встановив, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів 10 лютого 2022 року. При цьому позивач просить стягнути заборгованість за надані позивачем послуги за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2021 року. Протягом вказаного періоду відповідачі здійснювали платежі в розмірі, що перевищує нараховану за відповідний місяць заборгованість. Так, у період з червня по вересень 2021 року нарахування становить 0 грн. за кожен місяць. За цей же період відповідачі сплатили 344 грн. у червні, 676 грн. у липні, 1000 грн. у серпні, 200 грн. у вересні 2021 року. Крім того, у жовтні 2021 року заборгованість нарахована у розмірі 286 грн. 48 коп. Відповідачами ж сплачено 5000 грн. У листопаді 2021 року заборгованість нарахована у розмірі 1640 грн. 19 коп. Відповідачами в цей період сплачено 2405 грн. Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Здійснюючи платежі в розмірі, що перевищує місячний платіж, відповідачі фактично оплачували частину заборгованості, що свідчить про визнання ними такої заборгованості. Такими діями відповідачів перебіг позовної давності переривався, після чого починався заново. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності. Підстави для застосування давності відсутні. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть\~ солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачів, які проживають та/або зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] , на користь позивача: заборгованість за надання послуг опалення та гарячого водопостачання за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2021 року в сумі 46368 грн. 14 коп., нарахований індекс інфляції в розмірі 2290 грн. 89 коп. та 3 % річних в сумі 1033 грн. 35 коп., а всього 49693 грн. 38 коп. - солідарно. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн. Оскільки позов судом задоволено в повному обсязі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідачів на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України\~ підлягає стягненню на відшкодування понесених судових витрат 2481 грн 00 коп., тобто по 827 грн. 00 коп. з кожного з відповідачів (2481 грн. 00 коп. / 3 = 827 грн. 00 коп.) \~ \~ \~ \~

Outcome: approved