Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 16.10.2023 року в інтересах позивача [PERSON] до суду звернувся адвокат Петров В.С. з позовом до відповідача, в якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб, що був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі, актовий запис № 488 від 12.03.1977 року. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І. від 09.11.2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси. Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024 року головуючим у справі обрано суддю Васильків О.В. Ухвалою від 15.01.2024 року провадження у справі відкрито. 14.02.2024 року позивачем подано заяву, в якій він позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без його участі та розірвати шлюб. 14.02.2024 року від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач повністю визнає заявлені позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову за її відсутності. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 12.03.1977 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого спільних дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено з 2000 року, сторони проживають окремо. Спорів щодо спільного майна немає. Відповідач [PERSON] в заяві від 14.02.2024 року позовні вимоги визнав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] 12.03.1977 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №488, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого повторно Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) /а.с.4/. Від шлюбу сторони дітей не мають. На теперішній час сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинено з 2000 року, спору щодо поділу спільного майна не заявлено. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved