Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

З Октябрського районного суду м. Полтави на підставі ухвали від 18.05.2023 надійшла позовна заява Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , якою позивач просить стягнути за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2013 по 31.01.2021 в розмірі 32843,37 грн.; за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2013 по с31.01.2021 у розмірі 24755,45 грн.; інфляційні витрати в розмірі 2973,98 грн.; 3% річних від простроченої суми 1291,58 грн.., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення, шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідачі свого обов`язку щодо сплати за надані послуги своєчасно та в повному обсязі не здійснюють, у зв`язку з чим, мають перед позивачем заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 61864 грн. 38 коп., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2013 по 31.01.2021 у розмірі 32843 грн. 37 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2013 по 31.01.2021 у розмірі 24755 грн. 45 коп.; інфляційні витрати у розмірі 2973 грн. 98 коп.; три відсотки річних у розмірі 1291 грн. 58 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення в загальному розмірі 61864 грн. 38 коп. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Косінцева К.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги надійшов відзив на позов, яким просить застосувати наслідки спливу позовної давності щодо основної та додаткових вимог про стягнення з відповідачів; відмовити у задоволенні позовних вимог КП «Харківводоканал» у повному обсязі та стягнути з КП «Харківводоканал» на користь відповідача [PERSON] 5000,00 грн. в якості витрат на правову допомогу. Також просив розглянути справу за відсутності відповідачів та їх представника. Від представника\~позивача надійшла\~відповідь на\~відзив,\~в якій\~щодо застосування\~позовної давності\~зазначено,\~що за\~загальними правилами\~ЦК України\~зі спливом\~позовної давності,\~навіть за\~наявності рішення\~суду про\~відмову в\~позові з\~підстави пропущення\~позовної давності,\~зобов`язання\~не припиняється.\~Відповідачами частково\~здійснювалися оплати\~за послуги\~з централізованого\~водопостачання та\~з централізованого\~водовідведення у\~серпні 2014\~у сумі\~200,00\~грн,\~у листопаді\~2014\~у сумі\~251,36\~та у\~лютому 2015\~у сумі\~251,36\~грн Враховуючи\~вищевказане,\~перебіг позовної\~давності за\~вимогами про\~стягнення заборгованості\~з оплати\~житлово-комунальних\~послуг переривається\~у разі\~часткового погашення\~боржником відповідної\~заборгованості. Нарахування інфляційних\~втрат на\~суму боргу\~та 3\~%\~річних входять\~до складу\~грошового зобов`язання\~і є\~особливою мірою\~відповідальності боржника\~(спеціальний\~вид цивільно-правової\~відповідальності)\~за прострочення\~грошового зобов`язання,\~оскільки виступають\~способом захисту\~майнового права\~та інтересу,\~який полягає\~у відшкодуванні\~матеріальних втрат\~(збитків)\~кредитора від\~знецінення грошових\~коштів внаслідок\~інфляційних процесів\~та отримання\~компенсації (плати)\~від боржника\~за користування\~утримуваними ним\~грошовими коштами,\~належними до\~сплати кредиторові.\~Стосовно витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~КП «Харківводоканал»\~не погоджується\~із зазначеною\~представником відповідача\~сумою витрат\~на професійну\~правничу допомогу,\~із підстав\~її надуманості,\~а також\~невідповідністю та\~неспіврозмірністю із\~реальністю таких\~витрат. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Просить позовні вимоги Комунального підприємства Харківводоканал до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задовольнити в повному обсязі; відмовити в задоволенні стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката Косінцева К.В. відповідно до Договору про надання правової допомоги від 08.02.2022. в зв`язку з недоведеністю; судові витрати покласти на відповідачів. В призначене судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача Карнаушенко Т.М., що діє на підставі довіреності, про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Про проведення розгляду справи за відсутності сторони відповідача представник відповідача [PERSON] адвокат Косінцев К.В. просив у відзиві на позов. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . У КП «Харківводоканал» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] що свідчить про надання позивачем відповідачам послуг з централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з положеннями п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24 червня 2004 року та п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Згідно зі ст. 68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10 січня 2002 року закріплено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Судовим розглядом встановлено, що відповідачі, в порушення зазначених вище вимог закону, оплату за надані послуги здійснюють несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим, мають перед позивачем заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2013 по 31.01.2021 в розмірі 32843,37 грн.; за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2013 по 31.01.2021 у розмірі 24755,45 грн.. Відповідачі в своєму відзиві на позовну заяву зазначили, що вимоги позивача за період з серпня 2013 року по березень 2018 року знаходяться за межами строку загальної позовної давності та просили суд застосувати до нарахованої заборгованості строк позовної давності. Відповідно до ст. 256ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Враховуючи, що загальний строк позовної давності встановлений у три роки, тому в даному випадку позовна давність, в межах якої підлягає стягненню заборгованість, буде визначатись з часу звернення позивача до суду із даним позовом 07.04.2021, а тому період за який підлягає стягнення заборгованості з відповідачів, становить з квітня 2018 року по січень 2021 року Враховуючи викладене, стягненню з відповідачів підлягає сума заборгованості за період з 01.04.2018 по 31.01.2021 за надані послуги з централізованого водопостачання в сумі 17462 грн. 87 коп. та з централізованого водовідведення в сумі 13246 грн. 27 коп. В частині позовних вимог про стягнення з відповідачів боргу за надані послуги з централізованого водовідведення та з централізованого водопостачання за період з серпня 2013 року по березень 2018 року, у задоволенні позову належить відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Окрім того, у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади І галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. У зв`язку\~із простроченням\~відповідачами сплати\~комунальних послуг,\~вимога позивача\~щодо стягнення\~з останніх\~інфляційних витрат\~підлягає задоволенню\~в межах\~задоволених позовних\~вимог з\~квітня 2018\~року по\~31\~січня\~2021\~року в\~розмірі 2952 грн.\~60\~коп.,\~три відсотки\~річних у\~сумі 1286\~ грн.\~48\~коп. є законною та обґрунтованою. Щодо судових витрат на правову допомогу, які заявили сторони, суд виходить з наступного. Нормами процесуального законодавства ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, що включають витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Пунктом 3.2Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Варто зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18. Представник відповідача Резванової В.В. просив стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Посилається на те, що відповідачу надана правнича допомога відповідно до договору про надання правової допомоги від 08.02.2022, укладеного між адвокатом Косінцевим К.В. та Резвановою В.В. ( т. 2 а.с.52-53), додатком до Договору про надання правової допомоги від 08.02.2022, де сторони домовились, що вартість послу (гонорар) адвоката становить 5000,00 грн у справі № 645/2226/21, а оплата послуг адвоката здійснюється у десятиденний строк з дня прийняття рішення у вказаній справі. З наданого детального опису робіт за правову допомогу зазначені типи послуг надані клієнту: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин 1000,00 грн.; правовий аналіз матеріалів справи та узгодження правової позиції з клієнтом 1000,00 грн.; підготовка процесуальних документів, а саме складання відзиву на позовну заяву до суду 3000,00 грн.. Врахувавши складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також враховуючи заперечення іншої сторони щодо обґрунтованості розміру зазначених витрат, враховуючи часткове задоволення позову та відповідно покладення на сторони судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог, дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з позивача на користь відповідача - 3000 грн. Суд вважає, що саме такий розмір витрат на професійну правову ( правничу) допомогу сторонам відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі. Європейський суд з прав людини та Верховний Суд завжди наголошували, що визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності витрат на адвоката (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України»), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19). При цьому правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. У разі ж, коли сторона у справі вчиняє якусь процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення сторонніх цілей (введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним (позиція, висловлена Верховним Судом у постановах від 12.08.2019 р. у справі № 905/945/18, від 16.10.2019 р. у справі № 906/936/18 та від 06.05.2021 р. у справі № 910/6116/20, від 24.01.2022 р. у справі № 911/2737/17). Отже, охоронюваний законодавством баланс між сторонами спору має на меті забезпечити збереження майнових прав та інтересів сторони, яка потерпає від фінансових збитків, при цьому забезпечуючи право на стягнення судових витрат з позивача в передбачених законом випадках та у разі настання певних умов. За наслідками розгляду справи судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 6525 від 26.03.2021, під час звернення до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідачів на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 1282,36 грн. - пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial