Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

07 грудня 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції в м. Одеса 24 грудня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис №2320. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що з 24 грудня 2015 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, що підтверджується повторним Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено актовий запис №2320. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Під час перебування у шлюбних відносинах у позивача та відповідача народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 03 серпня 2016 року, серії [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №7055. Наразі спільний син сторін проживає разом із позивачкою. Позивач зазначає, що на даний час між позивачкою та відповідачем фактично припинені шлюбні стосунки, вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з лютого 2021 року. Намірів відновлювати шлюбні відносини сторони не мають, оскільки вже тривалий час кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів подружжя, наявність різних поглядів на життя і виховання дитини, відсутність взаєморозуміння. Подальше спільне життя суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Ухвалою судді від 11.12.2023 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з ненаданням доказів сплати судового збору. На виконання вимог даної ухвали, 11 грудня 2023 року представником позивача надано на адресу суду квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою судді\~від 12.12.2023\~року відкрито\~провадження по\~справі та\~призначено розгляд\~даної\~справи у\~відкритому\~судовому\~засіданні в\~порядку\~спрощеного\~позовного провадження\~\~на\~ 15.01.2024 року о 12 год. 30 хв.\~ Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилися. 14 лютого 2024 року від представника позивача [PERSON] до канцелярії суду надала заява, в якій вона просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. 14 лютого 2024 року від представника відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача та його представника. Повідомляє, що відповідач не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2015 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, що підтверджується повторним Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено актовий запис №2320. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 03 серпня 2016 року, серії [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №7055. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена\~Конституцією України\~охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] , й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). У відповідності з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору за подання позову в частині розірвання шлюбу у розмірі 1073,60 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved