Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

12.10.2023 року адвокат Ігнатов Дмитро Іванович, який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВТ № 1032111 від 24.09.2023 року, в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 22 серпня 1987 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 10.10.2023 року Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (актовий запис від 22.08.1987 року № 530). Наразі сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Позов зумовлений тим, що між сторонами не досягнуто взаємної згоди щодо розлучення. Примирення вважає неможливим і просить суд строк на примирення подружжя не надавати. Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 20.12.2023 року відкрив спрощене позовне провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідачці був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, проте 27.02.2024 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують і просять задовольнити, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки вона суд не сповістила. У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відзиву на позовну заяву відповідачкою подано не було. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, заочно у відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, проти чого позивач та його представник не заперечують. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Єнакіївським МВ УМВС України в Донецькій області 06.12.1996 року (арк. с. 6-7). З довідки від 18.04.2018 року № 0000517554 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, вбачається, що фактичне місце проживання/перебування [PERSON] : [ADDRESS] (арк. с. 8). Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 10.10.2023 року, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 22.08.1987 року був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Ворошиловського району м. Донецька, актовий запис № 530. [PERSON] після одруження змінила прізвище на « [PERSON] » (арк. с. 9). Сімейне життя не склалося, сторони подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть. Позивач переконан, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України\~(надалі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, що узгоджується з правовим висновком в постанові Верховного Суду від 11.06.2019 року № 605/434/18. З огляду на вищенаведені правові норми та подані до суду докази, суд ураховує що між подружжям відсутні взаємодопомога та підтримка, що є правовою основою шлюбу, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам [PERSON] , що від відповідачки заперечень на позов не надійшло та вважає, що шлюб між позивачем та відповідачкою слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України\~ документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1\~073,60 грн, сплата якого підтверджується квитанцією про сплату № 7855-7806-0846-9641 від 25.10.2023 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved