Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна 12 жовтня 2004 року на підставі постанови виконавчої служби № 255/15 від 16 лютого 2004 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] щодо власника [PERSON] . Згідно листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 01 серпня 2023 року згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень у Відділі виконавчі провадження боржником за якими є [PERSON] на примусовому виконанні не перебувають. Оскільки позивач не є боржником у виконавчому провадженні, в межах якого було накладено арешт на його квартиру, просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року прийнято заяву про уточнення позовних вимог у цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 7, 8, 9, 13-14). Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна 12 жовтня 2004 року на підставі постанови виконавчої служби № 255/15 від 16 лютого 2004 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] щодо власника [PERSON] (а.с. 6). Згідно листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 01 серпня 2023 року згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень у Відділі виконавчі провадження боржником за якими є [PERSON] на примусовому виконанні не перебувають (а.с. 12). Позивач просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він не є боржником у виконавчому провадженні, в межах якого було накладено арешт на його квартиру. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень. Представник третьої особи скористався своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову, в яких зазначено, що стосовно позивача виконавче провадження станом на 28 липня 2023 року на виконанні у відділі не перебувало. Оскільки [PERSON] не був власником квартири, помилково накладений арешт на квартиру (а.с. 35-39). Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. Щодо виключення із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідного запису із реєстраційним номером обтяження 13714968, суд вважає таке. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 затверджений Порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі - Порядок № 830). Згідно з пунктами 24,25,27 Порядку № 830 відомості про припинення обтяження реєструються на підставі судового рішення або заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день прийняття заяви до розгляду реєстратором або у день надходження судового рішення до електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, але не раніше дня набрання таким рішенням законної сили. Реєстратор відмовляє у внесенні запису до Реєстру про припинення обтяження в разі, коли: заява не відповідає вимогам, установленим пунктом 6 цього Порядку, або заява подана неналежному суб`єкту, що наділений повноваженнями реєстратора; відомості, що містяться в заяві, не відповідають відомостям, що наявні в Реєстрі; з Єдиного державного реєстру судових рішень не отримано примірник рішення суду в електронній формі або відсутня інформація про набрання ним законної сили - у разі подання заяви боржником чи особою, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження. Отже, за положеннями зазначених норм виключення запису з Реєстру здійснюється на підставі судового рішення. Тому вимоги про виключення із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідного запису із реєстраційним номером обтяження 13714968 є передчасними. Оскільки позивач не є боржником у виконавчому провадженні, в межах якого було накладено арешт на його квартиру, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог по цій справі частково: зняти арешт з квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , накладений на підставі постанови державного виконавця Зорі А.С. відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 601809 від 16 лютого 2004 року, реєстратор - Десята київська державна нотаріальна контора, реєстраційний номер обтяження 1371468. В решті вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 073,60 грн відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 1 073,60 грн.

Outcome: partial