Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно\~- земельну ділянку, що розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами села Загнітків, площею 1.78 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД №084726, вказуючи, що ця земельна ділянка належала його бабі [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач являється спадкоємцем за законом після померлої та прийняв спадщину, проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу державного акту на право власності на землю, який було втрачено. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В підготовче засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник Кодимської міської ради Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов у повному обсязі та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Відповідно до положень ч.4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4\~ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом,\~спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.78 га, розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами села Загнітків, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД №084726, виданим 20.04.2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.12.1981 року, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24.07.1977 року, запису акту про народження №80 від 03.09.1957 року встановлено, що позивач [PERSON] є внуком [PERSON] , яка померла [INFO] , і відповідно спадкоємцем за законом. Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №90/02-14 від 15.02.2024 року вбачається, що [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття ним спадщини та заведена спадкова справа №249/2022. Ця обставина вказує на те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Судом встановлено, що державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Ця обставина підтверджується листом нотаріуса №444/02-14 від 29.08.2023 року. В змісті позовної заяви позивачем зазначено, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД №084726, виданий Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області на ім`я [PERSON] було втрачено. В абзаці 2 пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7\~зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до абз.3 п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19, вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, належним способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкодавець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада. Враховуючи, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права власності на спадкове майно підлягає судовому розгляду. Відповідно до\~ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.4\~ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Outcome: approved