Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за обслуговування будинку та прибудинкової території. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСББ «Лісовий» відповідно до статуту створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Протоколом №1-19 «Підсумків проведення письмового опитування» від 30.04.2019 затверджено рішення про те, що розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території з 01.05.2019 становлять 5,57 грн. з 1 кв.м. загальної площі та перший поверх 4,80 грн. з 1 кв.м. загальної площі квартири. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] загальною площею 92,60 кв.м., житловою площею 47,20 кв.м., згідно Свідоцтва про право власності на квартиру серії [NUMBER] від 12.03.2002, що видано на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 01.03.2002 №278-С/КІ. Позивач фактично надав послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території і квартири відповідача, яка користувалася вказаними послугами. Проте, відповідач свої зобов`язання по сплаті поточних платежів за обслуговування будинку та прибудинкової території повністю не виконує. У зв`язку з чим, у відповідача за період з 01.01.2020 по 30.09.2023 перед позивачем виникла заборгованість, що станом на 30.09.2023 складає 7223,00 грн., а також 3 % річних за вказаний період в розмірі 216,72 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті послуг за обслуговування будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2020 по 30.09.2023 у розмірі 7223,00 грн., 3% річних за період з 01.01.2020 по 30.09.2023 в розмірі 216,72 грн. та здійснити розподіл судових витрат. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 02.11.2023 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем [PERSON] подано до суду заяву, відповідно до якої, остання позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Вказує, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] загальною площею 38.4 кв.м. Проте, позивачем нарахована заборгованість за надані послуги, виходячи із загальної площі - 92,6 кв.м. Після зміни у розмірі площі квартири, відповідач повідомила керівника ОСББ «Лісовий», а також - зверталася з проханням про здійснення перерахунку з підстав зміни площі. Враховуючи змінений розмір площі квартири відповідача та проведені нею оплати, заборгованість перед позивачем відсутня. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розгляд справи проводити у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у заяві. Вислухавши вступне слово, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що утримання будинків та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , здійснює безпосередньо позивач. Як встановлено судом і вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Вказаний будинок перебуває на балансі ОСББ «Лісовий». З відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 19.06.2020 №213164683, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 38,4 кв.м., житлова площа 11.4 кв.м. (а.с.47). Згідно зі ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі ст. 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями, які викладені у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно положення Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами, створюється об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 року № 2866, співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Обов`язок споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території випливає і з положень ст. 162 Житлового кодексу України, пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що власники квартир, приміщень, що не обладнані приладами обліку, зобов`язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об`єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об`єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Згідно ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», до виключної компетенції загальних зборів членів об`єднання відноситься: визначення розмірів внесків та платежів членами об`єднання. Пунктом 1 розділу II Статуту ОСББ «Лісовий» визначено, що метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майно будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Відповідно до протоколу № 1-19 «Підсумків проведення письмового опитування» від 30 квітня 2019 року, затверджено рішення про розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території з 01.05.2019 року в сумі 5,57 грн. за 1 кв. м. загальної площі та перший поверх 4,80 грн. з 1 кв. м. загальної площі квартири. Утримання будинку та прибудинкової території забезпечується ОСББ та відповідними підприємствами - виконавцями послуг на підставі договорів з ОСББ. При визначенні розміру внесків виходять з витрат на утримання, передбачених кошторисом ОСББ, який відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» затверджується Загальними зборами. Позивач на підтвердження позовних вимог, надав розрахунок заборгованості у розмірі 7223,00 грн. по особовому рахунку № [NUMBER] за житлово - комунальні послуги по [ADDRESS] у період з січня 2020 року по вересень 2023 рік, з розрахунку загальної площі квартири відповідача - 92,6 кв.м., проте суд вказаний розрахунок приймає критично, виходячи з наступного. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 19.06.2020 № 213164683 (а.с.47), відповідач [PERSON] у період з 12.03.2002 по 15.06.2020 була власником квартири [ADDRESS] загальної площі 92,6 кв.м., а з 16.06.2020 у власності відповідача наявна квартира, але загальним розміром площі - 38,4 кв.м. Відповідно до розрахунку позивача (а.с.24-25), розмір боргу станом на травень 2020 року складав 4333,80 грн., який відповідачем сплачено, про що вказано самим позивачем у наданому розрахунку. З червня 2020 року і по вереснь 2023 року позивач нарахував розмір наданих послуг, виходячи з загального розміру площі квартири, яка вдвічі перевищує фактичну загальну площу квартири, власником якої є відповідач з 16.06.2020. З урахуванням вищенаведених норм та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] немає заборгованості перед позивачем за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території і квартири [ADDRESS] у період з 01.01.2020 по 30.09.2023, а наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає обставинам справи та спростовується письмовими матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи висновок суду про відсутність заборгованості у відповідача на момент подачі позову до суду, вказане виключає правову підставу для стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 216,72 грн. в порядку ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Щодо судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи висновок суду про відмову у задвооленні позвоних вимог, судові витрати покладаються на сторону позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed