Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивач ОСББ «Прип`ять-30» звернувся до суду з позовом з вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості з внеску на утримання багатоквартирного будинку у розмірі 17 723,58 грн.; втрати від інфляції - 4 394,14 грн.; 3 % річних - 1 150,57 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено про те, що відповідач [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2008 є власником частини квартири [ADDRESS] , а отже і співвласником ОСББ «Прип`ять-30». 01.06.2023 Протоколом № 2 Зборів Уповноважених представників та членів правління ОСББ «Прип`ять-30» було прийнято рішення з приводу затвердження оновленого Кошторису 2023/2024 у зв`язку із підвищенням вартості вивозу ТПВ, підвищення тарифу на електричну енергію. Згідно оновленого Кошторису тариф внесків співвласників 1 поверху залишився 6 грн.50 коп. за квадратний метр квартири, тариф для 2-9 поверхів 7 грн. за кв.м квартири. Відповідач, як власник квартири [ADDRESS] через несплату внесків з управління багатоквартирним будинком наносить серйозну шкоду інтересам інших співвласників оскільки наявність у неї значної заборгованості ускладнює реалізацію мети ОСББ - належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом. Станом на день подання даного позову за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати внеску на утримання багатоквартирного будинку в сумі 17 723,58 грн. за період з 01.01.2020 по 01.10.2023. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 08.11.2023 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому остання належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2008 є власником частини квартири [ADDRESS] , а отже і співвласником ОСББ «Прип`ять-30». Судом встановлено, що ОСББ «Прип`ять-30» створено співвласниками багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та зареєстровано 30.05.2016, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. ОСББ «ПРИП`ЯТЬ-30» діє на підставі Статуту, у відповідності до якого Об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Статуту ОСББ «Прип`ять-30» метою створення об`єднання забезпечення реалізації прав свівласників будинку на володіння та користування спільним майном співвласників; забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території; сприяння співвласниками будинку в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками будинку своїх зобов`язань пов`язаних з діяльністю об`єднання. Протоколом № 2 зборів уповноважених представників та членів правління ОСББ «Прип`ять-30» від 01.06.2023 було прийнято рішення з приводу затвердження основного Кошторису 2023/2024 роки, згідно якого тариф внесків співвласників 1 поверху залишився 6 грн.50 коп. за кв.метр, тариф для 2-9 поверхів - 7 грн. Відповідно до розрахунку по внесках на утримання будинку та прибудинкової території по особовому рахунку № [NUMBER] по квартирі [ADDRESS] , заборгованість відповідача з 01.01.2020 року по 01.11.2023 року складає 17 723,58 грн. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. Відповідно до ст.15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний: своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об"єднання має право відповідно до законодавства та статут об"єднання: виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у том числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати для виконання статутних завдань господарче забезпечення діяльності об"єднання в порядку, визначеному законом; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень свої обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об"єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласник; відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об"єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. З метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, в яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на управління багатоквартирним будинком внески і платежі визначаються у розмірах, затверджених загальними зборами об`єднання, але не більше встановленого згідно із законодавством граничного розміру відповідних витрат. Відповідно до п.1.10 Статуту ОСББ «Прип`ять-30», метою створення об`єднання є одержання прибутку длявого розподілу між співвласниками будинку. Згідно з п.4.9 Статуту ОСББ «Прип`ять-30» до виключної компетенції загальних зборів ОСББ належить серед інших затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісно власності спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 385 ЦК України, власники квартир нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку для забезпечення експлуатації такого будинку, користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Правові та організаційні засади створення, функціонування та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку регулюється ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для стягнення з відповідачів заборгованості, а тому суд вважає позов ОСББ «Прип`ять-30» підставним та обґрунтованим, а тому таким, що підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] який є власником кв. [ADDRESS] , не виконує належним чином свої зобов`язання та має заборгованість перед позивачем по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 17 723,58 грн., що підтверджується довідкою про нарахування заборгованості наданою позивачем. Відтак, з відповідача належить стягнути вказану суму заборгованості, інфляційні втрати в розмірі 4 394,14 грн., 3 % річних в розмірі 1 150,57 грн., а всього 23 268,29 грн. Щодо розміру витрат на правову допомогу, які підлягають до компенсації відповідачами, суд зазначає наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір (угоду) про надання правової допомоги від 11.10.2023, додаткову угоду №5 до договору (угоди) про надання правничої допомоги від 11.10.2023, цивільно-правовий договір № 1/10/23 від 11.10.2023, Акт приймання-передачі виконаних робіт від 20.10.2023, платіжну інструкцію № 1760 про сплату позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 3200 грн. При цьому, щодо суми витрат заявлених до стягнення суд вказує наступне. Суд вважає розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3 200 грн. завищеним, таким, що не відповідає складності справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), часу та обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи та виконані роботи, а також те, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу і стягнення з відповідачів на користь позивача суми витрат у розмірі 2 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2 684 грн.

Outcome: partial