Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Позивач зазначив, що 22.03.2023р. передав директору АН «Новатор» Літвішко Л.М., як представнику відповідача, 1 000 доларів США авансового платежу за купівлю квартири [ADDRESS] , але в подальшому договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був через те, що позивач не мав необхідної суми коштів для сплати вартості квартири. Вважаючи передану суму авансом, просить стягнути її з відповідача разом із судовими витратами. Відповідач відзив не подав, в судовому засіданні позов не визнав, пояснивщи, що є власником цієї квартири, і її продаж не відбувся з вини позивача, в якого не було грошей, хоча дату укладення договору купівлі-продажу на прохання позивача він неодноразово відкладав. Отриману суму вважає завдатком, який повертати не повинен. Суд, вислухавши учасників процесу, встановив такі факти та відповідні ім правовідносини. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.12-13). Згідно акту приймання грошових коштів (завдатку) за об`єкт нерухомого майна від 22.03.2023р., за умовами якого позивач як покупець передав, а [PERSON] від імені відповідача прийняла грошові кошти (завдаток) в розмірі 1 000 доларів США (а.с.20). За рахунок цих коштів у цій квартирі мав бути зроблений ремонт. Укладення договору купівлі-продажу основного договору купівлі-продажу мало відбутися не пізніше 18.04.2023р. Договір купівлі-продажу квартири між сторонами не укладений. Зазначені обставини сторони не спростовують, але між ними між ними виник спір з приводу того, що позивач, вважаючи 1 000 доларів США авансом, просить її стягнути з відповідача, а відповідач заперечує, вказуючи, що це завдаток, про що прямо зазначено в акті приймання грошових коштів, а завдаток поверненню не підлягає. Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої, третьої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому для попереднього договору, поряд з іншими його умовами, повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. На відміну від завдатку, аванс це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання. Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, а також висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19, від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14-ц (провадження № 61-6475св20) та від 08 квітня 2021 року у справі № 640/19696/17 (провадження № 61-2624св20). Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства, між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума 1 000 доларів США є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком. Тому позов слід задовольнити. Понесені позивачем судові витрати в сумі 1 073грн 60коп згідно квитанції (а.с.1) стягнути з відповідача.

Outcome: approved