Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном. Позовну заяву мотивує тим, що [PERSON] проживає та зареєстрована [ADDRESS] . Відповідач, що проживає у квартирі [ADDRESS] за вищевказаною адресою збудував перегородку, що складається із металевої стінки з дверима на площі загального користування коридорі. Позивачка зверталася до Відповідача з приводу знесення вказаної перегородки. Позивачка зверталася до Державної інспекції архітектури та містобудування України з цього питання, але отримала відповідь, що порушення зазначені у зверненні не відносяться до їх компетенції. Таким чином позивач просить суд ухвалити рішення згідно якого, зобов`язати Відповідача демонтувати додаткову зовнішню стіну квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Судові витрати просила покласти на відповідача. Ухвалою судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідач відзиву на позов не надав. Інші заяви по суті справи та клопотання від учасників справи не надходили. Ухвалою судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 14 грудня 2023 року справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні Позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просили позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. В задоволенні позову просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення Позивача її представника та представника Відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до довідки виданої Житловим відділом департаменту економічного розвитку та ресурсів Сектору з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 20-11/1779 від 05.05.2023 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 8). Документів, які б підтверджували право власності на вищевказану квартиру Позивачем не подано. Суду, як доказ подано копію листа державної інспекції архітектури та містобудування України (а.с. 9-10) відповідно до якого, Позивач звернулася на гарячу лінію ДІАМ 17.03.2023 за номером Д/557/08-23 щодо вжиття заходів до сусідів заявниці, що мешкають за адресою: [ADDRESS] знести незаконно встановлений тамбур. Відповідь вмотивована тим, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положенням «про Державну інспекцію архітектури та містобудування України» державна інспекція архітектури та містобудування України (ДІАМ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Основним завданням ДІАМ є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме: здійснення в межах повноважень, визначених законом, державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням замовниками, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, архітекторами та іншими проектувальниками, підрядниками, експертами, експертними організаціями та відповідальними виконавцями робіт, інженерами-консультантами, власниками будівель та лінійних споруд вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Також посилаючись на інші норми законодавства ДІАМ вважає звернення Позивача не містить питань, які відносяться до повноважень ДІАМ. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглядаючи справу на підставі наданих сторонами доказів в межах позовних вимог, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено порушення його права з боку відповідача. В задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~1) у разі задоволення позову - на відповідача;\~2) у разі відмови в позові - на позивача;\~3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити, судові витрати позивача покладаються на нього та не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: dismissed