Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просив стягнути з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) заборгованість за договором позики від 13.08.2018 року у розмірі 40000 грн. на повернення позики, проценти за користування позикою у розмірі 74864 грн., 3% річних за порушення грошового зобов`язання у розмірі 5040 грн., втрати від інфляції у розмірі 20857 грн., а також 1407,62 грн. у відшкодування сплаченого судового збору. Мотивував позов тим, що 13.08.2018 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого я надав у борг відповідачеві кошти у сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 коп. для ремонту кімнати. На підтвердження укладання договору позики 13.08.2018 року відповідачем була написана розписка про отримання коштів, якою [PERSON] засвідчив отримання грошових коштів в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 коп. та взяв на себе зобов`язання повернути їх не пізніше 13 серпня 2019 року. Зазначеною розпискою передбачена щомісячна виплата відповідачем 3% від суми позики. У вказаний в розписці строк відповідач борг не повернув. Проценти також не виплачував. На прохання про добровільне повернення боргу відповідач не відповідає і не реагує. Відповідно до розрахунку, доданого до позовної заяви, заборгованість [PERSON] перед [PERSON] , станом на 26.10.2023 року, з урахуванням відсотків за користування позиченими коштами, 3% річних та втрат від інфляції, складає 140762 (сто сорок тисяч сімсот шістдесят два) грн. 00 коп., в тому числі: 1.Сума боргу за розпискою складає 40000 (сорок тисяч) грн. 00 грн. 2.Сума за користування позиченими коштами у розмірі 3% від суми займу щомісяця складає 74864 (сімдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят чотири) грн. 51 коп. 3.3% річних складають 5040 (п`ять тисяч сорок) грн. 00 коп. 4.Втрати від інфляції складають 20857 (двадцять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн. 49 коп. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом, позивач змушений звернутися до суду. Судом встановлено, що 13.08.2018 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач надав у борг відповідачеві кошти у сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 коп. для ремонту кімнати. На підтвердження укладання договору позики 13.08.2018 року відповідачем була написана розписка про отримання коштів, якою [PERSON] засвідчив отримання грошових коштів в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 коп. та взяв на себе зобов`язання повернути їх не пізніше 13 серпня 2019 року. Зазначеною розпискою передбачена щомісячна виплата відповідачем 3% від суми позики за користування позикою. У вказаний в розписці строк відповідач борг не повернув. Проценти також не виплачував. На прохання про добровільне повернення боргу відповідач не відповідає і не реагує. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, доданого до позовної заяви, заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 26.10.2023 року за договором позики від 13.08.2018 року становить у розмірі 40000 грн. на повернення позики, 3% річних за порушення грошового зобов`язання у розмірі 5040 грн., втрати від інфляції у розмірі 20857 грн. Також в розрахунку вказано проценти за користування позикою у розмірі всього 74864,51 грн. з 14.08.2018 року по 26.10.2023 року. Але цей розрахунок частково не відповідає умовам договору і правовим позиціям Великої Палати ВС у постанові від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц в якій встановлено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. Строк кредитування по договору сплив 13.08.2019 року, але до 13.08.2019 року 40000 грн. не було повернуто відповідачем позивачу і після вказаної дати право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється. До 13.08.2019 року проценти за користування позикою становлять 1200 грн. з розрахунку 3 вісотки від суми позики за кожен місяць. А тому, позов слід задоволити частково та стягнути з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) заборгованість за договором позики від 13.08.2018 року у розмірі 40000 грн. на повернення позики, проценти за користування позикою у розмірі 1200 грн., 3% річних за порушення грошового зобов`язання у розмірі 5040 грн., втрати від інфляції у розмірі 20857 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено на суму 69097 грн., а тому слід з відповідача на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 671,01 грн.

Outcome: approved