Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У вересні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 21.04.2016 року вона прийнята на роботу в ПАТ «Українська залізниця». Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року № 938 змінено тип ПАТ «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано в АТ «Українська залізниця». Відповідно до наказу АТ «Українська залізниця» від 15.06.2023 № 964/ос, позивача звільнено з 19.06.2023 року з роботи на підставі п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України за згодою сторін. Проте при звільненні позивача не виплачено всі належні їй платежі, як це передбачено нормами ст. 116 КЗпП України. Відповідно до п. 2.2.10 Колективного договору між керівництвом Державної адміністрації залізничного транспорту України і профспілковим комітетом апарату Укрзалізниці на 2002-2006, «надається працівникам апарату Укрзалізниці при виході у щорічну відпустку (тривалість якої не менше 14 календарних днів), матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу...». Також, відповідно до п. 3.2.18 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України і профспілками на 2002-2006, надається працівникам галузі матеріальну допомогу на оздоровлення на умовах і в розмірах, передбачених колективними договорами, а з 01.01.2007 не менше 30 % тарифної ставки. У той же час, відповідно до рішення правління від 14.03.2022, ухвалено, в тому числі «інші додаткові виплати, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, призупинити…». Позивач, скориставшись своїм законним правом, у січні 2023 року пішла у відпустку тривалістю 14 календарних днів, проте, матеріальну допомогу не отримала та при звільнення вона теж не була виплачена. Позивач зазначає, що зміни, які стосуються соціальних гарантій вносяться на спільному засіданні адміністрації та профкому за згодою сторін з обов`язковим інформуванням колективу. Однак, всупереч зазначеному, відповідачем неправомірно призупинено виплату матеріальної допомоги. Отже, за таких умов вбачається вина роботодавця у невиплаті належних звільненому працівникові у день звільнення коштів у виді одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі 22 210, 00 грн., що також свідчить про наявність у відповідача обов`язку по виплаті позивачу середнього заробітку за весь час затримки, враховуючи, що станом на день подачі позовної заяви такі виплати відповідачем не проведено. Сума, що підлягає стягненню за час вимушеного прогулу становить 78 943, 36 грн. Ураховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 22 210 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 78 943, 36 грн. Заперечення відповідача 22 листопада 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, де «АТ «Українська залізниця» заперечує проти позовних вимог, вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Так, колективні трудові спори, на відміну від індивідуальних - це спори непозовного проведення між найманими працівниками, трудовим колективом і власником чи уповноваженим ним органом, в яких йдеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин. А тому, до таких спорів застосовується примирно-третейський порядок вирішення, правовий механізм якого визначено ЗУ «Про порядок вирішення колективних трудових спорів». За таких обставин, справа взагалі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості з виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідач зазначає наступне. В АТ «Укрзалізниця» відсутня заборгованість перед [PERSON] із виплати матеріальної допомоги на оздоровлення. Згідно наказу АТ «Укрзалізниця» № 964/ос від 15.06.2023 [PERSON] компенсовано 24 дні відпустки: основна щорічна відпустка за 18 днів за період 21.04.2022 - 20.04.2023; основна щорічна відпустка за 6 днів за період 21.04 2023 - 19.06.2023. Матеріали справи не містять доказів, що у позивача виникло право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023 року. Більше того, виплата матеріальної допомог на оздоровлення на період дії воєнного стану призупинена. Правлінням АТ «Укрзалізниця» прийнято рішення від 14.03.2022 року згідно підпункту 1.1.4. якого, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 керівникам регіональних філій, філій, структурних підрозділів, апарату управління АТ «Укрзалізниця» забезпечити реалізацію наступних заходів: призупинення виплат, що передбачені Галузевою угодою, Колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги. Профспілкою залізничників і транспортних будівельників України, до складу якої входить Первинна профспілкова організація апарату Укрзалізниці, яка є стороною Колективного договору, погоджено призупинення виплат матеріальної допомоги на оздоровлення. Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення призупинена для всіх працівників АТ «Укрзалізниця». Ураховуючи рівність трудових прав працівників та обмеження права на працю в умовах воєнного стану, важливим є застосування однакового підходу щодо оплати праці всіх працівників, що і забезпечується АТ «Укрзалізниця» при застосування рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 до всіх без виключення працівників. Відповідач зазначає, що стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні порушить принцип верховенства права, призведе до безпідставного збагачення позивача та значних збитків для АТ «Укрзалізниця». Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Обставини справи, що встановлені судом. Відповідно до п.2.2.10 Колективного договору між керівництвом Державної адміністрації залізничного транспорту України і профспілковим комітетом апарату Укрзалізниці на 2002-2006 роки передбачається надавати працівникам апарату Укрзалізниці при виході у щорічну відпустку (тривалість якої не менше 14 календарних днів) матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу (місячної тарифної ставки). Відповідно до п. 3.2.18 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України і профспілками на 2002-2006 року передбачається надавати працівникам галузі матеріальну допомогу на оздоровлення на умовах і розмірах. Передбачених колективними договорами, а з 01.01.2007 року не менше 30% тарифної ставки. Відповідно до копії наказу (розпорядження) № 772/ос від 19.04.2016 року про прийняття на роботу видно, що ПАТ «Українська залізниця» із 21.04.2016 року прийняло на роботу [PERSON] на посаду головного юрисконсульта. Із копії витягу з протоколу № Ц-54/31 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року вбачається, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні призупинені виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами, зокрема, у пункті 1.1.4 вказано: «інші додаткові виплати, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема, матеріальної допомоги, призупинити. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та на поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління, роз`яснення щодо нарахування та виплата яких буде надано додатково директором з управління персоналом та соціальної політики». Відповідно до копії розрахунку заробітної плати за квітень 2023 року головного юрисконсульту [PERSON]., видно, що сума до оподаткування становить 28 383, 69 грн., за травень 2023 року - 24 656, 41 грн. Відповідно до копії наказу (розпорядження) № 964/ос від 15.06.2023 року про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] з 19.06.2023 року звільнено за угодою сторін на підставі заяви [PERSON] . Вирішено компенсувати за невикористані 24 дні відпустки: основна щорічна відпустка за 18 днів за період 21.04.2022 - 20.04.2023: основна щорічна відпустка за 6 днів за період 21.04.2023 - 19.06.2023 р. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю, захищається законом (ст. 43 Конституції України). При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум (ст. 116 КЗпП). Згідно з ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Відповідно до ст. 13 КЗпП України та ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміст колективного договору визначається сторонами. Статтею 13 КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Згідно з ст. 18 КЗпП України положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника. Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Умови колективного договору, що погіршують порівняно з чинним законодавством і угодами становище працівників, є недійсними (ст. 16 КЗпП України). Зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою (ст. 14 Закону України «Про колективні договори та угоди»). На період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця (ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022, набуття чинності 24.03.2022). Частиною 1 ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається із матеріалів цієї справи, в абзаці першому пункту 3.10 роз-ділу ІІІ «Оплата праці» Колективного договору передбачено надання один раз у календарному році матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установлених Законом на перше січня звітного року, працівникам філії, які безперервно працювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше шести місяців та подали відповідну письмову заяву. Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України. У той же час відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку із військовою агресією рф на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжений і триває станом на час розгляду цієї справи. Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав та свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб визначені положеннями Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 6 цього Закону в Указі Президента України «Про введення воєнного стану в України» зазначений вичерпний пере-лік конституційних прав та свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку із введенням воєнного стану, зазначений строк дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. 15 березня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який набув чинності 24 березня 2022 року, і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Пунктом другим розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» регламентовано, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, установлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Отже положення Законом України «Про правовий режим воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєн-ного стану. Відповідно до статті 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. Із копії витягу з протоколу № Ц-54/31 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року вбачається, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні призупинені виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами, зокрема, у пункті 1.1.4 вказано: «інші додаткові виплати, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема, матеріальної допомоги, призупинити. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та на поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління, роз`яснення щодо нарахування та виплата яких буде надано додатково директором з управління персоналом та соціальної політики». Виплати, які є предметом спору у даній справі, передбачені пунктом 2.2.10 Колективного договору між керівництвом Державної адміністрації залізничного транспорту України і профспілковим комітетом апарату Укрзалізниці на 2002-2006 року та п. 3.2.18 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України і профспілками за 2002-2006 року. Однак, суд зазначає, що призупинення спірних виплат відповідачем узгоджується із положенням статті 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Указаний Закон є чинним, не скасований, не визнаний неконституційним, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Ураховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed