Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є її батьком. Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 вересня 2021 року у справі № 208/5072/21 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, задоволені частково. Стягнуто аліменти з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), до закінчення нею навчання ДПТНЗ «Кам`янський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів за рахунок держбюджету», термін навчання до 13.01.2023 р., але не більше ніж як до досягнення нею двадцяти трьох років. На даний час позивач [PERSON] закінчила навчання у ДПТНЗ «Кам`янський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів» та зараз отримує вищу освіту та навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж харчових технологій та підприєництва Дніпровського державного технічного університету», на І курсі денної форми навчання за спеціальністю 076 Підприємництво та торгівля, група ПТБ-23-1/кр, за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2023 року по 31.01.2025 рік. [PERSON] не працює, а тому не має доходів, а відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється. Тому позивач просить суд стягувати аліменти з [PERSON] , [INFO] , на її користь на її утримання до закінчення її навчання в Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж харчових технологій та підприємництва Дніпровського державного технічного університету», у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, але не більше як досягнення нею 23 років, з дня пред`явлення заяви до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на підстави зазначені у письмових поясненнях. У письмових поясненнях зазначила, що на сьогодні відповідач не може надавати позивачу матеріальну допомогу, оскільки фактично не працює, за станом здоров`я перебуває на диспансерному обліку з діагнозом Гіпертонічна хвороба ІІ ст, І ст. Має мати [PERSON] , яка має онкологічне захворювання та є особою похилого віку, має погане здоров`я і самопочуття, із-за чого практично не виходить на вулицю, та потребує додаткової матеріальної допомоги, яку надає відповідач як син. На сьогодні у відповідача відсутня можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. Ухвалою суду від 06 листопада 2023 року відкрито провадження по справі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи батьком повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 230 (а.с.5). Відповідно до довідки №319 від 17 листопада 2023 року, наданої Відокремленим структурним підрозділом «Фаховий коледж харчових технологій та підприємництва» Дніпровського державного технічного університету, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж харчових технологій та підприємництва Дніпровського державного технічного університету», на І курсі денної форми навчання за спеціальністю 076 Підприємництво та торгівля, група ПТБ-23-1/кр., за державним замовленням. Відповідно до рейтингу стипендію не отримує. Термін навчання з 01.09.2023 року по 31.01.2025 рік (а.с.18). Згідно довідки №1368 від 29.09.2023 року, наданої Кам`янською філією Дніпропетровського обласного центру зайнятості вбачається, що станом на 29.09.2023 року [PERSON] на обліку в Кам`янській філії ДОЦЗ як безробітна не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує. Згідно копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 29.09.2023 року, вбачається, що за період з 1 кварталу 2023 року по 2 квартал 2023 року [PERSON] отримувала дохід, а саме: у вигляді стипендії від ДПТНЗ «Кам`янський ЦППРК» у січні 2023 року в розмірі 1\~250,00 грн., та соціальні виплати з відповідних бюджетів з січня 2023 року по червень 2023 року включно у розмірі 860,00 грн. щомісячно. Відповідач надав суду довідку від 17.11.2023 року, видану «Центром первинної медико-санітарної допомоги №3» відповідно до якої вбачається, що він знаходиться на диспансерному нагляді у сімейного лікаря з діагнозом Гіпертонічна хвороба ІІ ст, І ст.. Відповідно до списку №443-В про надання відпустки за листопад 2023 року, видане Товариством з обмеженою відповідальністю Промислове підприємство «ЗІП», вбачається що [PERSON] перебуває у відпустці без збереження заробітної плати з 20.11.2023 року по 13.02.2024 рік. Відповідно до довідки вих. №02-Д від 09.02.2024 року, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю Промислове підприємство «ЗІП» вбачається що [PERSON] дійсно працює зливальником-розливальником на Дільниці індустріальних покриттів ТОВ Промисловому підприємстві «ЗІП» з 01.03.2002р.. На теперішній час перебуває у відпустці без збереження заробітної плати за згодою сторін, на час воєнного стану. Також відповідач посилається на довідку ЛКК №5979 від 16.11.2023 року, яка видана [PERSON] , 1955 року народження, в тім, що вона за станом здоров`я потребує постійного медикаментозного лікування діагноз 1ХС. Диф.Кардіосклероз, Гіпертонічна хвороба ІІ. ДСА колінних суглобів ПФС ІІ-ІІІ, Рак лівої молочної залози. Зазначає, що [PERSON] є його матір`ю, яку він на даний час матеріально забезпечує, однак ніяких підтверджуючих документів стосовно цього факту суду не надає. Окрім цього, в матеріалах справи міститься довідка про реєстрацію та склад сім`ї №939 від 28.12.2023 року, видана Товариством з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія «Лідер-Комфорт», відповідно до якої вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх\~непрацездатних \~дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200\~СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно до роз`яснень наданих у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Щодо посилання відповідача на те, що у нього на утриманні є матір [PERSON] , [INFO] , то відповідач не надав жодних допустимих та належних доказів, що вона дійсно є його матір`ю, та те, що вона дійсно знаходиться на його утриманні. Однак, враховуючи те, що відповідач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, матеріальну допомогу на утримання доньки, яка є повнолітньою та продовжує навчання, не надає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~та\~Закону України «Про судовий збір» \~із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~073,60 гривень на користь держави. Також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зазначає, що представник позивача надав копію договору про надання правничої допомоги №102 від 20 жовтня 2023 року, акт приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги №102 від 20.10.2023 року, копію квитанції №37 до прибуткового касового ордера від 20.10.2023 року прийнятої від [PERSON] на суму 1500,00 грн. (підстава договір №102 від 20.10.2023р.). У зв`язку з вищезазначеним, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн..

Outcome: partial