Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю. В обґрунтування позову зазначила, що 11.09.2006 між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю комерційним банком «Столиця» було укладено п`ять ідентичних за змістом та правовою природою договорів про участь у фонді фінансування будівництва: Договір № 1311053 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-1» виду А, Договір № 1311055 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-1» виду А, Договір № 1311056 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-1» виду А, Договір № 1311059 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-1» виду А, Договір № 1311060 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-1» виду А. 14.09.2006 відповідно до умов п.2.1 вказаних Договорів позивач внесла на рахунок фонду фінансування будівництва грошові суми в розмірі, що складали не менше 30% вимірних одиниць Об`єкту інвестування в обраних нею Об`єктах інвестування, а саме: 167 421,54 грн. - за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] ; 266 577,60 грн. - за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] ; 174 002,40 грн. - за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] ; 170 656,20 грн. - за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] ; 261 360,00 грн. - за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] . 28.09.2006 сторонами Договорів №№ 1311053, 1311055, 1311056, 1311059, 1311060 про участь у фонді фінансування будівництва від 11.09.2006 було підписано ідентичні за змістом Додаткові угоди № 1 до кожного з вказаних Договорів, якими було внесено зміни до Графіків придбання Довірителем вимірних одиниць Об`єктів інвестування. Згідно з умовами Додаткових угод № 1 датою, не пізніше якої повинна бути здійснена оплата Довірителем вимірних одиниць Об`єктів інвестування, було встановлено 04 жовтня 2006 року. 04.10.2006 позивач здійснила остаточні розрахунки за Договорами №№ 1311053, 1311055, 1311056, 1311059, 1311060 про участь у фонді фінансування будівництва від 11.09.2006 та сплатила залишок грошових коштів за кожний Об`єкт інвестування в розмірах, передбачених умовами вказаних Договорів (шляхом внесення нижчезазначених сум на рахунок фонду фінансування будівництва). Таким чином, позивачем у повному обсязі та своєчасно виконано договірні зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю комерційним банком «Столиця» у відповідності до умов укладених між ними Договорів №№ 1311053, 1311055, 1311056, 1311059, 1311060 про участь у фонді фінансування будівництва від 11.09.2006, у повному обсязі (100% вартості) сплачено грошові кошти за кожний Об`єкт інвестування з метою отримання їх в подальшому у власність. Завершення будівництва Об`єктів інвестування та введення їх в експлуатацію було здійснено наприкінці 2008 року, а 27.03.2009 Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення № 439-С/КІ від 20 березня 2009 року позивачу були видані 5 (п`ять) свідоцтв про право власності на: квартиру [ADDRESS] , складається з 1 кімнати, жилою площею 22,60 кв.м, загально площею 48,50 кв.м; квартиру [ADDRESS] , складається з 2 кімнат, жилою площею 44,50 кв.м, загальною площею 74,70 кв.м; квартиру [ADDRESS] , складається з 1 кімнати, жилою площею 22,80 кв.м, загальною площею 48,90 кв.м; квартиру [ADDRESS] , складається з 1 кімнати, жилою площею 22,70 кв.м, загальною площею 48,70 кв.м; квартиру [ADDRESS] , складається з 2 кімнат, жилою площею 44,40 кв.м, загальною площею 74,10 кв.м. 18.09.2007 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 24.12.2013. Таким чином, реєстрація за позивачем права власності на вищевказані квартири, що були нею придбані за власні кошти за рік до реєстрації шлюбу, відбулась вже під час перебування позивача у шлюбі з відповідачем, що створює подальші проблеми стосовно визначення правового режиму даного майна, зважаючи на презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Таким чином, оскільки спірне нерухоме майно придбане позивачем виключно за особисті кошти за рік до укладення шлюбу з відповідачем, а реєстрація за позивачем права власності на спірні квартири відбулася вже після укладення шлюбу, позивач просить визнати за нею право особистої приватної власності на наступне нерухоме майно: однокімнатну квартиру [ADDRESS] ; двокімнатну квартиру [ADDRESS] ; однокімнатну квартиру [ADDRESS] ; однокімнатну квартиру [ADDRESS] ; двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді від 02.11.2022 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 15.11.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 24.05.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. 18.09.2023 від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору, з огляду на те, що між сторонами з 2015 року досягнуто компроміс щодо спірного нерухомого майна, претензії щодо його розподілу з боку відповідача з того часу відсутні, неврегульованих питань не залишилося, відповідач не чинить жодних перешкод у здійсненні позивачем права власності на спірні квартири та не просить визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно. Представником позивача 05.10.2023 до суду подано відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що твердження відповідача про відсутність претензій майнового характеру сторін один до одного відносно спільно набутого майна та досягнення компромісу щодо його поділу не відповідає дійсності, оскільки раніше відповідач вже звертався до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, зокрема, спріних квартир. Досягнута сторонами домовленість була усною та не оформлена документально. У зв`язку з цим на теперішній час у позивача виникли складнощі із реалізацією її права на вільне володіння та розпорядження належним їй майном, що порушує її права власника. 27.11.2023 представником відповідача до суду направлено заперечення, у яких остання зазначила, що усі майнові питання між сторонами були вирішені ще у 2016 році і з того часу позивач не здійснювала жодних дій щодо переоформлення зазначеного нерухомого майна. Ухвалою суду від 06.02.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача та представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених у позові підстав, просив їх задовольнити, наголосив на тому, що наявність презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, перешкоджає позивачу реалізувати належне їй нерухоме майно, оскільки для цього потрібна згода колишнього чоловіка. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, зазначив, що ще з 2016 року між ним та позивачем досягнуто усну домовленість щодо розподілу майна і з того часу він не заявляв жодних вимог щодо спірного нерухомого майна. Представник відповідача у судовому засіданні погодилася з думкою відповідача, який визнав позов. Вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 11.09.2006 між позивачем та ТОВ КБ «Столиця» було укладено п`ять ідентичних за змістом та правовою природою договорів про участь у фонді фінансування будівництва: Договір № 1311053 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-1» виду А, Договір № 1311055 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-1» виду А, Договір № 1311056 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-1» виду А, Договір № 1311059 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-1» виду А, Договір № 1311060 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-1» виду А. Згідно з умовами п. 1.1. вказаних Договорів про участь у ФФБ Довіритель (Позивач) на підставі повного визнання Правил фонду фінансування будівництва «Столиця-1» виду А (далі Правила), Управителем за яким є Товариство з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Столиця», Забудовником - ЗАТ «Трест Київміськбуд-1», дає згоду на участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-1» виду А (далі ФФБ), бере на себе зобов`язання виконувати Правила та передає Управителю грошові кошти в довірчу власність з метою отримання у власність Об`єкту інвестування, а Управитель зобов`язується за цим Договором здійснювати від свого імені в інтересах Довірителя управління грошовими коштами, отриманими у довірчу власність від Довірителя. Відповідно до п. 1.2. Договорів про участь у ФФБ сума грошових коштів, що передана Довірителем в довірчу власність з метою отримання у власність Об`єкту інвестування, строки введення Об`єкту будівництва в експлуатацію, а також строки внесення до ФФБ грошових коштів визначаються у Свідоцтві про участь у ФФБ, яке є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п. 2.1. Договорів про участь у ФФБ Довіритель протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання цього Договору вносить кошти в національній валюті України у готівковій чи безготівковій формі на рахунок ФФБ № 373990001, відкритий в ТОВ КБ «Столиця» МФО 380623 код ЄДРПОУ 26520464 в сумі, що відповідає вартості не менше 30% (тридцяти відсотків) вимірних одиниць Об`єкту інвестування в обраному ним Об`єкті інвестування згідно з п. 1.5. цього Договору. Внески коштів на рахунок ФФБ повинні здійснюватись відповідно до Графіку придбання Довірителем вимірних одиниць Об`єкту інвестування (далі Графік) (Додаток № 1 до Договору). Положеннями п. п. 2.11.-2.12. Договорів про участь у ФФБ регламентовано, що після проведення остаточних розрахунків Довіритель отримує у Управителя Довідку про здійснення повного розрахунку за Об`єкт інвестування (далі Довідка), яка підтверджує право Довірителя на отримання у власність закріпленого за ним Об`єкта інвестування, в обмін на оригінал Свідоцтва про участь у ФФБ, що знаходиться у Довірителя. Отриману від Управителя Довідку Довіритель надає Забудовнику для подальшого оформлення права власності Довірителя на закріплений за ним Об`єкт інвестування. Довіритель, в обмін на Довідку, повинен отримати у Забудовника оглядовий ордер на Об`єкт інвестування та протягом 10 календарних днів з дати отримання Довідки підписати акт прийому-передачі Об`єкту інвестування для подальшого оформлення права власності на нього. 14.09.2006 відповідно до умов п.2.1 вказаних Договорів позивач внесла на рахунок фонду фінансування будівництва грошові суми в розмірі, що складали не менше 30% вимірних одиниць Об`єкту інвестування в обраних нею Об`єктах інвестування, а саме: 167 421,54 грн. - за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] ; 266 577,60 грн. - за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] ; 174 002,40 грн. - за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] ; 170 656,20 грн. - за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] ; 261 360,00 грн. - за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] . 28.09.2006 сторонами Договорів №№ 1311053, 1311055, 1311056, 1311059, 1311060 про участь у фонді фінансування будівництва від 11.09.2006 було підписано ідентичні за змістом Додаткові угоди № 1 до кожного з вказаних Договорів, якими було внесено зміни до Графіків придбання Довірителем вимірних одиниць Об`єктів інвестування. Згідно з умовами Додаткових угод № 1 датою, не пізніше якої повинна бути здійснена оплата Довірителем вимірних одиниць Об`єктів інвестування, було встановлено 04.10.2006. 04.10.2006 позивач здійснила остаточні розрахунки за Договорами №№ 1311053, 1311055, 1311056, 1311059, 1311060 про участь у фонді фінансування будівництва від 11.09.2006 та сплатила залишок грошових коштів за кожний Об`єкт інвестування в розмірах, передбачених умовами вказаних Договорів (шляхом внесення нижчезазначених сум на рахунок фонду фінансування будівництва). Факт оплати позивачем 100% вартості вимірних одиниць кожного Об`єкту інвестування підтверджується: свідоцтвом про участь у ФФБ № 1311053/2 від 04.10.2006 - повна оплата коштів до ФФБ за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] ; Свідоцтвом про участь у ФФБ № 1311055/2 від 04.10.2006 - повна оплата коштів до ФФБ за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] ; Свідоцтвом про участь у ФФБ № 1311056/2 від 04.10.2006 - повна оплата коштів до ФФБ за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] ; Свідоцтвом про участь у ФФБ № 1311059/2 від 04.10.2006 - повна оплата коштів до ФФБ за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] ; Свідоцтвом про участь у ФФБ № 1311060/2 від 04.10.2006 - повна оплата коштів до ФФБ за Об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] . Отже, станом на 04.10.2006 позивач повністю (у розмірі 100 % вартості вимірних одиниць) сплатила грошові кошти за кожний Об`єкт інвестування у відповідності до умов Договорів про участь у ФФБ, укладених 11.09.2006 між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю комерційним банком «Столиця». 18.09.2007 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Завершення будівництва Об`єктів інвестування та введення їх в експлуатацію було здійснено наприкінці 2008 року. 27.03.2009 Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення № 439-С/КІ від 20.03.2009 [PERSON] були видані п`ять свідоцтв про право власності на: квартиру [ADDRESS] , складається з 1 кімнати, жилою площею 22,60 кв. м., загально площею 48,50 кв.м; квартиру [ADDRESS] , складається з 2 кімнат, жилою площею 44,50 кв.м, загальною площею 74,70 кв.м; квартиру [ADDRESS] , складається з 1 кімнати, жилою площею 22,80 кв.м, загальною площею 48,90 кв.м; квартиру [ADDRESS] , складається з 1 кімнати, жилою площею 22,70 кв.м, загальною площею 48,70 кв.м; квартиру [ADDRESS] , складається з 2 кімнат, жилою площею 44,40 кв.м, загальною площею 74,10 кв.м. Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 24.12.2013, яке набрало законної сили 06.01.2014, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Особиста приватна власність кожного із подружжя - це те майно, яке належить лише одному з подружжя і на яке не поширюється сімейно-правовий принцип спільності майна подружжя. Щодо цього майна кожен із подружжя має право самостійно здійснювати правомочності власника. У випадку придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 22.01.2020 року у справі №711/23021/18. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України та ЦК України зокрема, в частині щодо права особистої приватної власності на майно, яке набуте під час шлюбу, спільної сумісної власності подружжя, здійснення останнім цього права, способів та порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з частиною першою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 2 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно з положення ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц; постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Як було встановлено вище, остаточний розрахунок за кожну спірну квартиру, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , позивач здійснила за власні кошти в повному розмірі 04 жовтня 2006 року, тобто до укладення шлюбу з відповідачем, що також визнано відповідачем, проте реєстрація права власності за позивачем на спірне нерухоме майно відбулася вже під час перебування позивача у шлюбі з відповідачем. Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла станом на час реєстрації права власності на спірне майно) встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Сукупний правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно не є підставою для набуття права власності, а є лише офіційним визнанням права власності з боку держави, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач фактично набула право власності на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , 04.10.2006, коли здійснила повний розрахунок з Управителем - Товариством з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Столиця», сплативши 100% вартості вимірних одиниць даних об`єктів нерухомості шляхом перерахування коштів на рахунок фонду фінансування будівництва у відповідності до умов укладених 14.09.2006 Договорів №№ 1311053, 1311055, 1311056, 1311059, 1311060 про участь у фонді фінансування будівництва, тобто набула вказане майно до шлюбу з відповідачем. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та визнання за [PERSON] право особистої приватної власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] ; на двокімнатну квартиру [ADDRESS] ; на однокімнатну квартиру [ADDRESS] ; на однокімнатну квартиру [ADDRESS] ; на двокімнатну квартиру [ADDRESS] .

Outcome: approved