Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

26 січня 2024 року на адресу суду надійшла позовна заява про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем по справі уклала шлюб 24 травня 2009 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 22. У період шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Вже тривалий час немає спільних інтересів. Із-за різниці в поглядах на життя між ними почали виникати непорозуміння, конфлікти, що привели до напружених відносин в сім`ї. Все це призвело до того, що за останній період між ними встановились відчужені стосунки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Основними причинами розлучення позивачка зазначає те, що у неї є інший чоловік, з яким планує створити нову сім`ю. Надалі проживати з відповідачем стало неможливо, тому вона змушена переїхати в інше місце. Враховуючи всі ці обставини, позивач вважає, що їхня сім`я остаточно розпалася, шлюб має формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Спільне господарство не ведеться. Просить строк для примирення не надавати. 26 січня 2024 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було відкрито спрощене провадження у справі та призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, залишити набуте у шлюбі прізвище « [PERSON] » та судовий збір з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 24 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 22, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 24 травня 2009 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Враховуючи вищенаведене та те, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, позивач зазначає, що їх сім`я розпалась, а відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, суд вважає, що їх шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві та у судовому засіданні позивачка вказує, що судові витрати вона залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved