Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

22 лютого 2024 року до суду надійшла заява [PERSON] (заінтересована особа - [PERSON] ) про видачу обмежувального припису. Заявник [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали по [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу [PERSON] систематично, протягом значного проміжку часу вчиняє відносно заявника [PERSON] домашнє насильство. Так, 06 серпня 2023 року близько 15.00 годин [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання по [ADDRESS] , висловлювався лайкою на адресу [PERSON] та погрожував фізичною розправою. 07 вересня 2023 року близько 20.00 годин [PERSON] знову за місцем проживання вчинив відносно [PERSON] аналогічні дії. 22 грудня 2023 року о 23.08 годин [PERSON] , перебуваючи за місцем свого проживання, висловлювався нецензурною лайкою на адресу [PERSON] . За даними фактами постановами Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2023 року (справа № 674/1653/23) та від 18 січня 2024 року (справа № 674/2119/23) [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП. Внаслідок вказаних дій [PERSON] заявник [PERSON] перенесла психологічне насильство. На підставі викладеного заявник [PERSON] просить суд видати обмежувальний припис [PERSON] , яким заборонити останньому наближатись на відстань 20 метрів до місця її проживання по [ADDRESS] на строк шість місяців. 22 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання, заінтересованій особі запропоновано надати заперечення проти заяви. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Додатково заявник [PERSON] пояснила, що вона та заінтересована особа [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1993 року (дату розірвання шлюбу не пам`ятає). Подружжя проживало по [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу заявник та заінтересована особа продовжують проживати у вказаній квартирі. [PERSON] часто вживає алкогольні напої, після чого вчиняє дома сварки. За даними фактами заявник неодноразово зверталась до правоохоронних органів. На підставі викладеного заявник [PERSON] просить суд видати обмежувальний припис [PERSON] , яким заборонити останньому наближатись на відстань 20 метрів до місця її проживання по [ADDRESS] на строк шість місяців. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заперечив проти заявлених вимог та пояснив, що він та заявник [PERSON] проживають по [ADDRESS] . Дійсно, вони іноді сваряться, але він не створює загрози життю та здоров`ю заявника. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України о креме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1 ст.350-1 ЦПК України з аява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України з аява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". З гідно п.3 ч.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п.5 ч.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Згідно п.6 ч.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Згідно п.7 ч.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно п.8 ч.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Згідно п.9 ч.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функцію і направлений на запобігання вчиненню насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Такий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в цивільній справі № 756/3859/19. Частиною другою статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя. Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" п раво звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Згідно ч.2 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" о бмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно ч.3 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" р ішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно ч.4 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" о бмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Такий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в цивільній справі № 756/3859/19. Згідно ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Згідно ч.2 ст.350-4 ЦПК України у разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування. Згідно ч.1 ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали по [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу заявник та заінтересована особа продовжують проживати у вказаній квартирі. Встановити період, коли заявник та заінтересована особа перебували у зареєстрованому шлюбі, не представилось можливим, оскільки з цього приводу суду не надано жодного доказу. Більш того, самі учасники справи не можуть назвати період, коли вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Встановити власника квартири, в якій проживають заявник та заінтересована особа, не представилось можливим, оскільки з цього приводу суду не надано жодного доказу. 06 серпня 2023 року близько 15.00 годин [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , оскільки висловлювався на її адресу лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю останньої. 07 вересня 2023 року близько 20.00 годин [PERSON] , перебуваючи за місцем свого проживання по [ADDRESS] , вчинив насильство в сім`ї відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , оскільки висловлювався на її адресу лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному стану останньої. За даними фактами постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2023 року, винесеною в справі № 674/1653/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню. 22 грудня 2023 року о 23.08 годин [PERSON] , перебуваючи за місцем свого проживання по [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , оскільки висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. За даним фактом постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 січня 2024 року, винесеною в справі № 674/2119/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню. Суд не приймає як доказ протиправної поведінки [PERSON] надану заявником копію ухвали Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року про призначення підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні № 12024242000000009 від 02 січня 2024 року, оскільки в цій ухвалі не вказано особу обвинуваченого та особу потерпілої, а вказано лише [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин суд позбавлений можливості встановити будь-яке відношення [PERSON] та [PERSON] до цієї ухвали суду. Інформації про наявність інших фактів вчинення [PERSON] протиправних насильницьких дій відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , суду не надано. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.3 ст.89 ЦПК України с уд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином суд приходить до висновку, що докази, надані заявником [PERSON] в обґрунтування заявлених вимог, не вказують безумовно на вчинення [PERSON] навмисного домашнього насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, чинників та умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між учасниками справи. Виходячи з обставин справи та наданих учасниками справи доказів, суд вважає, що наявність правових підстав для видачі обмежувального припису заявник не довела, чим не виконала вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі викладеного суд вважає, що заява задоволенню не підлягає через необґрунтованість.

Outcome: dismissed