Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченкііського районного суду м. Києва з позовом про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди завданої внаслідокдорожньо-транспортною пригодою. Заява мотивоана тим, що 05.02.2020 о 17 год. 18. хв. у місті Києві по вулиці Глибочицькій, 33-37, відбулося ДТП за участю ТЗ «Кіа СЕЕ», р. н. [NUMBER] , під керуванням та власником якого є [PERSON] , та «Lexus RX350», р. н. [NUMBER] . Т3 «Lexus RX350», р.н. [NUMBER] , під керуванням та власником якого є [PERSON] . Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали пошкоджень з матеріальними збитками. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 18.03.2020 у справі №761/4909/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідальність водія ТЗ «Kia CEED», р. н. [NUMBER] , застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ №AO/5354757, дійсним на момент дорожньо-транспортної пригоди. На виконання вимог Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №A0/5354757, виданого ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», дійсного на дату дорожньо-транспортної пригоди. Відповідачем було здійснено виплату лише частини страхового відшкодування у розмірі 1 987,00 грн. Проте відповідно до Звіту №115 про оцінку автомобіля «Lexus RX 350», р. н. [NUMBER] , від 13.04.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, завданого власнику транспортного засобу, в результаті його пошкодження при ДТП складає 10 539,37 грн. Посилаючись на положення статей 16, 22, 1192 ЦК України, статті 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 92 444, 09 грн та судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.07.2020 відповідно до ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позову. Представник просить врахувати висновок про вартість майна №21835 який погоджено з позивачем здійснено на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних засобів прямий матеріальний збиток завданий в результаті вищезазначеної дорожно-транспортної пригоди склав 7 039 грн. 22 коп. На підставі зібраних документів та у відповідності з вимогами чинного законодавства виплачено страхове відшкодування позивачу в розмірі 6 529 грн. 22 коп. (за вирахуванням франшизи яка становить 510 грн. 00 коп., що підтверджує платіжне доручення. У відповіді на відзив позивач заперечує викладені обставини представником відповідача, зазначив, що відповідач на рахунок позивача було сплачено лмше частину страхового відшкодування в розмірі 1 987 грн. 00 коп., проте твердження відповідача, що виплачено страхового відшкодування за зазначену дороньо-транспортну пригоду в розмірі 6 529 грн. 22 коп. не відповідає дійсним обставинам справи, тому просить суд позов задовольнити. В адрес суду представник позивача надав заяву в якій просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди завданої внаслідокдорожньо-транспортної пригоди в розмірі 3 500 грн. 18 коп та судові витрати. Позивач та його представник про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, як свідчать матеріали справи просять розглядати справу за їх вдсутності. Представник відповідача, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в адрес суду надіслав заяву про неможливість направити представника в судове засідання та просить суд розглянути справу без участі представника та прийняти рішення на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи відсутність підстав для відкладення судового засідання, визначених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд зважаючи на положення ч. 1 ст. 223 ЦПК України та на строки розгляду справи встановлені ст. 275 ЦПК України, вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі позивача та представників сторін, за наявними матеріалами справи. Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 05.02.2020 о 17 год. 18. хв. у місті Києві по вулиці Глибочицькій, 33-37, відбулося ДТП за участю ТЗ «Кіа СЕЕ» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням та власником якого є [PERSON] , та «Lexus RX350» д.н.з. [NUMBER] . Т3 «Lexus RX350» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням та власником якого є [PERSON] . Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали пошкоджень з матеріальними збитками. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 18.03.2020 у справі №761/4909/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідальність [PERSON] водія ТЗ «Kia CEED», д.н.з. [NUMBER] , застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ №AO/5354757, дійсним на момент ДТП. Відповідно до Звіту №115 складеного 13.04.2020 ТОВ "Екліс" оцінювачем [PERSON] на замовлення [PERSON] про оцінку автомобіля «Lexus RX 350» д.н.з. [NUMBER] , від 13.04.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, завданого власнику ТЗ, у результаті його пошкодження при ДТП складає 10 539,37 грн. 22 квітня 2020 року представник позивача адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем надіслано в адресу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» Претензію про доплату страхового відшкодування, утім Відповідачем указана претензія була проігнорована. Відповідно до статті 12 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з умовами Полісу №A0/5354757 розмір франшизи становить 510,00 грн. Отже, з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь [PERSON] підлягає стягненню несплаченої частині страхового відшкодування в розмірі 10 539,37 грн. (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу) - 1 987,00 грн. (виплачена частина страхового відшкодування) - 510,00 грн. (франшиза) = 8042,37 грн. (сума недоплаченого страхового відшкодування (копія наявна в матеріалах справи). Згідно з повідомлення начальника управління по роботі з рекламаціями Департаменту врегулювання збитків та контролю аутсорсингу О.М. Огієнко вбачається, що 05 жовтня 2021 року страховик здійснив доплату страхового відшкодування в розмірі 4 542,19 грн. що складає (1 987,00 грн. + 4 542,19 грн. = 6 529,19 грн.) (копія наявна в матеріалах справи). Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами частини 2 статті 1187, частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (стаття 22 ЦК України). Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 979 цього Кодексу за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до статті 5 Закону № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). За приписами пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно пункту 34.2. статті 34 Закону 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до статті 35 Закону 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування установленого зразка. Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону 1961-I передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Аналіз наведених положень Закону 1961-IV дає підстави для висновку, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди та фактом подання позивачем заяви про страхове відшкодування у ПАТ НАСК «Оранта» виник обов`язок відшкодувати шкоду на умовах, визначених цим Законом. Статтею 28 Закону 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до положень статті 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За обставинами справи встановлено, що страхова компанія на виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів забезпечила проведення огляд пошкодженого транспортного засобу, здійснила розрахунок страхового відшкодування і за заявою позивача виплатила страхове відшкодування на загальну суму 6 529 грн. 19 коп. З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про те, що заподіяна потерпілому шкода має бути відшкодована страховиком, який застрахував цивільно-правову відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Таким чином, позов про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування підлягає частковому задоволенню в розмірі 3 500 грн. 18 коп. Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогув розмірі 4 200 грн. 00 коп. Разом з позовом, на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивачем до суду подано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу. За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України. При поданні позовної заяви позивач наводив попередній (орієнтовний) розрахунок позовних вимог, отже позивачем дотримано вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Разом з ти, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19. Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавалось. Як свідчать матеріали справи, 07 квітня 2023 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем укладено договір про надання правової допомоги предметом якого є надання клієнту правничої допомоги у цивільній справі №761/19199/20. Відповідно до Розділу 4 договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар за правову допомогу, який буде визначений в Додатку №1 до договору. Як вбачається з попереднього розрахунку витрат позивачем на професійну правничу допомогу адвоката у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди завданої внаслідокдорожньо-транспортної пригоди становить 4 200 грн. 00 коп. Так [PERSON] долучив до заяви договір про надання правової допомоги №09/04/20-ЮП/IL від 07 квітня 2020 року, Акт виконаних робіт №1 за Договором від 07.04.2020, з детальним описом виконаних робіт та розрахункову квитанцію серія 12 АААМ№497797 від 06.05.2020, які свідчать про сплату позивачем представнику гонорару в розмірі 4 200 грн. 00 коп. Норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц та від 16.04.2020 по справі №727/4597/19. Зважаючи на викладене, беручи до уваги відсутність клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за можливе і в цій частині задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь [PERSON] таких витрат у розмірі 4 200 грн. 00 грн. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved