Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

09 січня 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про \~ розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 06 жовтня 1990 року, який зареєстровано\~ відділом ЗАГС Березнегуватського райвиконкому Миколаївської області, актовий запис № 70.\~ Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Подружнє життя в них не склалося, шлюбні стосунки\~ припинені з 2019 року. Вважає, що сім`ю зберегти не можливо, оскільки примирення між ними бути не може. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Крім того стягнути з відповідача витрати по справі в розмірі 3 211 грн 20 коп, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Представник позивачки, адвокат Матвієнко В.В., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 02 січня 2024 року, в судове засідання направила заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та відсутність позивачки і підтримання заявлених позовних вимог (а.с.21) Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечував проти розірвання шлюбу, однак не згоден з вимогою позивачки щодо стягнення з нього на її користь витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Помірною вважає суму, в розмірі не більше 500 грн. (а.с.18). Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка та відповідач уклали шлюб 06 жовтня 1990 року, який зареєстровано\~ відділом ЗАГС Березнегуватського райвиконкому Миколаївської області, актовий запис № 70, що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06 жовтня 1990 року (а.с.5). Подружнє життя в сторін не склалося, вони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть з літа 2019 року. Позивачка вважає, що їхню сім`ю зберегти не можливо, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Нормою ч.4 ст.137 ЦПК України визначено,що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути пропорційним до предмета спору. Позивачкою суду подано договір про надання правничої допомоги від 02 січня 2024 року, укладений з адвокатом Матвієнко В.В., розрахунок витрат на правничу допомогу, квитанцію прибуткового касового ордеру на суму 2000 гривень та платіжне доручення про сплату судового збору (а.с.3,8-10). В розрахунку витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Матвієнко В.В. зазначено, що вони складаються з часу, необхідного для вивчення письмових доказів, підготовки процесуальних документів (позовної заяви), оплати судового збору для подання позовної заяви до суду, відправлення процесуальних документів до суду та консультування клієнта. Враховуючи категорію справи,

Outcome: approved