Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Позивач при зверненні до суду із даним позовом заявив вимогу про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за період з лютого 2016 р. по вересень 2023 р. в розмірі 21 749,77 грн., яка складається з основної заборгованості станом на 01.10.2023 р. в розмірі 16 659,21 грн., 3% річних в розмірі 855,42 грн., інфляційних втрат в розмірі 4 234,54 грн., про стягнення судових витрат в розмірі 2 684,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 29.05.2016 р. рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого у [ADDRESS] , створено юридичну особу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крушельницької, 1». Загальними зборами від 24.12.2017 р. затверджено кошторис об`єднання та введено його в дію з 01.01.2018 р., відповідно до якого розмір щомісячного внеску співвласників складає за 1 кв.м загальної площі квартири: 3,04 грн. для співвласників 1-2 поверхів, 3,20 грн. для співвласників квартир 3-9 поверхів. Загальними зборами від 23.05.2018 р (протокол № 4) затверджено кошторис та введено його в дію з 01.06.2018 р., відповідно до якого розмір щомісячного внеску співвласників складає за 1 кв.м загальної площі квартири 3,44 грн. для співвласників 1-2 поверхів, 3,60 грн. для співвласників 3-0 поверхів. Загальними зборами від 20.01.2019 р. (протокол № 5) затверджено кошторис об`єднання та введено його в дію з 01.01.2019 р., відповідно до якого розмір щомісячного внеску співвласників складає за 1 кв.м площі квартири 4,23 грн. для співвласників 1-2 поверхів, 4,50 грн. - для співвласників 3-9 поверхів. Загальними зборами від 25.01.2021 р. (протокол № 8) затверджено кошторис об`єднання та введено його в дію з 01.01.2021 р., відповідно до якого зір щомісячного внеску співвласників складає за 1 кв.м площі квартири 5,23 грн. для співвласників 1-2 поверхів, 5,50 грн. - для співвласників 3-9 поверхів. Відповідачі, як зазначається позивачем при зверненні до суду, є співвласниками (в рівних частках) квартири №237 , яка розташована на 8 поверсі сьомої секції житлового будинку, особовий рахунок № [NUMBER] , та, починаючи з 2016 р., не сплачують обов`язковий щомісячний внесок за утримання спільного майна на рахунок ОСББ, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 21 749,77 грн., яка складається з основної заборгованості станом на 01.10.2023 р. в розмірі 16 659,21 грн., 3% річних в розмірі 855,42 грн., інфляційних втрат в розмірі 4 234,54 грн. У заяві від 03.01.2024 р. про зміну предмета позову (а.с. 84-94) позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість по внескам співвласників та обов`язковим платежам у сумі 20 469,63 грн., з яких заборгованість по внескам співвласників за період з січня 2017 р. по жовтень 2023 р. в сумі 16 659,81 грн., інфляційні втрати в сумі 3 169,09 грн., 4% річних - 640,73 грн. Заяві від 03.01.2024 р. обґрунтована позивачем тим, що предметом спору є стягнення заборгованості за період з лютого 2020 року по вересень 2023 року, в тому чисті трьох процентів річних і інфляційних втрат. Розрахунку заборгованості разом з позовною заявою при цьому надано до суду не було, розрахунковий період заборгованості був вказаний не вірно, а розрахунок трьох процентів річних і інфляційних втрат пораховано більше ніж за три роки. Окрім того, в прохальній частині неправильно вказано за що саме здійснюється заборгованість: замість стягнення заборгованості по внескам співвласників вказано просто стягнення заборгованості, що може невірно трактуватися органами примусового виконання рішення суду. Заява від 03.01.2024 р. була отримана відповідачами 28.12.2023 р., що підтверджується відповідним трекінгом поштового оператора. Відповідачі не скористалися правом надання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про застосування до заявлених вимог позивача строків позовної давності, в якій просила суд застосувати строки позовної давності (оскільки позивач в позові зазначає обставини, час виникнення у нього порушеного права та розрахунок сум боргу, починаючи з 01.01.2017 р.) та відмовити у позові (а.с. 63-64). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80 ЦПК України, відповідачі є співвласниками (розмір частки 1/5 кожного) квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 38-39). ОСББ «Крушельницької, 1» створено власниками квартир та власниками нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Мета створення, завдання та предмет діяльності об`єднання, права та обов`язки об`єднання визначені його Статутом (а.с. 10 - 22). Загальними зборами від 24.12.2017 р. (Протокол №3) затверджено кошторис об`єднання та введено його в дію з 01.01.2018 р., відповідно до якого розмір щомісячного внеску співвласників складає за 1 кв.м загальної площі квартири: 3,04 грн. для співвласників 1-2 поверхів, 3,20 грн. для співвласників квартир 3-9 поверхів (ст. 42-43). Загальними зборами від 23.05.2018 р. (Протокол № 4) затверджено кошторис та введено його в дію з 01.06.2018 р., відповідно до якого розмір щомісячного внеску співвласників складає за 1 кв.м загальної площі квартири 3,44 грн. для співвласників 1-2 поверхів, 3,60 грн. для співвласників 3-0 поверхів (а.с.44). Загальними зборами від 20.01.2019 р. (Протокол №5)затверджено кошторис об`єднання та введено його в дію з 01.01.2019 р., відповідно до якого зір щомісячного внеску співвласників складає за 1 кв.м площі квартири 4,23 грн. для співвласників 1-2 поверхів, 4,50 грн. - для співвласників 3-9 поверхів. (а.с. 45-47). Загальними зборами від 25.01.2021 р. (Протокол № 8) затверджено кошторис об`єднання та введено його в дію з 01.01.2021 р., відповідно до якого зір щомісячного внеску співвласників складає за 1 кв.м площі квартири 5,23 грн. для співвласників 1-2 поверхів, 5,50 грн. - для співвласників 3-9 поверхів (а.с. 48-50). На підставі розрахунку заборгованості, який виконаний позивачем, судом встановлено розмір заборгованості відповідачів: 20 469,63 грн., з яких заборгованість по внескам співвласників за період з січня 2017 р. по жовтень 2023 р. становить 16 659,81 грн., розраховані за період з вересня 2020 р. по вересень 2023 р. інфляційні втрати становлять 3 169,09 грн., 3% річних - 640,73 грн. (а.с. 97-106). 20.10.2023 р. на адресу відповідачів позивач надіслав вимогу про сплату заборгованості (а.с. 23); суду не надано доказів про сплату відповідачами заборгованості. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачами не спростований. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2023 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2024 р. цивільну справу передано для визначення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, судді, яким вирішуватиметься питання про відвід; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2024 р. заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Спаї В.В. залишено без задоволення; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2024 р. відмовлено в задоволенні заяви відповідача [PERSON] про вирішення питання про розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2024 р. цивільну справу передано для визначення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, судді, яким вирішуватиметься питання про відвід; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2024 р. заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Спаї В.В. залишено без задоволення; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2024 р. в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів відмовлено; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2024 р. виправлено описку у вступній частині та першому абзаці мотивувальної частини ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2023 р. про відкриття провадження у справі. Правовідносини між учасниками справи виникли з зобов`язань, які виникають з діяльності ОСББ та співвласниками жилого приміщення та пов`язані зі сплатою внесків та житлово-комунальні послуги та відповідальністю за невиконання даного обов`язку. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Положеннями статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Отже, зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна. Відповідно до положень статті 10 Закону органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Частинами 14 та 15 статті 10 Закону встановлено, що рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. За змістом статей 15, 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. У свою чергу, співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески і платежі. Статтею 20 Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно зі статтею 22 Закону для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. У постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 466/8748/16-ц зроблено правовий висновок про те, що особа, яка є співвласником будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділене правом у разі нездійснення таких дій цією особою звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. Законом, іншими законодавчими актами не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування внесків і платежів, визначених загальними зборами ОСББ. Визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків та платежів співвласників будинку відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників відповідно до частини дев`ятої статті 10 Закону, частини другої статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та згідно із законодавчо встановленим порядком голосування на зборах об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 грудня 2019 року у справі № 910/6471/18, провадження № 12-111гс19. Схожий за змістом правовий висновок викладено також у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 679/49/16-ц, від 10 січня 2019 року у справі № 522/1654/13-ц, що свідчить про те, що питання правомірності прийняття рішення загальних зборів щодо затвердження розміру внесків на управління будинків неодноразово було предметом дослідження та правового аналізу Верховного Суду. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором про надання комунальної послуги визначається відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Розв`язуючи спір, суд керується також приписами Закону України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 якого предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Перелік житлових послуг наведений у п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», згідно з якою послуга з управління багатоквартирним будинком є житловою та включає в себе: -забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; -купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; -поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; -інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; Позивачем суду був наданий Статут ОСББ «Крушельницької, 1», відповідно до якого завданням та предметом діяльності цього ОСББ є, у тому числі, забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Відтак, оскільки забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку віднесено до житлових послуг, обов`язок співвласника своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі визначений ст. 15 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», таким чином, є слушними доводи позивача в частині, що внески ОСББ не є житлово - комунальною послугою, адже житловою послугою є забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, що становить завдання та предмет діяльності позивача відповідного до його Статуту. Процесуальний закон покладає на особу обов`язок доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права не має вказівки про перерозподіл обов`язків доказування. Разом із тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Згідно з вимогами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, то підстави для відповідальності за порушення грошового зобов`язання визначені ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти: річних від простроченої суми, якщо ,інший розмір процент в не встановлений договором або законом. Таким чином, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, на переконання суду, позивачем надані в порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України докази на підтвердження заявлених позовних вимог, доведено порушення прав позивача з боку відповідачів, оскільки відповідачі своєчасно і в повному обсязі не сплачували належні внески, а тому позов підлягає задоволенню. Щодо заяви відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, то, на переконання суду, відсутні підстави для визнання слушними положень загаданої заяви, виходячи з наступного. Згідно зі статтею 256 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах строку позовної давності. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУГО- 19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню, коронавірусу COVID -19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних Обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням, коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК. України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання... поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. Всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії. карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21 (провадження №61 - 5238св22) та постанові від 19 квітня 2023 р. у справі №199/782/21 (провадження № 61- 1323св23). Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» набрав чинності 02 квітня 2020 року. Отже, трирічний строк позовної давності продовжено на строк дії карантину у зв' язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19). Постановою КМУ від 27. червня 2023 р. №651 «Про відміну на всій території України- карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території. України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р/ на всій /території: України карантин, встановлений з метою запобігання: поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2. Таким чином, строки позовної давності були зупинені з 02.04.2020 р. по 30.06.2023 р. Звернення позивача до суду із даним позовом мало місце 30.10.2023 р., позовні вимоги зі сплати заборгованість по внескам співвласників заявлені за період з січня 2017 р. по жовтень 2023 р. становить 16 659,81 грн., а за період з вересня 2020 р. по вересень 2023 р. розраховані інфляційні втрати - 3 169,09 грн. та 3% річних - 640,73 грн. (а.с. 97-106). Відтак строк позовної давності (3 роки) не пропущений, адже він переривався (а.с. 100). Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Вчиненням особою (відповідачами) дії, що свідчить про визнання нею свого боргу підтверджується розрахунком (а.с. 100): починаючи з лютого 2019 р. відповідачі частково сплачували заборгованість, що підтверджується відповідною довідкою. \\Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. (а.с. 9). Оскільки позов задоволено повністю, з відповідачів (з кожного окремо в рівних частках) на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved