Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

У серпні 2023 року «АВТОМАТ-4» звернулось до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 199 579,57 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] та є членом ЖБК «АВТОМАТ-4», а отже, як наймач квартири зобов`язаний брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. ЖБК «АВТОМАТ-4» здійснює «Комплексне обслуговування об`єктів», а саме надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, надає житлово-комунальні послуги власникам квартири та виконує функції балансоутримувача будинку. Отже, відповідач як споживач житлово-комунальних послуг, у відповідності до статей 156, 162 ЖК України, зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Окрім того, позивач зазначає, що 17.09.2013 Подільським районним судом видано судовий наказ №758/11769/13-ц про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 17 760,08 грн. Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.06.2023 за адресою [ADDRESS] існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 113 822,73 грн. за період з 01.09.2013 по 30.06.2023. Однак, вказаний розмір заборгованості відповідачем не сплачений, чим завдаються збитки позивачу, а тому останнім у відповідності до ст. 625 ЦК України нараховано інфляційну складову боргу в сумі 69 160,91 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 16 595.93 грн. З підстав звернення вказаної суми заборгованості позивач звернувся із даним позовом до суду. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2023 справу передано у провадження судді Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 04.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Після відкриття провадження судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175,177 ЦПК України, а тому ухвалою суду від 13.11.2023 позов було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків. На виконання вказаної ухвали 21.12.2023 позивачем направлено до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 05.01.2024 розгляд цивільної справи продовжено та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов чи будь-які заперечення, а також заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає на підставі ордеру за адресою [ADDRESS] . Вказаний будинок обслуговує ЖБК «АВТОМАТ-4», який надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, житлово-комунальні послуги та виконує функції балансоутримувача будинку. Відповідач користується та отримує надані йому позивачем послуги, а тому згідно із статтями 156, 162 ЖК України зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою КМУ №45 від 24.01.2006 «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08.10.1992 №572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком позивача відповідач не сплачує вартість наданих йому житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за період з 01.09.2013 по 30.06.2023 у розмірі 113 822,73 грн. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості як такий, що не спростований відповідачем, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів в заперечення вищевстановлених обставин відповідачем до суду надано не було. Окрім того, між позивачем та відповідачем було укладено договори про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 06.07.2022 та 06.01.2023. Відповідно до умов договорів наймач квартири, який є користувачем житлово-комунальних послуг, взяв на себе зобов`язання погашати наявну заборгованість за раніше надані послуги, однак, умови договорів виконані не були і на момент звернення до суду відповідач жодного разу оплату за послуги не здійснив. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на вказане положення закону позивачем на суму заборгованості відповідача було нараховано інфляційну складову у розмірі 69 160,91 грн. та 3% річних у розмірі 16 595,93 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача становить 199 579,57 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 199 579,57 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати з оплати судового збору в розмірі 2684,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved