Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 15.03.2013 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 231. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між ними припинено, їх шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примирення не можливе, просить суд шлюб зареєстрований 15.03.2013 року між нею та відповідачем розірвати. Від даного шлюбу народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що малолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Однак, на даний час коштів для нормального фізичного та духовного розвитку не вистачає, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 3\~000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду\~від 02\~лютого 2024\~року відкрито\~спрощене позовне\~провадження у\~справі. До початку судового засідання позивач подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності. Крім того, зменшила позовні вимоги щодо стягнення аліментів. Просила суд, розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. Відповідач до початку судового засідання також надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, зменшені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15.03.2013 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 231 (а.с. 5). Від даного шлюбу народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Згідно\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається зі свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , [PERSON] являється батьком малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-10). Судом також встановлено, що сторони проживають окремо, малолітні діти проживають разом з матір`ю позивачем [PERSON] та перебувають на повному її утриманні. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула\~чинності для\~України 27\~вересня 1991\~року,\~держава визнає\~право кожної\~дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів є такими, що підлягають до задоволення. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути в користь позивача 1211,20 грн. судового збору за вимогу про розірвання шлюбу. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved