Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, в обґрунтування якого вказала, що вона в 2003 р. домовилася про придбання двох земельних ділянок з [PERSON] і його донькою [PERSON] - відповідачем по справі, які знаходяться за адресою: Київська область, Обухівський район, с.Великі Дмитровичі, с/т «Дорожник». Спочатку 04.06.2003 р. уклали Договір про наміри у посередника агентства нерухомості « [INFO] » на земельні ділянки які знаходяться одна біля одної за адресою: Київська область, Обухівський район, с.Великі Дмитровичі, с/т «Дорожник»: 1. кадастровий №3223180500:06:009:0039, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 22.02.1997 р. та власницею якої стала позивачка; 2. кадастровий №3223180500:06:009:0021, яка досі рахується за відповідачем [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 22.02.1997 р. (оригінал акту передано позивачці). 28.08.2003 р. по домовленості з [PERSON] позивач оформила першу ділянку (кадастровий №3223180500:06:009:0021) через Договір дарування земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за №4200 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. Другу ділянку (кадастровий №3223180500:06:009:0039) відповідача одразу в 2003 р. сторони оформити не могли так як на той час у відповідача після розірвання шлюбу було повернуто прізвище [PERSON] , оформлено новий паспорт, а право власності зареєстровано на прізвище, яке вона мала в шлюбі - [PERSON] . Свідоцтво про шлюб та розірвання шлюбу у відповідача було втрачено, позивачці було пообіцяно поновити документи та укласти нотаріальний правочин. Так як [PERSON] хотів не затягувати процес, а позивачка хотіла побудувати будинок вони оформили розписку про передання частини коштів, а позивачці передали оригінал Акту на земельну ділянку відповідача та повідомили, що в короткий термін вирішать питання по Свідоцтву про розірвання шлюбу та вони проведуть переоформлення другої земельної ділянки відповідача. З 2003 р. позивач з [PERSON] та його донькою [PERSON] не спілкувалися, інформацію про готовність переоформити ділянку їй не доводили. Після того як позивачка стала власником ділянки № [NUMBER] та фактичним власником ділянки № [NUMBER] відповідача, вона сплатила в садове товариство заборгованість яка була по ділянці відповідача з 1995 р. І в це час з 2003 р. позивач вчасно сплачувала та сплачує всі внески, збори за обидві ділянки. В 2004 р. позивачка почала будівництво на земельній ділянці садового будинку, в 2006 р. ввела в експлуатацію та зареєструвала право власності на будинок. Друга ділянка відповідача використовується позивачкою як при домова територія, обидві ділянки огороджені одним парканом, саме на тій частині де ділянка відповідача, там в позивачки город, де вона обробляє землю, вирощує овочі та фрукти, встановлена теплиця. 10.07.2023 позивачка зверталася в Козинську селищну раду Обухівського району Київської області з приводу передачі ділянки у власність за набульною давністю, рішенням №29/01-37-VІІІ від 26.07.2023 р. відмовлено у передачі. В зв`язку з цим позивачка просить суд, визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності за набувальною давністю на земельну ділянку кадастровий номер 3223180500:06:009:0021, площею 0,0524 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Великодмитровицька сільська рада, цільове призначення - 01.05 - для індивідуального садівництва. Ухвалою суду від 19.10.2023 було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.01.2024 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Ярошенко С.М. позов підтримали, представник позивача пояснив, в 2003 р. позивачка купила спірну земельну ділянку. Сторони уклали договір наміру і відповідач пропала, на зв`язок не виходить. Позивач користується землею 21 рік. Тоді сторони не могли оформити землю, бо відповідач змінила прізвище. Є розписка про передачу коштів і відповідач передала оригінал державного акту на землю. Це прилегла земельна ділянка до будинку, позивач користується нею, як одним цілим. Одна земельна ділянка оформлена, а інша - ні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направила, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він чоловік позивачки. В 2003 р. їм продали дві земельні ділянки, але одну оформити не змогли, бо відповідач змінила прізвище, вона обіцяла все улагодити, але пропала і вони її ці роки не можуть знайти. Ніякого спору про землю не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачка його сусідка в садовому товаристві з 2003 р. Вона побудувала будинок, обслуговує земельні ділянки. Відповідача [PERSON] ніколи не бачив, спору про її земельну ділянку не чув. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка позивачки в садовому товаристві. Вона проживає з 1997 р. В 2003 р. з`явилися позивачі, почали будувати будинок, до цього земля була захаращена. [PERSON] ніколи не бачила. Вона голова правління садового товариства. Крім позивача, інших власників вона ніколи не бачила і про них не чула. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії договору про наміри від 04.06.2003 р. вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] домовилися продати та купити дві земельні ділянки в с.В.Дмитровичі Обухівського району Київської області за 2700 доларів США. Сторони зобов`язалися підписати на нотаріально завірити договір купівлі-продажу не пізніше 04.07.2003 р. [PERSON] передала [PERSON] , [PERSON] 200 доларів США. (а.с.11) Копією розписки [PERSON] від 28.08.2003 р. підтверджується, що він отримав від [PERSON] суму в гривнях еквівалентну 2200 доларів США за продану ним їй ділянку в с.В.Дмитровичі і частину суми, як задаток за ділянку, що належить його доньці [PERSON] , який зобов`язалися переоформити на [PERSON] при першій можливості (а.с.12) З копії державного акта на право приватної власності на землю від 22.02.1997 р. [PERSON] на підставі рішення В.Дмитровицької сільської ради народних депутатів від 16.08.1996 р. протокол №8 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,05 га, земельна ділянка розташована на території с.В.Дмитровичі В.Дмитровицької сільської ради, землю передано для ведення садівництва. (а.с.13) [PERSON] на підставі договору дарування №4200 від 28.08.2003 р. є власником земельної ділянки площею 0,0500 га, що розташована Київська область, Обухівський район, Великодмитровицька сільська рада, СТ «Дорожник», цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва, що підтверджується копіями договору дарування земельної ділянки №4200 від 28.08.2003 р., державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №005004 від 14.06.2004 р., свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.03.2007 р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 13878386 від 14.03.2007 р. (а.с.18-20, 30) Як вбачається з копії технічного паспорту від 19.09.2006 р. на вказаній земельній ділянці [PERSON] побудувала житловий будинок за адресою садове товариство «Дорожник» №139 (а.с.22-28) Згідно копії довідки садівничого товариства «Дорожник» вих..№12/06/23 від 12.06.2023 р. [PERSON] відкрито та безперервно володіє земельною ділянкою кадастровий №3223180500:06:009:0021, яка знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, Великодмитровицька сільська рада, с/т «Дорожник» діл №140 (згідно схеми садівничого товариства) з 28.08.2002 р., коли [PERSON] стала власником суміжної ділянки № [NUMBER] (кадастровий № 3223180500:06:009:0039) після [PERSON] на підставі Договору дарування земельної ділянки від 28.08.2003 р. та фактичним власником ділянки № [NUMBER] , яка рахується за його донькою [PERSON] . Боргів перед садівничим товариством у [PERSON] не має, нею в 2005 р. було сплачено заборгованість яка була по ділянці № [NUMBER] [PERSON] за період з 1995-2003 р. (а.с.29) 10.07.2023 р. [PERSON] звернулася до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області з клопотанням про передачу у власність за набувальною давністю земельної ділянки кадастровий № 3223180500:06:009:0021 площею 0.0524 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Великодмитровицька сільська рада, цільове призначення - 01.05 - для індивідуального садівництва. (а.с.33-34) Рішенням Козинської селищної ради Обухівського району Київської області №29/01-37-VIII від 26.07.2023 р. в задоволенні вищевказаного клопотання [PERSON] було відмовлено (а.с.35) Згідно ч.4 ст.41 Конституції України , право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з її власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги до його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять років з часу спливу позовної давності. Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». При вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; - у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та не звернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК України про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. З 2003 р. позивач [PERSON] користувалася земельною ділянкою відповідача самостійно. Про укладення договору щодо вказаної земельної ділянки між сторонами було укладено Договір про наміри, однак вказаний договір не було укладено. Грошові кошти частково було передано позивачем відповідачу. Щодо вказаного майна ніхто з осіб не пред`являв до позивачки жодних претензій. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили те, що з 2003 р. по теперішній час позивач користується земельною ділянкою відповідачки. Пояснення свідків послідовні і повністю узгоджуються з матеріалами справи, не викликають у суду сумніви, щодо їх правдивості. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Статтею 16 ЦК України встановлено, що способами захисту прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органів державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивачкою доведено ті обставини на які вона посилалася як на підставу своїх позовних вимог. Суд вважає, що позовні вимоги не суперечать чинному законодавству, не порушують права інших осіб, тому позов слід задовольнити. Враховуючи викладене та

Outcome: approved