Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

У грудні 2023 р. позивач ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором №20349-09/2022 в розмірі 24850,00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 7000,00 грн.; сума заборгованості за відсотками - 17850,00 грн.; суми заборгованості за кредитним договором № 09399-10/2022 в розмірі 2000,00 грн., що складається із вказаної суми заборгованості за основною сумою боргу, всього заборгованості за договорами у загальному розмірі 26850,00 грн, а також стягнення з відповідача на його користь судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї позовної заяви. Позов мотивує тим, що 22.09.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ" та відповідачем було укладено кредитний договір №20349-09/2022, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 7000,00 грн. на строк 10 днів, тобто до 01.10.2022 р. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 456,25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,25% (процентів) на добу. Відповідно до п.п.1.1 п.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначеним цим договором. Окрім того, 11.10.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ" та відповідачем було укладено кредитний договір №09399-10/2022, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. на строк 7 днів, тобто до 17.10.2022 р. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу. Відповідно до п.п.1.1 п.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначеним цим договором. 29.06.2023 р. між ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №29062023, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з п.1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №29062023 від 29.06.2023 р., ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 20349-09/2022 в сумі 24850,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17850,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; а також грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 09399-10/2022 в сумі 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу. Ухвалою Рівненського районного суду від 22.12.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників. В судове засідання представник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у п.4 позову просить справу розглядати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 7000,00 грн. та 2000,00 грн, що становить суму заборгованості за тілом кредиту по обох кредитних договорах і просить відмовити у стягненні відсотків в сумі 17850 грн. Вказує, що свого часу він хотів сплатити заборгованість по кредитних договорах, однак кредитна спілка з якою він укладав кредитні договори, припинила свою діяльність, а про відступлення права вимоги його не було проінформовано. Просив врахувати ту обставину, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, ніде не працює та здійснює догляд за хворою бабусею. Виходячи з цього просив позов задоволити частково. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.09.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ" та відповідачем було укладено кредитний договір №20349-09/2022, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 7000,00 грн. на строк 10 днів, тобто до 01.10.2022 р. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 456,25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,25% (процентів) на добу. Відповідно до п.п.1.1 п.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначеним цим договором. Окрім того, 11.10.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ" та відповідачем було укладено кредитний договір №09399-10/2022, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. на строк 7 днів, тобто до 17.10.2022 р. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу. Відповідно до п.п.1.1 п.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначеним цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З вищевикладеного випливає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №755/2284/16-ц. 29.06.2023 р. між ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №29062023, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з п.1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 29.06.2023 р. до договору факторингу №29062023 від 29.06.2023 р., ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 20349-09/2022 в сумі 24850,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17850,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; а також грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 09399-10/2022 в сумі 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу. Відповідно до ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом норми ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті, які є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, передбачені договором кредиту заборгованість не погашена. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов`язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача, що стверджується копіями договорів про надання фінансового кредиту №20349-09/2022 від 22.09.2022 р. та № 09399-10/2022 від 11.10.2022 р. Відповідач допустив порушення строків повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим з останнього слід стягнути в користь позивача 7000 грн. та 2000 заборгованості за основною сумою боргу по обох кредитних договорах. Щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за відсотками за кредитним договором №20349-09/2022 від 22.09.2022 р. в розмірі 17850,00 грн., то суд зазначає наступне. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 4 лютого 2020 року в справі №912/1120/16 (пункт 6.19). Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за користування кредитом поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Зазначене не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за користування кредитом. Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за користування кредитом можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Згідно з п. 1.2 кредитного договору №20349-09/2022 від 22.09.2022 р. кредит надається строком 10 днів, тобто до 01.10.2022 р. А тому визначаючи строк дії договору, суд виходить з кінцевої дати вказаної у зазначеному вище пункті договору, тобто до 01.10.2022 р. Проте у відповідності до додаткової угоди №3 від 03.10.2022 р. сторони кредитного договору продовжили термін дії такого до 16.10.2022 р. та встановили суму відсотків, які повинен сплатити позичальник кредитору в розмірі 2100,00 грн., а загальна сума заборгованості по договору становить 9100,00 грн. Згідно з п. 1 додаткової угоди будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 9100,00 грн. Для стягнення процентів за більш тривалий період у відповідності до п.1.2 кредитного договору відсутні правові підстави, оскільки сторони кредитного договору змінили умови такого додатковою угодою №3. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Однак позивач не заявляє вимоги до відповідача про стягнення процентів у відповідності до положень статті 625 ЦК України. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що кредитні договори укладені у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення, порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково. З відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №20349-09/2022 від 22.09.2022 р. в сумі 9100 гривень, з яких 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2100 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також заборговансть за кредитним договором №09399-10/2022 від 11.10.2022 р. в розмірі заборгованості за основною сумою боргу - 2000 грн. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1109,58 грн.

Outcome: approved