Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) із земель колективної власності Сільськогосподарського підприємства ім. Кірова площею 4,84 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, розташованої у с. Улянівка Житомирського району Житомирської області. Позивач для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно звернулась до державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщука А. І., однак отримала відмову. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 4,84 га в умовних кадастрових гектарах, розташовану на землях Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Кірова в с. Улянівка Житомирського району Житомирської області після померлого [INFO] батька [PERSON] . Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримав та просить задовольнити (а.с. 31). Відповідач участь свого представника в судове засідання не забезпечив; про розгляд справи були повідомлені належним чином (а.с. 29, 30). Заяв, клопотань від Тетерівської сільської\~ради Житомирського\~району Житомирської\~області на адресу суду не надходило. Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про смерть (а.с. 4). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18.10.2023 року (а.с. 5-7) встановлено, що [PERSON] , 1916 року народження, який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 330 від 18.07.2023 року (а.с. 16) померлий [INFO] [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним за вище вказаною адресою на день смерті та протягом шести місяців після смерті проживала [PERSON] . Згідно довідки Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 332 від 18.07.2023 року (а.с. 8) [PERSON] був членом КСП ім. Кірова с. Улянівка Житомирського району з 1983 року по день смерті [INFO] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 867 від 11.12.2023 року (а.с. 18) згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) гр. [PERSON] , [INFO] , згідно сертифікату ЖТ № 0144159 належить право на земельну частку (пай) за № 158 у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Кірова, розташованого в с. Улянівка Житомирського району Житомирської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розміром 4,84 в умовних кадастрових гектарах. На підтвердження зазначеного надано також копію сторінки (витяг) із книги сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с. 19-20) де [PERSON] рахується під номерами: 158 та 186 (400). З довідки виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 866 від 11.12.2023 року (а.с. 17) вбачається, що Тетерівська сільська рада Житомирського району Житомирської області не має можливості видати дублікат втраченого сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0144159 від 05.03.1997 року про те, що [PERSON] [INFO] , належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Кірова, розташованого в с. Улянівка Житомирського району Житомирської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розміром 4,84 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до довідки державної нотаріальної контори Житомирської області № 543/02-14 від 27.03.2023 року (а.с. 11), згідно спадкової справи № 131/2023, спадкоємицею до майна померлого [INFO] [PERSON] є його дочка [PERSON] , [INFO] ; інших спадкоємців немає. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.03.2023 року державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщуком А. І. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне спадкове майно з причини наявних розбіжностей у документах, які підтверджують родинні відносини з померлим. Відповідно до положень ст. ст.\~55,\~124 Конституції України,\~ст. 16 ЦК України\~та\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. До правовідносин, що виникли, необхідно застосувати норми\~ЦК УРСР від 18.07.1963 року, так як спадщина після померлого [PERSON] відкрилась до [INFO] . Відповідно до\~ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту її відкриття, у спадкоємця, який прийняв спадщину, право на спадкове майно виникає з моменту відкриття спадщини, а не з дня одержання свідоцтва про право на неї. Відповідно до\~ст. 549 вказаного Кодексу\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі\~ст. 524 ЦК УРСР 1963 року\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до пункту 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7\~Указу Президента\~України №\~720\~/95\~від 08.08.1995\~р.\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» /далі - Указ №720/95/, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі, можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до пункту 2 Указу № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювати в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 р. №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). За змістом статей\~22,\~23 ЗК України\~(в редакції 1990 року) та Указу №720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: -перебування в членах КСП на час паювання; -включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; -одержання КСП цього акта. Відповідно до частин першої та другої\~статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»\~встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем померлого батька, зважаючи на відсутність у позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у нотаріуса або в уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування, суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву та визнати за позивачем право на спадкове майно. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved