Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , яка згодом, під час розгляду справи, змінила прізвище на [PERSON] , про поділ майна подружжя, в якому просив поділити квартиру загальною площею 32.6 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнати за [PERSON] право власності на частину квартири загальною площею 32.6 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] судові витрати на користь [PERSON] . Позов обґрунтований наступними обставинами. Сторони перебували у шлюбі з 24 листопада 2015 року по 01 лютого 2022 року. Під час перебування у шлюбі сторони придбали на підставі договору купівлі-продажу квартиру загальною площею 32.6 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За домовленістю подружжя право власності на квартиру було зареєстровано за [PERSON] . Після розірвання шлюбу позивач не має можливості реалізувати свої права співвласника квартири, у зв`язку із перешкодами з боку відповідача, тому змушений звернутися до суду із позовом про поділ майна подружжя. 31.10.2023 року [PERSON] подала відзив на позов із запереченнями проти нього, які обґрунтовані тим, що шлюб між сторонами був укладений не з метою створення сім`ї. [PERSON] практично весь час проживав у своєї матері за адресою: [ADDRESS] . До дружини у місто Одеса, приїжджав інколи. Виходячи з фактів та вимог законодавства можливо зробити висновок, що шлюб був фіктивним. Питання формальності шлюбу ставилося у цивільному процесі при розірванні шлюбу. У позовній заяві [PERSON] зазначала, що шлюб носив виключно формальний характер і сторони взагалі не проживали разом однією сім`єю після реєстрації шлюбу. Дані факти досліджувались Бершадським районним судом Вінницької області по цивільній справі № 126/2450/21. Весь час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] жодного дня на працював та не заробляв грошові кошти в інтересах сім`ї. Весь побут, утримання сім`ї, фінансування купівлі квартири покладалося виключно на [PERSON] . Увесь період часу після закінчення навчального закладу вона офіційно працювала та отримувала достатню заробітну плату для утримання сім`ї, покупку квартири та проведення відповідних ремонтних робіт. Квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана [PERSON] за власні заощадження та грошові кошти, отриманні у позику від її батьків, що в свою чергу підтверджується договором позики та борговою розпискою від 12.05.2016 р. Виходячи з цих фактів [PERSON] вважає квартиру за адресою: [ADDRESS] особистою приватною власністю, з метою чого стороною буде заявлено відповідний зустрічний позов. 31.10.2022 року відповідач [PERSON] подала до суду зустрічний позов, в якому, просила визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Зустрічний позов обґрунтований наступними обставинами. [PERSON] з відповідачем по справі, знаходились у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2015 року по 01 лютого 2022 року. За час знаходження у шлюбі [PERSON] набувалось право особистої приватної власності на майно. За час проживання однією сім`єю [PERSON] придбала об`єкт нерухомості, квартиру за адресою: [ADDRESS] . Весь час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] жодного дня на працював та не заробляв грошові кошти в інтересах сім`ї. Весь побут, утримання сім`ї, фінансування купівлі квартири покладалося виключно на [PERSON] . Увесь період часу після закінчення навчального закладу вона офіційно працювала та отримувала достатню заробітну плату для утримання сім`ї, покупку квартири та проведення відповідних ремонтних робіт. Достатні доходи [PERSON] підтверджуються відповідними документами - трудовою книжкою, довідками Пенсійного фонду, Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), Довідками Пенсійного фонду Реєстру Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) на ім`я [PERSON] . Квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана [PERSON] за власні заощадження та грошові кошти, отриманні у позику від її батьків, що в свою чергу підтверджується договором позики та борговою розпискою від 12.05.2016 р. Виходячи з цих фактів [PERSON] вважає квартиру за адресою: [ADDRESS] особистою приватною власністю. По суті придбання оспорюваного майна [PERSON] зазначає, що з часу навчання у вищому навчальному закладі постійно проживала у місті Одеса. Після закінчення навчання [PERSON] влаштувалась на роботу у місті Одеса, де і працювала до початку воєнного вторгнення РФ. Тривалий період часу [PERSON] користувалася орендованим житлом. Після реєстрації шлюбу, її батьки запропонували їй надати грошові кошти у борг для придбання власної квартири. Сімейні стосунки між [PERSON] та [PERSON] були дуже нестабільні та не відповідали нормальному, загальноприйнятому поняттю сім`ї, [PERSON] більшу частину шлюбу знаходився у своїх батьків у селі Маньківка, Гайсинського району, Вінницької області, своїй дружині у побуті та матеріально не допомагав, стабільно і офіційно ніколи не працював. Весь побут та утримання сім`ї трималося на доходах, отриманих лише [PERSON] . Розуміючи проблемну ситуацію у сімейних стосунках між [PERSON] та [PERSON] , батьки [PERSON] запропонували надати грошові кошти на покупку квартири у м. Одеса, лише у разі офіційного оформлення даної угоди відповідно до вимог діючого законодавства. Однак, у зв`язку з хворобою на той час нотаріуса, розташованого у районному центрі Вінницької області, де постійно проживають батьки і похилим віком позикодавців, [PERSON] , [PERSON] та їх донька [PERSON] вимушені були укласти договір позики від 12 травня 2016 року у простій письмовій формі. Передача грошових коштів закріплена також відповідною борговою розпискою між тими ж сторонами угоди від 12 травня 2016 року. Увесь період часу після закінчення навчального закладу [PERSON] офіційно працювала та отримувала достатню заробітну плату для утримання сім`ї, частково приймала участь у придбанні квартири та проведення відповідних ремонтних робіт. Крім, того підтвердженням особистого придбання квартири за особисті кошті, підтверджує також розписка про передачу грошових коштів за квартиру за адресою: [ADDRESS] , укладену між продавцем - [PERSON] та покупцем квартири - [PERSON] від 15.07.2016 року. 10 березня 2023 року стороною [PERSON] подано відзив на зустрічний позов із запереченнями проти нього, які обґрунтовані дією принципу спільності майна подружжя та рівності часток чоловіка та жінки. [PERSON] зазначає, що він працював та мав заощадження. Щодо укладеного договору позики [PERSON] із батьками, [PERSON] вказує на відсутність доказів надання ним згоди на його укладення, та доказів на підтвердження того, що вказані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї саме на придбання спірної квартири. В ході підготовчого розгляду справи представник [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, проти зустрічного позову заперечував в повному обсязі. Ухвалою суду від 18 травня 2023 року явка [PERSON] була визнана судом обов`язковою, ухвалено допитати [PERSON] в якості свідка. [PERSON] вимоги ухвали суду не виконав, хоча був повідомлений про вимоги ухвали, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Від його представника 05.10.2023 року, 22.11.2023 року до суду надходили заяви про розгляд справи у його відсутність. В ході розгляду справи [PERSON] та її представник заперечували проти задоволення позову [PERSON] . Зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити. Суд, заслухавши пояснення [PERSON] та її представника, допитавши свідка, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволенню не підлягають, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю налужить задовольнити. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони\~\~виникли в зв`язку із поділом майна подружжя, а тому регулюються\~Главами 7, 8 СК України. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини. Сторони уклали шлюб, зареєстрований 24 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 104, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (т. 1 а. с. 12). 01 лютого 2022 року рішенням Бершадського районного суду Вінницької області шлюб між сторонами розірвано (т. 1 а. с. 40). В період шлюбу, 15.07.2016 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Пенчевим К.Л., серія та номер: 4-1167 на ім`я [PERSON] придбано квартиру загальною\~площею 32.6\~кв.\~м,\~що знаходиться\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~Інформацією з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно,\~дата формування\~15.12.2021\~року \~ (т. 1 а. с. 13). Згідно з частиною третьою\~статті 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 359/898/18 провадження № 61-3703св19.\~\~ В обґрунтування заперечень проти позову [PERSON] , та в обгрунтування своїх позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] заперечує презумпцію спільності права власності подружжя, зазначаючи про те, що спірна квартира придбана нею за власні кошти, які належали їй особисто та на підставі договору позики, укладеного із [PERSON] та [PERSON] . Так, судом встановлено, що 12 травня 2016 року між [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого, позикодавці передають у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 37\~000 доларів США на придбання квартири у м. Одесі та проведення відповідних ремонтних робіт (т. 1 а. с. 56). На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] надано розписку про прийняття коштів у власність (т. 1 а. с. 59). Вказані обставини підтверджуються також і показаннями допитаного в судовому засіданні за клопотанням сторони [PERSON] свідка [PERSON] . Свідок підтвердив в судовому засіданні, що [PERSON] та [PERSON] разом майже не проживали, спільного господарства не вели. [PERSON] проживав за місцем своєї реєстрації у Вінницькій області, місця роботи в м. Одесі не мав. [PERSON] проживала та працювала в м. Одесі, утримувала себе сама, в зв`язку із чим її батьками [PERSON] та [PERSON] було прийнято рішення щодо придбання дочці в її особисту власність квартиру для її проживання, задля чого й було укладено договір позики грошових коштів з [PERSON] особисто, а не з подружжям в інтересах сім`ї. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив також, що [PERSON] не мав самостійного доходу, під час шлюбу не працював, участі в утриманні сім`ї не приймав, при цьому, відсутність самостійного заробітку (доходу) [PERSON] не була пов`язана із будь-якою поважною причиною. Відсутність самостійного заробітку [PERSON] в період шлюбу підтверджується також письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме, копії паспортів моряка (т. 1 а. с. 146), із якого вбачається, що [PERSON] працював в період з 2009 року по 2013 рік, довідкою про те, що [PERSON] здійснював роботу за контрактом з 10.06.2009 по 15.12.2009 року на посаді моториста (т. 1 а. с. 158), та відповіддю Головного управління ДПС у Вінницькій області ДПС України № 12-01-15 про відсутність доходів у період перебування у шлюбі (т. 1 а. с. 160-161). Показання свідка [PERSON] про наявність у [PERSON] самостійного заробітку збігаються із наявним в матеріалах справи доказами щодо отримання доходу [PERSON] , а саме, копіям трудової книжки (т. 1 а. с. 45), довідкою з місця роботи (т. 1 а. с. 47), відомостями ПФУ (т. 1 а. с. 48-53). Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтовуючи зустрічний позов, [PERSON] зазначає, що грошові кошти на придбання спірної квартири для свого особистого користування були одержані нею на підставі договору позику, укладеного нею не в інтересах сім`ї, а тому були її особистими. Доказів на спростування вказаних обставин [PERSON] не надано. Суд звертає увагу на те, що для того, щоб вважати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя гроші, отримані на підставі договору, укладеного одним із подружжя, необхідно визначитись із тим, чи було укладено договір саме в інтересах сім`ї. Задля цього, повинно мати місце наявність таких обставин: 1) укладення договору одним із подружжя; 2) зазначення в договорі про його укладення в інтересах сім`ї; 3) наявність згоди на укладення договору іншого із подружжя. Матеріали справи не містять відомостей про те, що [PERSON] надавав згоду на укладення договору позики від 12.05.2016 року, а також відомостей про те, що сам договір позики містить застереження про те, що його укладено саме в інтересах сім`ї. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновків про те, що квартира загальною площею 32.6 кв. м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , була придбана [PERSON] за кошти, які належали їй особисто, під час шлюбу із [PERSON] , а тому є особистою приватною власністю [PERSON] . Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено\~статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої\~статті 61 СК України\~кореспондує частині четвертій\~статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. За приписами\~п.\~3)\~ч.\~1\~статті 57\~СК України\~особистою приватною\~власністю дружини,\~чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. При таких обставинах, суд вважає, що [PERSON] в ході розгляду справи спростувала презумпцію спільності права власності подружжя на спірну квартиру, набуту ними в період шлюбу, а тому зустрічні позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що знайшли підтвердження наявними матеріалами справи, в той час, як позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем за зустрічним позовом [PERSON] сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 13420,32 грн., що підтверджується відповідними платіжним дорученнями (т. 1. а. с. 69, 104). Враховуючи те, що позов [PERSON] задоволено в повному обсязі, стягненню з [PERSON] підлягає судовий збір в розмірі 13420,32 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved