Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

26.05.2023 [PERSON] до [PERSON] , вимогами якого просив у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на 1/6 частку квартири за адресою: [ADDRESS] загальною площею 49,5 кв. м. 09.08.2023 до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , у якому [PERSON] просить визнати за нею право особистої приватної власності на 1/3 частку двохкімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 49,5 кв.м., придбаної на підставі акта про проведені прилюдні торги арештованого майна, затвердженого Відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області 09 вересня 2013 року та право власності на яку зареєстровано за на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідчене приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В, зареєстрованого в реєстрі за № 1559. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю та об`єднано в одне провадження з первинним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, у зв`язку з відмовою від позову [PERSON] . [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. Зустрічний позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. [PERSON] подав заяву про визнання вимог зустрічної позовної заяви [PERSON] , просить розгляд справи здійснити без його участі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується зустрічний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як слідує з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.01.2006 року. У шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.03.2011. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю [PERSON] 30.11.2010 року Управлінням житлово-комунального господарства видано Свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , згідно якого в порядку приватизації державного житлового фонду дану квартиру, загальною площею 49,50 кв.м. передано у спільну сумісну власність в рівних долях [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Право власності на 1/3 даної квартири за кожним із співвласників зареєстровано 15.12.2010 року, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію. 12.09.2013 року [PERSON] отримала Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідчене приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1559 на підставі якого того ж дня за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/3 квартири за адресою: [ADDRESS] . Належна [PERSON] 1/3 частки в квартирі була подарована [PERSON] 15.10.2013 року згідно договору дарування. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, Сімейний кодекс України фактично встановлює презумпцію права спільної власності на майно, яке набуто за час шлюбу. Згідно статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справпро право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сім`ї. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Враховуючи викладене, сам факт реєстрації (набуття у власність) квартири у період шлюбу не є підставою для визнання її спільною сумісною власністю. Придбання спірної з прилюдних торгів 1/3 частки спірної квартири відбулося хоча і в період шлюбу, але за особисті кошти позивачки [PERSON] , а відтак частка квартири не відноситься до об`єкта права спільної сумісної власності, а є особистою власністю [PERSON] , що визнав відповідач за зустрічним позовом [PERSON] . На підставі викладеного, суд вважає доведеним той факт, що право власності на 1/3 частки спірної квартири є особистою приватною власністю [PERSON] , а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю підлягає до задоволення.

Outcome: approved