Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

25 серпня 2023 року представник [PERSON] адвокат Фалєєва Л. Л. звернулася до Московського районного суду м.\~Харкова з позовною заявою до ТОВ «ФК «Фінрайт», приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т. В., третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О. В., в якій просить: -визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем за №\~9172 від 22 грудня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Фінрайт» заборгованості за кредитним договором № 999-00027978/1, укладеним з публічним акціонерним товариством «Імексбанк», право вимоги за яким набуто на підставі договору № 126 про відступлення прав вимоги від 31 березня 2020 року, у загальній сумі 123535,60 грн., таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 вересня 2012 року між [PERSON] та ПАТ\~«Імексбанк» було укладено договір про надання кредиту № 999-00027978/1. 22 грудня 2021 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. вчинив оскаржуваний виконавчий напис. Проте, спірний напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини. Зокрема, на момент вчинення виконавчого напису за договором № 999-00027978/1 сплинув строк позовної давності, а сума заборгованості не є безспірною. У зв`язку з чим звертається до суду з позовом з метою захисту порушених прав. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання та надано сторонам строки для подання заяв по суті справи. Крім цього, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2023 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та вжито заходів з метою забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №\~68570738. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т. В. належним чином завірені копії виконавчого напису №9172\~від 22.12.2021 та матеріалів, на підставі яких вчинено зазначений виконавчий напис 13 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку до суду надійшли письмові пояснення ТОВ «ФК «Фінрайт» на позовну заяву [PERSON] , у яких представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з огляду на те, що зобов`язання за договором № 999-00027978/1 [PERSON] не виконувались, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Крім цього, представник відповідача зазначає, що позивачем не було надано доказів належного виконання зобов`язання, не зазначались обставини, спростовуючи наявність заборгованості, позивачем не висувались жодні претензії щодо переуступлення права вимоги. 29 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку до суду надійшли витребувані ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2023 року докази. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до судового розгляду. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. У матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без її участі та без участі позивача, у якій зазначила, що вона та позивача не заперечують проти заочного рішення у справі. У письмових поясненнях ТОВ «ФК «Фінрайт» викладено клопотання про розгляд справи за відсутності представника товариства. Відповідач приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. та третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О. В. про причини неявки суд не сповістили, відзиву, заяв, заперечень до суду не надали. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, оскільки відповідач приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів згідно з положеннями ст. 280 ЦПК\~України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. 22 грудня 2021 року Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. вчинено виконавчий напис за № 9172, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінрайт» заборгованість, що виникла за Кредитним договором № 999-00027978/1 від 25 вересня 2012 року, який укладений між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] , правонаступником усіх прав та обов`язків якого за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Фінрайт», на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 126 від 31 березня 2020 року. У виконавчому написі вказано, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів; стягнення заборгованості здійснюється за період з 15 липня 2018 року по 16 липня 2021 року; сума заборгованості складається з суми простроченої заборгованості за кредитом 37642,45 грн.; суми заборгованості за відсотками 45930,45 грн.; суми заборгованості за штрафами 0,00 грн.; суми заборгованості за комісією 39962,70 грн.; плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 500,00 грн. Загальна сума заборгованості становить 123535,60 грн. Вказаний виконавчий напис пред`явлений ТОВ «ФК «Фінрайт» для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Ярмоленку О. В. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка\~О. В. від 09 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження № 68570738 з виконання виконавчого напису № 9172, виданого 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком\~Т.\~В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінрайт» заборгованості у загальному розмірі 124035,60 грн. З матеріалів справи слідує, що приватний нотаріус Личук Т. В., 22 грудня 2021 року вчинив виконавчий напис № 9172 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінрайт» заборгованості по Кредитному договору № 999-00027978/1 від 25 вересня 2012 року, який укладений між позивачем та ПАТ «Імексбанк». Підставами набуття ТОВ «ФК «Фінрайт» прав вимоги до позивача за вказаним кредитним договором, згідно з виконавчим написом, є договір № 126 від 31 березня 2020 року про відступлення прав вимоги. Відтак, борговими документами, на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис, є не тільки кредитний договір, а і договір про відступлення прав, який підтверджує право нового кредитора вимагати виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором. Судом встановлено, що договір № 999-00027978/1 від 25 вересня 2012 року було укладено між позивачем та ПАТ «Імексбанк» у простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. У частинах першій, другій статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. У постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». З урахуванням положень ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі №\~137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі». Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, який встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №\~296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесено до таких документів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07\~листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року набрала законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Відтак, Постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21\~вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як встановлено судом, спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 грудня 2021\~року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. З копії кредитного договору, що міститься у матеріалах справи та який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, слідує, що договір не був посвідчений нотаріально, що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, від 21\~вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, від 06 жовтня 2021 року у справі № 361/4793/20. Крім цього, відповідачем не надано підтвердження яким чином проводились розрахунки заборгованості, не надано виписку з рахунку боржника. Також, суд звертає увагу, що суду не надано доказів, які б свідчили, що в даному випадку, при вчиненні виконавчого напису, нотаріусу разом з відповідною заявою стягувача було надано первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Крім цього, відповідачем не надано підтвердження того, що [PERSON] направлялась вимога щодо погашення кредитної заборгованості. Також матеріалами справи не містять відомостей щодо отримання [PERSON] зазначеної вимоги. Як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказане також узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 23\~червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року №910/10374/17. При цьому, стягувачем не наданий розрахунок заборгованості до заяви про вчинення виконавчого напису, який свідчив би про наявність заборгованості у позичальника. Враховуючи те, що на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису від 22 грудня 2021 року визначена товариством заборгованість не є безспірною, приватним нотаріусом не дотримано вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. За правилами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача ТОВ «ФК «Фінрайт» на користь позивача судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1610,40\~грн.

Outcome: approved