Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

представник позивача подав до суду позов, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н. від 17.07.2006 року у розмірі 35639.79 грн. станом на 31.08.2023 р., та судові витрати у розмірі 2684 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 17.07.2006 року, та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Зазначає, що такі надані відповідачу для ознайомлення в письмовій формі, відповідачу відкрито кредитну картку зі встановленням кредитного ліміту, який в подальшому збільшився до 7000 грн. Вказує, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 31.08.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 35639 грн. 78 коп., та складається з: 4447 грн. 38 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 31192 грн. 41 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, просить позов задоволити. Ухвалою від 16 листопада 2023 року позовну заяву було залишено без руху та в подальшому недоліки усунено. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27 листопада 2023\~року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу слухати у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, отримавши копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками та пам`ятку про права та обов`язки, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 108) Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, дослідивши подані сторонами у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України. У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Статтями 525,\~526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно зі\~ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно із ч. 1ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідачем на підставі Заяви № б/н від 17.07.2006 року, яку останній підписав, у АТ КБ «ПриватБанк» були фактично отримані грошові кошти в кредит у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту у\~сумі 4000.00\~грн.\~на картковий\~рахунок № [NUMBER] . (а.с.72). Відповідно до Довідки наданої позивачем [PERSON] 26.07.2006 року було встановлено кредитний ліміт 4000.00 грн., який станом на 01.11.2019 року становить 0.00 грн. (а.с. 70) У підписаній сторонами Заяві 17.07.2006 року зазначено, що відповідачу надаються банківські послуги з видачі кредитної картки Універсальна, кредитний ліміт 4 тисячі грн. Також зазначено, що «Базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки.» (а.с.72 зворот) Відповідно до Довідки, наданої позивачем, [PERSON] 17.07.2006 року отримав картку № [NUMBER] , термін дії\~картки до\~07.08 (а.с.70) Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором № б/н від 17.07.2006 року,\~такий здійснений\~за період\~з 26.07.2006\~року по\~31.08.2023\~року та\~становить 35639\~грн.\~78\~коп.,\~яка складається\~з:\~4447\~грн.\~38\~коп.\~-\~заборгованості за\~тілом кредиту,\~31192\~грн.\~41\~коп.\~ заборгованості\~за простроченими\~відсотками (а.с.61-66). А відтак, розрахунок заборгованості позивача виходить за межі терміну дії банківської картки на підставі якої встановлювався кредитний ліміт згідно договору Заяви від 17.07.2006 року. Відомості про отримання відповідачем нової картки, встановлення кредитних лімітів, укладення будь яких інших договорів, тощо, в матеріалах справи відсутні. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц встановила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, Універсальна, 30 днів пільгового періоду та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Суд зауважує, що наявні в матеріалах справи Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту датовані 01.02.2023 року, у таких відсутні відомості, що вони підписані на виконання умов договору укладеного на підставі Заяви від 17.07.2006 року, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17.07.2006 року шляхом підписання Заяви. (а.с. 73-87) В матеріалах справи відсутні підтвердження того, що відповідач був ознайомлений у письмовій формі з умовами кредитування в АТ КБ «Приватбанк» відповідно до кредитного договору №б/н. від 17.07.2006 року. Крім того, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово могли змінюватися самим АТ КБ "ПРИВАТБАНК", тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 31192 грн. 41 коп. заборгованості за простроченими відсотками. У той же час, судом встановлено та доведено зібраними по справі доказами, що відповідач порушив взяті на себе, згідно умов договору від 17.07.2006 року, зобов`язання, а саме: не повертає позивачу отриману суму кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості згідно якої заборгованість за тілом кредиту складає 4447 грн. 38 коп., іншого розрахунку заборгованості суду не подано. (а.с.61-66) А відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та відповідно з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за договором № б/н від 17.07.2006 року у розмірі 4447 грн. 38 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 4447 грн. 38 коп. За положеннями\~ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684 грн. розділяється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (а.с 47) Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 334 грн. 96 коп. (12.48 % від 2684 грн.) судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved