Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Представник позивача - адвокат Новосільська О. Б. 15.11.2023 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на малолітню дитину у розмірі 15000 грн. щомісячно. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що в шлюбі сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами не розірваний, однак, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Відповідач постійно проживає в Республіці Чехія, де має постійне місце праці, його заробіток складає 2000 євро. Вона знає про це, оскільки після введення воєнного стану в Україні вона також перебувала в Чехії, де проживала з відповідачем. Відповідач тривалий час надавав кошти на утримання сина, переказуючи кошти на її банківську картку, зокрема, 01.02.2023 переказав 5200 грн, 09.02.2023 - 10000 грн, 27.04.2023 - 17686 грн. З травня 2023 р. відповідач не надає коштів на утримання дитини. Просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в заявленому щомісячному розмірі 15000 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Представник позивача - адвокат Новосільська О. Б. у поданій суду заяві просила справу розглянути без участі сторони, позов підтримала і просила його задоволити. Представник відповідача - адвокат Говзан М. М. у поданій суду заяві просив справу розглянути без участі сторони, позов визнав частково, посилаючись на те, що відповідач згідний сплачувати аліменти на користь позивачки на малолітнього сина в розмірі 3000 грн щомісячно. Проти часткового задоволення позову на вказану суму не заперечував. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Установлено, що в шлюбі сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Незважаючи на те, що шлюб між сторонами не розірваний, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Малолітня дитина проживає разом з матір`ю. Відповідач постійно проживає в Республіці Чехія, де має постійне місце праці та достатній і стабільний заробіток. Суд установив, що відповідач надавав кошти на утримання сина, переказуючи їх на банківську картку позивачки, зокрема, 01.02.2023 переказав 5200 грн, 09.02.2023 - 10000 грн, 27.04.2023 - 17686 грн (а.с.12-14). З травня 2023 р. відповідач не надає належного матеріального утримання дитині, у зв`язку з чим порушуються права малолітньої дитини сторін на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, на належний рівень життя, необхідний для її гармонійного всебічного розвитку. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 ст. 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України враховує такі обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері, проживають за межами України; 2) молодий вік відповідача, задовільнийстан його здоров`я та матеріальне становище відповідача, який працює за кордоном, розмір його доходу невідомий; 3) інших дітей та непрацездатних утриманців відповідач не має; 3-1) відсутні дані щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення з відповідача щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі 5000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує звідповідача 1073,60 грн судового збору в дохід державного бюджету. У рамках розгляду справи позивачка понесла судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 10.11.2023 (а.с.34); актом виконаних робіт, згідно якого адвокат надав такі послуги: ознайомлення з документами - 1000 грн, складання позовної заяви - 2000 грн, участь у судовому засіданні - по 1000 грн (а.с.33); оригіналом квитанції до прибуткового касового ордеру від 10.11.2023 (а.с.32). З огляду на вимоги п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно якого інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що судові засідання в рамках розгляду справи не проводилися, суд стягує з відповідача на користь позивачки 3000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991, ст. 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved