Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

08.07.2022 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що не отримав відповіді на свою заяву від 26.04.19\~року вх.\~№ 696 подану\~до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №8» Дніпропетровської обласної. У подальшому, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 адміністративний позов [PERSON] до в.о. головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №8» Дніпропетровської обласної ради Мельніченка В.В. про визнання\~бездіяльності протиправною\~та зобов`язання\~вчинити певні\~дії -\~задоволено частково,\~визнано протиправною\~бездіяльність виконуючого\~обов`язки головного\~лікаря Комунального\~некомерційного підприємства\~«Криворізька міська\~лікарня №8»\~Дніпропетровської обласної\~ради Мельніченка\~Володимира Васильовича,\~яка виразилась\~у не\~розгляді заяви\~(запиту)\~ [PERSON] від\~26.04.2019\~року вх.\~№696\~по суті\~звернення у\~встановлений законом\~строк;\~зобов`язано\~повно та\~всебічно розглянути\~заяву (запит)\~ [PERSON] від\~26.04.2019\~року вх.\~№696\~та надати\~не неї\~обґрунтовану відповідь,\~згідно вимог\~чинного законодавства\~України. Вказує, що відповідачем рішення не виконується, тому порушено його право на інформацію під час виконання відповідачем владних (управлінських) функцій та службових обов`язків, внаслідок чого спричинено йому моральну шкоду, яку він оцінює в 1488600 грн., вказує, що неправомірна поведінка відповідача переповнює життя позивача негативними емоціями, викликає у нього психологічне напруження у зв`язку з очікуванням законної відповіді. Ухвалою суду від 28.07.2022 позов залишено без руху. Ухвалою суду від 01.12.2022 р. у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 27.12.2022. 27.12.2022 розгляд справи відкладено на 30.01.2023. 09.01.2023\~від КНП «Криворізька міська лікарня №16» надійшли письмові пояснення, як правонаступників КНП «Криворізька міська лікарня №8» Дніпропетровської обласної ради, про те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного\~адміністративного суду\~від 10.12.2020надіслано позивачу відповідь № 60 від 17.01.2022, крім того вимога позивача щодо завдання йому моральної шкоди необґрунтована та не надано доказів. Ухвалою суду від 30.01.2023 продовжено строк підготовчого судового, наступна дата 24.02.2023. 24.02.2023 справу знято з розгляду на 04.04.2023. Ухвалою суду від 04.04.2023 відкладено підготовчий розгляд справи на 22.05.2023. Ухвалою суду від 04.04.2023 залучено в якості співвідповідача Державну казначейську службу України. Ухвалою суду від 22.05.2023 залучено до участі в справі третю особу - КНП «Криворізька міська лікарня №16», відкладено розгляд справи на 05.07.2023. 05.06.2023 від представника КНП «Криворізька міська лікарня №16» надійшли письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволені позовних вимог, як необґрунтованих. 05.07.2023 визнано явку представника третьої особи обов`язковою, розгляд справи відкладено на 06.09.2023. 06.09.2023 у підготовчому судовому засіданні відкладено розгляд справи на 04.10.2023 для виклику позивача та відповідача. Ухвалою суду від 04.10.2023 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду на 08.11.2023. 08.11.2023 розгляд справи відкладено на 15.01.2024. 15.01.2024 розгляд справи відкладено на 27.02.2024. Позивач в судовому засіданні просив задовольнити його позовні вимоги. Представник \~відповідача Державної\~казначейської служби\~України в\~судове засідання\~не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Комунальне некомерційне підприємство «Криворізька міська лікарня №16» в судовому засіданні просила відмовити у задоволені позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] звернувся до головного лікаря комунального некомерційного\~підприємства «Криворізька\~міська лікарня\~№8»\~Дніпропетровської обласної\~ради із заявою від 26.04.2019 № 696 (а.с. 3). На вказане звернення позивач відповіді не отримав. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 частково задоволено адміністративний позов [PERSON] до в.о. головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №8» Дніпропетровської обласної ради Мельніченка В.В., визнано протиправною бездіяльність виконуючого обов`язки головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №8» Дніпропетровської обласної ради Мельніченка Володимира Васильовича, яка виразилась у не розгляді заяви (запиту) [PERSON] від 26.04.2019 року вх. №696 по суті звернення у встановлений законом строк; зобов`язано повно та всебічно розглянути заяву (запит) [PERSON] від 26.04.2019 року вх. №696 та надати не неї обґрунтовану відповідь, згідно вимог чинного законодавства України, в іншій частині позовних вимог\~\~- відмовлено (а.с.4-7). Позивач вказує про спричинення йому моральної шкоди неналежним розглядом звернення, неотриманням відповіді, яку він оцінює у розмірі 1488600 грн. Листом від 17.01.2022 № 60 на виконання судового рішення [PERSON] було надіслано відповідь на його лист від 26.04.2019. Оцінка суду. Частиною 1 ст.\~4\~та ч. 1, 5, 6 ст.\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 129 Конституції України\~визначено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормою ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Так, згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Моральна (немайнова) шкода - наслідки правопорушення, які не мають економічного змісту і вартісної форми і можуть полягати у: 1) фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна (немайнова) шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1174 Цивільного кодексу України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідач же повинен доводити відсутність своєї вини. Таким чином, враховуючи положення ст.1174 Цивільного кодексу України, котрими передбачено відповідальність за завдану шкоду незалежно від вини заподіювача, позивач має довести не лише протиправність поведінки відповідача, але й наявність самої моральної шкоди, та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, суду слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч. 2-4\~ст. 12, ст.76 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.\~\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Надані сторонами докази мають відповідати вимогам належності, достовірності , достатності та допустимості, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування та бути одержаними в порядку, встановленому законом. При цьому суд зазначає, що доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо. Наявність самого факту визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними є недостатнім у такій категорії справ. Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного суду від 04 березня 2020 року по справі №815/2215/15 та від 29 квітня 2020 року по справі №818/1371/17. Як випливає з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою від 26.04.2019\~ року\~за вх..\~696,\~проте всупереч\~чинного законодавства\~її не\~було розглянуто,\~у звязку\~з чим\~рішенням суду\~ визнано\~\~протиправною бездіяльність в.о. головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №8» Дніпропетровської обласної ради Мельніченка В.В. щодо нерозгляду даної скарги [PERSON] , зобов`язано розглянути заяву позивача та надати обґрунтовану відповідь, згідно вимог чинного законодавства України. Відповідачем на виконання рішення суду розглянуто заяву [PERSON] та направлено відповідь. Тобто факт протиправних дій відповідача - неналежний розгляд звернення у даному випадку мав місце. Однак, на думку суду, позивачем не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння внаслідок вищевказаних дій відповідача душевних страждань позивачу, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, понесені позивачем, відтак підстави для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди - відсутні. Водночас, суд зазначає, що доводи позивача в частині неотримання відповіді після розгляду справи адміністративним судом не підлягають перевірці в порядку цивільного судочинства, та відносяться до компетенції адміністративного суду. Оскільки у даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову відповідно до ч.2 п.13 ст.3 Закону України "Про судовий збір", та позивачу відмовлено в позові, судовий збір слід віднести за рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed