Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позов мотивовано тим, що з 11.06.2005 року до 04.06.2021 року перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області. Від шлюбу мають двох синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу, 26.09.2018 року, за спільні кошти придбали автомобіль Chevrolet aveo, державний номер [NUMBER] , рік випуску 2007, право власності на який зареєстрували за відповідачем. Відповідач добровільно відмовляється розділити автомобіль, а тому просить визнати вказаний автомобіль об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділити його, визнавши за нею право власності на 1/2 частку автомобіля, припинити її право власності на 1/2 частку автомобіля та визнати за відповідачем право власності на весь транспортний засіб, стягнувши з відповідача грошову компенсацію за її 1/2 частку вказаного автомобіля виходячи з ринкової вартості такої частки. Під час розгляду справи позивачка змінила позовні вимоги, у остаточній редакції позовних вимог просила залишити спірний автомобіль у спільній сумісній власності подружжя. 12.01.2022 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із зустрічним позовом, у якому просив визнати спільною сумісною власністю та здійснити поділ наступного майна, яке знаходиться у [PERSON] : телевізора "Самсунг" діагональ 49 дюймів варістю 10 000,00 грн., телевізора "Самсунг" діагональ 50 дюймів вартістю 13 000,00 грн., телевізора "Mystery" діагональ 21 дюйм вартістю 2000,00 грн., кавомашини "saeco" вартістю 7 000,00 грн., саунбара "Самсунг" (домашній кінотеатр, який складається з основного модулю та савбуферу) вартістю 8 000,00 грн., пральної машини "Самсунг" на 10 кг. вартістю 13 000,00 грн., Холодильника "Індезіт" (двухкамерний) вартістю 6000,00 грн., газової варочної поверхні "Hansa" варістю 6000,00 грн., кухонної стінки коричневого кольору (яка складається з робочої зони та навісних шаф) вартістю 20 000,00 грн., шафи купе темно коричневого кольору з чотирьох пересувних скляних дверцят вартістю 19 000,00 грн., дивана розсувного кутового коричневого кольору вартістю 8000,00 грн., дитячих меблів, які складаються з ліжка та двох шаф вартістю 10 000,00 грн., залишивши вказане майно у власності [PERSON] , стягнувши на його користь з [PERSON] компенсацію 1/2 вартості цих речей у розмірі 57 500,00 грн. (а.с.23-27). У відзиві на позов [PERSON] не погодилася з кількістю та вартістю майна, яке підлягає поділу. Зазначила, що телевізор "Самсунг" діагональ 50 дюймів відповідач продав своїй сестрі, телевізор "Mystery" діагональ 21 дюймів та саунбар "Самсунг" знаходяться у позивача (а.с.61-65). У редакції заяви від 30 січня 2024 року просила виділити їй у власність кавомашину, холодильник, варочну поверхню, кухонну стінку, шафу купе, телевізор 49 дюймів за 3500 грн. (а.с.127). В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися. Представник [PERSON] , адвокат Бусахін О.С., в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, при поділі зазначеного у даному позові майна просив врахувати, що все воно знаходиться у [PERSON] , та просив виходити із вартості майна погодженої сторонами. Вважав, що предмет спору за первісним позовом відсутній. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що з 11.06.2005 року до 04.06.2021 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05.05.2021 року (а.с.8-9). У шлюбі у них народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.5,6). Сторони не заперечили, що за час шлюбу ними у спільну сумісну власність придбано майно, яке вони просять поділити. Також встановлено, що заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2023 року у справі №383/1231/22 визнано автомобіль CHEVROLET AVEO, 2007 року випуску, VIN-код [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статті 60\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61\~СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі статтею 63\~СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Відповідно до частини першої статті 70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72\~СК України та статтею 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними слід ділити порівну з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України). З огляду на зазначені норми матеріального права, за загальним правилом, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Отже, спільне майно подружжя можна поділити шляхом встановлення режиму спільної часткової власності або встановлення режиму приватної власності на конкретну річ для кожного з подружжя (поділити в натурі). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, провадження № 12-80гс20 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, провадження № 14-67цс20 (пункт 82)). Верховний Суд у справі № 496/1069/18 у постанові від 23 лютого 2022 року виснував, що обрання судом апеляційної інстанції при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, за наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просила позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що у шлюбі [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність таке майно: автомобіль CHEVROLET AVEO, 2007 року випуску, телевізор "Самсунг" діагональ 49 дюймів, телевізор "Самсунг" діагональ 50 дюймів, телевізор "Mystery" діагональ 21 дюйм, кавомашину "saeco", саунбар "Самсунг" (домашній кінотеатр, який складається з основного модулю та савбуферу), пральну машину "Самсунг" на 10 кг., холодильник "Індезіт" (двухкамерний), газову варочну поверхню "Hansa", кухонну стінку коричневого кольору (яка складається з робочої зони та навісних шаф), шафу купе темно коричневого кольору з чотирьох пересувних скляних дверцят, дивана розсувного кутового коричневого кольору, дитячих меблів, які складаються з ліжка та двох шаф. Вартість майна, що підлягає поділу між подружжям, необхідно визначати з дійсної його вартості на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, провадження № 14-40цс21). Сторони погодили вартість спільного майна, подавши суду спільну заяву від 07 лютого 2022 року та від 30 січня 2024 року, а саме: телевізора "Самсунг" 50 дюймів у розмірі 10 000 грн., телевізора "Мюстері" 21 дюйм вартістю 2000 грн., кавомашини - 2500 грн.,саундбару - 5000 грн., пральної машини "Самсунг" - 1500 грн., холодильника "Індезіт" - 2500 грн., газової варочної поверхні - 2000 грн., кухонної стінки - 5000 грн., шафи купе - 15 000 грн., дивана - 8000 грн., дитячних меблів - 4000 грн., телевізора "Самсунг" діагональ 49 дюймів - 3500 грн. (а.с.79, 128). [PERSON] визнає, що все зазначене майно, крім двох телевізорів Самсунг" 50 дюймів та "Містері" 21 дюйм, саундбару знаходиться у неї, решта майна у [PERSON] . Зворотнього [PERSON] належними доказами не довів. Визначаючи спосіб поділу даного майно, суд виходить з того, що [PERSON] просить залишити його у власності [PERSON] , компенсувавши на його користь половину загальної вартості зазначеного майна. [PERSON] просила виділити їй у власність кавомашину, холодильник, варочну поверхню, кухонну стінку, шафу купе, телевізор 49 дюймів за 3500 грн., інше майно залишити відповідачу. За такого, за встановлених судом обставин, виходячи з рівності часток спільного майна подружжя, а також позицій сторін, суд вважає, що спільне майно підлягає поділу між ними наступним чином: виділити у власність [PERSON] кавомашину "saeco" вартістю 2500 грн., холодильник "Індезіт" вартістю 2500 грн., газову варочну поверхню "Hansa"вартістю 2000 грн., кухонну стінку коричневого кольору вартістю 5000 грн., шафу купе темно коричневого кольору вартістю 15 000,00 грн, телевізор "Самсунг" 49 дюймів вартістю 3500 грн., всього на загальну суму 30 500 грн.; виділити у власність [PERSON] телевізор "Самсунг" діагональ 50 дюймів вартістю 10 000 грн., телевізор "Mystery" діагональ 21 дюйм вартістю 2000 грн., саунбар "Самсунг" (домашній кінотеатр, який складається з основного модулю та савбуферу) вартістю 5 000 грн., пральну машину "Самсунг" вартістю 1 500 грн., диван розсувний кутовий коричневого кольору вартістю 8000 грн., дитячі меблі, які складаються з ліжка та двох шаф вартістю 4000 грн., всього на загальну суму 30 500 грн.; Оскільки автомобіль CHEVROLET AVEO, 2007 року випуску, є неподільним майном, його слід залишити у спільній сумісній власності подружжя. Доводи адвоката Бусахіна О.С. щодо відсутності спору між сторонами не спроможні, оскільки предметом позову у даній справі є поділ спільного майна подружжя, який між сторонами не вирішувався. Враховуючи вище зазначене, позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між стронами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу представником відповідача та зустрічного позивача [PERSON] надано договір про надання правової допомоги від 11.01.2022, акт виконананих робіт від 11.01.2022, відповідно до якого адвокат передав, а [PERSON] прийняв виконані юридичні послуги: надання консультації - 500 грн., складання позовної заяви 1500 грн., участь у судовому засіданні 5000 грн. Проте, перше судове засідання у справі було призначене на 13.01.2022 року, тобто станом на 11.01.2022 авокат [PERSON] ще не виконав роботу, яку передав за актом виконаних робіт. Отже, витрати [PERSON] на правничу допомогу обгрунтовані на 2000 грн. Позов [PERSON] задоволено на 100%, позов [PERSON] на 26,52 % з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 908 грн. судового збору, з [PERSON] на користь [PERSON] 304,98 грн. судового збору та 2000 грн. витрат на правничу допомогу, відповідно шляхом зарахування взаємних вимог, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню всього 1396,98 грн. судових витрат.

Outcome: partial