Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

09.02.2023 року позивач [PERSON] звернулася до Решетилівського районного суду Полтавської області в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] \~про визнання\~співвласником на\~праві спільної\~сумісної власності\~спільного майна\~нежитлової будівлі . Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 29.11.2002 почав працювати приватний стоматологічний кабінет позивача за адресою: [ADDRESS] . 19.01.2006 зареєстровано право власності позивача у нежитловій будівлі за адресою: [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу, ВСЕ/933488, 15.11.2005, форма власності: приватна спільна часткова. 06.05.2020 відповідач [PERSON] купив 301/1000 частку нежитлового приміщення згідно договору купівлі-продажу, серія та номер: 472, виданий 06.05.2020, вид спільної власності: спільна часткова (не зазначена яка саме: державна, комунальна, колективна чи приватна і т.д.). Приватний нотаріус Довбиш С.М. посвідчив договір купівлі-продажу на приміщення в приміщенні: топочну, тамбур, сходові клітки, кладові, умивальник, туалети, коридори і кабінети з якимись номерами. Хоча відповідач купив приміщення в приміщенні, а не приміщення в будівлі за адресою: [ADDRESS] , але себе почав вважати власником цілої нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] та вирішувати, кому володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а кому - ні. Те, що відповідач придбав приміщення не в будівлі, а в якомусь абстрактному приміщенні не є опискою, адже у договорі купівлі-продажу відповідача немає посилань на Земельний кодекс України. У зв`язку з тим, що позивач купила частку будівлі, а не частку приміщення, то у її договорі купівлі-продажу є посилання на Земельний кодекс України. Через протиправну поведінку відповідача завдано шкоди економічним правам: праву володіти, користуватися і розпоряджатися власністю; праву на підприємницьку діяльність, не заборонену законом та завдано шкоди соціальним правам: праву на працю; праву на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї. Через те, що відповідач не надає можливості пройти до своєї приватної власності та працювати, позивач позбавлена засобів до існування. Відповідач ігнорує абсолютне право власності і, як наслідок, абсолютне право спільної сумісної власності, як співвласника нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , на спільне майно нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , без якого неможливо володіти, користуватися і розпоряджатися своєю приватною власністю на другому поверсі цієї нежитлової будівлі: на приміщення загального користування, несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції нежитлової будівлі, інженерне обладнання всередині нежитлової будівлі та поза нею; на земельну ділянку, на якій розташована нежитлова будівля, та огорожу. Вказала, що відповідач також протиправно зазіхнув на державну власність , позбавивши абсолютного права на спільну сумісну власність на спільне майно нежитлової будівлі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області( Полтавське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності) та вона як могла разом із своєю приватною власністю захищала державну власність. У зв`язку з вищевказаним, позивач прохала поновити порушене право шляхом визнання її співвласником на праві спільної сумісної власності спільного майна нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , без якого неможливо володіти, користуватися і розпоряджатися своєю приватною власністю на другому поверсі цієї нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] . Такий спосіб захисту дозволить їй володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та запобігти в подальшому порушенню її абсолютного права на приватну власність та абсолютного права співвласника нежитлової будівлі на спільну сумісну власність на спільне майно нежитлової будівлі, де вона має приватну власність на другому поверсі. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 19.05.2023 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. У зв`язку з тим, що після задоволення самовідводів неможливо утворити склад суду для розгляду справи №546/173/23, що підтверджується протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу справи між суддями від 09.10.2023, справу направлено до Полтавського районного суду Полтавської області, як найбільш територіально наближеного до Решетилівського районного суду Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18.10.2023 справу прийнято до провадження. Позивачем [PERSON] було заявлено відводи судді Путрі О.Г. 16.10.2023, 24.10.2023, 14.12.2023, 15.12.2023, 15.01.2024, проте ухвалами суддів Полтавського районного суду Полтавської області від 19.10.2023, 01.11.2023, 14.12.2023, 29.12.2023, 16.01.2024 у задоволенні відводів відмовлено за безпідставністю. Ухвалою суду від 14.11.2023 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті. У судовому засідання позивач [PERSON] позов підтримала з наведених у ньому підстав, прохала задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, будучи належним чином повідомленими відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, причину неявки суду не повідомили. Попередньо подали заяву , згідно якої проти задоволення позову заперечують (а.с. 164 , т.4). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні позивача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як процесуальний правонаступник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області; Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях;Решетилівська міська рада, як орган місцевого самоврядування; Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області, третя особа на стороні позивача: прокурор Полтавської обласної прокуратури, як представник інтересів Держави у бюджетній сфері, з питань державної і комунальної власності, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності ( стаття 361 ЦК України) Отже, спільною частковою власністю є власність двох чи більше осіб із визначенням у\~правоустановлюючих документах\~розміру часток власності кожного співвласника. Право спільної часткової власності є основним видом права спільної власності.\~Ч. 4 ст. 355 ЦК\~передбачено, що спільна власність на майно є спільною частковою власністю осіб, крім випадків, коли законом або договором передбачене виникнення право спільної сумісної власності, тобто встановлена презумпція, відповідно до якої спільна власність у випадку її виникнення передбачається спільною частковою власністю. Для спільної часткової власності притаманно, що кожному власнику належить певний розмір частки в праві власності на спільну річ. Частиною 1\~статті 368 ЦК України\~встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що позивачеві [PERSON] згідно договору купівлі- продажу від 15.11.2005, посвідченого 15.11.2005, державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. на праві спільної часткової власності належить 71/1000 частка нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.28,35) Крім позивача, зазначене нежитлове приміщення на праві спільної часткової власності належить: [PERSON] (розмір частки: 301/1000), Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області (розмір частки: 144/1000), [PERSON] (розмір частки: 77/1000), [PERSON] (розмір частки: 257/1000), Полтавському обласному відділенню Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності (розмір частки: 144/1000), Підприємству Решетилівської райспоживспілки «Решетилівський райкоопзаготпром» (розмір частки: 635/1000), [PERSON] (розмір частки: 3/20) , що підтверджується інформаційною довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 321342114 від 29.01.2023(а.с. 29-32). Таким чином, судом встановлено, що нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності вищезазначеним юридичним та фізичним особам, частки яких визначенні відповідно до правоустановчих документів, а позивач є власником 71/1000 частки вказаного нежитлового приміщення, належного їй на праві спільної часткової власності. Позивачем в ході розгляду справи в суді не надано належних,\~допустимих та\~достовірних доказів\~підтвердження факту\~порушення її\~прав відповідачем.\~У зв`язку\~з чим\~суд вважає,\~що \~вимоги позивача\~про визнання\~ її співвласником зазначеної нежитлової будівлі на праві спільної сумісної власності є необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed