Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Описова частина Стислий виклад позиції позивача АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), яке є правонаступником ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулося до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просило стягнути заборгованість за кредитним договором на загальну суму 47010,05 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що між ПАТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» і\~відповідачкою 20\~травня 2011\~року був\~укладений кредитний\~договір б/н\~шляхом підписання\~Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ, відповідно до умов якого ПАТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» надав,\~а відповідачка\~отримала кредит\~у вигляді\~встановленого кредитного ліміту, розмір якого у подальшому був збільшений до 35000,00 грн., на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 %, розмір яких у подальшому було збільшено до 43,2 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців з пролонгацією. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 23 лютого 2023 року у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками, яка склала\~загальну суму 47010,05 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачки, оскільки остання ухилилась від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору, що є порушенням прав позивача. Позиція та доводи учасників справи Представник позивача про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшло клопотання, в якому просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка про дату, час і місце судового засідання двічі повідомлялась належним чином, однак у судове засідання не з`явилась. Так, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовими конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» свідчить про неможливість вручення відповідачці судової повістки, та відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судові виклики вручені відповідачці належним чином. Клопотання про розгляд справи за її відсутності, відзив на позов до суду не подала, про причини неявки у судове засідання суд не повідомила. Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже, відповідачка зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачка надавала суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідачки в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, беручи до уваги дві неявки відповідачки в судове засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідачки, яка з 09 травня 2023 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення жодного разу в судове засідання не з`явилась, станом розгляду справи не цікавилась, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтувала. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачку, яка не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його клопотанні, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи, встановлені судом Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржниці від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 46, 47-48, 49) та [PERSON] (а. с. 43-44) відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (далі за текстом Умови та Правила) 20 травня 2011 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позивач передав кредит відповідачці у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого у подальшому був збільшений до 35000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 %, розмір яких у подальшому було збільшено до 43,2 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців з пролонгацією (а. с. 15, 16, 18-42). Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.2.3. Умов та Правил, де зазначено, що клієнтка дала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнтка дала право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальниці щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.2.4. Умов та Правил. Крім того, відповідно до зазначеної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил відповідачка зобов`язалась дотримуватись умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.7.12. Умов та Правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Згідно з п. 2.1.5.5. Умов та Правил позичальниця зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.5.6. Умов та Правил у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальниця зобов`язалась на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. В порушення умов зазначеного кредитного договору відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 23 лютого 2023 року з урахуванням заборгованості за простроченим тілом кредиту, простроченими відсотками склала загальну суму 47010,05 грн. (а. с. 4-12). Факт користування відповідачкою [PERSON] кредитними коштами підтверджується випискою від 28 лютого 2023 року (а. с. 51-62). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 2 статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Отже, акцептуючи пропозицію банку, відповідачка своїм підписом у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку підтвердила, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору. Судом встановлено, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Вказаним договором про надання банківських послуг передбачено порядок та умови отримання кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами. [PERSON] , відповідачка у справі, підписавши 20 травня 2011 року вказану Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, погодилася, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами, складає між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір про надання банківських послуг, що свідчить про безумовну її згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого позивачем, та зобов`язалася дотримуватись умов та правил надання банківських послуг. Судом встановлено, що згідно з умовами вказаного договору про надання банківських послуг позичальниця [PERSON] , відповідачка у справі, зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в повному обсязі у строки та на умовах передбачених у вказаному договорі. Всупереч умовам договору про надання банківських послуг, [PERSON] , відповідачка у справі, не виконала свого зобов`язання. Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідачкою у справі, не спростовано факт укладення між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договору про надання банківських послуг від 20 травня 2011 року, та отримання відповідачкою коштів, внаслідок чого суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідачка у справі, кредитні кошти отримала, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд, однак свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконала, тобто кредитні кошти не повернула. Доказів на спростування отримання кредиту в сумі 38455,19 грн. відповідачкою суду не надано, тому суд вирішує спір за наявними матеріалами у справі. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 23 лютого 2023 року становить 47010,05 грн., у тому числі: заборгованість за простроченим тілом кредиту 38455,19 грн., заборгованість за простроченими відсотками 8554,86 грн. (а. с. 4-12). Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] , відповідачкою у справі, до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Беручи до уваги, що [PERSON] , відповідачка у справі, відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надала, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши їм оцінку, суд, враховуючи положення частини 1 статті 20 ЦК України про право позивача (кредитора) на свій розсуд вимагати від відповідача (боржника) будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з відповідачки заборгованості на загальну суму 47010,05 грн., у тому числі: заборгованість за простроченим тілом кредиту 38455,19 грн., заборгованість за простроченими відсотками 8554,86 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачкою. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджено відповідним платіжним дорученням (а. с. 50). На підставі статей 11, 207, 509, 525, 526, 527, 530, 610, 612, 626-628, 634, 638, 639, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved