Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилися дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Проте з 2022 року шлюбні відносини із відповідачем фактично припинилися, вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство, у зв`язку із чим вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. З моменту припинення стосунків діти перебувають на її повному утриманні, відповідач [PERSON] не бере участі у забезпечені дітей та у добровільному порядку не надає належної матеріальної допомоги, хоча він є працездатною, здоровою особою, працює за кордоном, що дає йому можливість утримувати дітей. Зважаючи на наведені обставини, враховуючи те, що вона не в змозі самостійно забезпечити потреби дітей, просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, пояснила суду, що відповідач не надає жодної матеріальної допомоги, а її зарплати вчителя недостатньо для забезпечення потреб двох дітей. Інших доходів у неї немає. Вважає, що заявлений розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітніх дітей, а тому просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився у судове засідання, не повідомивши про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подав. Протокольною ухвалою суду від 23.02.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом установлені такі обставини. Сторони перебували у шлюбі з 01.06.2012 року, який розірвано рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 20.12.2023 року (справа № 603/571/23). За час перебування у шлюбі у сторін народилися двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 01.10.2012 року), та дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.01.2017 року). Як убачається із витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1153/11-13 від 06.11.2023 року, позивач [PERSON] та діти сторін [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Вищевказане також підтверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2023/009042587, № 2023/009042921 та № 2023/009043077 від 06.11.2023 року. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення позивача, вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити частково, виходячи із таких підстав. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З 1 січня 2024 року для дітей віком від 6 до 18 років Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік» установлено прожитковий мінімум у розмірі 3196 грн. Враховуючи вищезазначені норми закону, суд виходить із того, що батьки повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі, не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Оскільки встановлений ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із аналізу цієї норми Закону, висновується, що іншу рівну частину аліментів на виконання батьківського обов`язку щодо утримання дитини повинен забезпечити той з батьків, із ким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У силу положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи надані суду докази, виходячи із рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб дітей, зважаючи на встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд приходить висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд ураховує відсутність інформації про незадовільний стан здоров`я відповідача та про наявність на його утриманні інших дітей. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на спростування доводів позивача, що викладені у позовній заяві, суду не подав. Водночас суд звертає увагу на те, що, заявляючи вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, [PERSON] не надала суду жодних доказів, які б свідчили про можливість [PERSON] сплачувати аліменти у такому розмірі. Матеріали справи не містять доказів про доходи відповідача, придбання ним майна тощо. Твердження позивача про працевлаштування [PERSON] за кордоном також не підтверджені жодними доказами. Окрім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України). Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання. У силу ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial