Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було накладено арешт на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . Вищезазначена квартира після смерті [PERSON] , померлої [INFO] входить до складу спадщини, спадкоємцем якої є позивач, яка не може через це отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. На письмове звернення про зняття арешту з квартири, Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відмовлено та запропоновано звернутись до суду. На підставі вищевикладеного позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна зняти арешт з квартири [ADDRESS] , який було накладено в межах виконавчого провадження Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг ГТУЮ Дніпропетровської області (код ЄДРПОУ - 34545855), на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н, виданий 17.11.2015 року, реєстраційний номер обтяження: 12650305 від 21.12.2015 року. Аргументи учасників справи Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, повідомляє, що арешт був накладений на підставі судового наказу, наразі борг сплачено. Просить розглянути справу за наявними матеріалами (а.с.35). Від третьої особи Саксаганський районного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заяв про розгляд справи без їх участі не надходило. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судами Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 349260066 від 05.10.2023 року, на квартиру [ADDRESS] Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (код ЄДРПОУ 34545855) накладено арешт на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н, виданий 25.11.2015 року, особа, майно якої обтяжується - [PERSON] (а.с.6). [PERSON] померла [INFO] , що встановлено з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.11). Позивач є донькою та відповідно спадкоємцем померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ахтирським виконкомом Сумської області 18 квітня 1988 року. За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого третьою Криворізькою держнотконторою 30.05.1996 р, в реєстрі за №1-2079 належала на праві особистої власності квартира [ADDRESS] , що встановлено з реєстраційного посвідчення Криворізького бюро технічної інвентаризації (а.с.10). Також суду представлена копія вищевказаного договору купівлі продажу (а.с.17). 01 вересня 2023 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігутою О.С. у Спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу, номер у нотаріуса 26/20023, номер у спадковому реєстрі 71174687, після смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.19). 16 січня 2024 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігутою О.С. надано письмову відповідь для позивача, у якій роз`яснено, що нотаріус не може видати свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що на все нерухоме майно мається обтяження - арешт нерухомого майна, на ім`я [PERSON] , податковий номер 2543918025, реєстраційний номер обтяження: 12650305, дата реєстрації: 21.12.2015, реєстратор: Дутчак Т.Г. Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської обл., підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №49337204, 25.11.2015, Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, державний виконавець Клименко Г.К. Отже, після відкриття спадщини та реєстрації спадкової справи виявилось, що на квартиру [ADDRESS] , накладено арешт (а.с.6). Підстава обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження, серія та номер ВП№49337204, виданий 25.11.2015 Дзержинським ВДВС. Як встановлено з відповіді Саксаганського районного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у службі перебувало виконавче провадження №49337204 з примусового виконання судового наказу №210/2508/15-ц виданого 19.06.2015 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» стягнення боргу в розмірі 4678,01 грн. Виконавче провадження завершено (а.с.4-5). Як встановлено з пояснень представника відповідача, саме про цю заборгованість йде мова і на виконання даного судового наказу, сума заборгованості сплачена, що підтверджується довідкою №3284 від 20 листопада 2023 року. Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41\~Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а відповідно до частини 4 цієї ж статті ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Статтями 316-320,321,328\~ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У справі, що розглядається, встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] , не була залучена стороною провадження №49337204 з примусового виконання судового наказу №210/2508/15-ц виданого 19.06.2015 року і питання процесуального правонаступництва [PERSON] після смерті її матері [PERSON] , яка була боржником у вказаному виконавчому провадженні, не вирішувалось у судовому порядку. При зверненні до суду з цим позовом [PERSON] посилається на порушення своїх як спадкоємця [PERSON] , оскільки не має можливості успадкувати майно через накладений на нього арешт, посилаючись на статті 317, 321, 391 ЦК України та статтю 59 Закону України «Про виконавче провадження», просить скасувати арешт, накладений у виконавчому провадженні на нерухоме майно, що належало спадкодавцю. Встановлено, що заяву про заміну боржника у виконавчих провадженнях [PERSON] не подавала. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Позивач як спадкоємець після смерті своєї матері не була залучений стороною виконавчого провадження, в межах якого був накладений арешт на майно, заяву про заміну боржника у виконавчому провадженні не подавала, отже [PERSON] не є суб`єктом права на подачу такої скарги в порядку статті 447 ЦПК України, тобто не може звертатись зі скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження №49337204 з примусового виконання судового наказу №210/2508/15-ц виданого 19.06.2015р. Законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту його порушеного права, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту, відповідачами у якому мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2023 року у справі № 463/2924/22; від 03 травня 2023 року у справі № 463/3251/22. Підставами обтяження спірного майна у цій справі є постанова ВДВС у ВП №49337204 від 25.11.2015 року і в даному виконавчому провадженні позивач не є боржником. Виконавче провадження №49337204 було закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» старої редакції закону. Згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 13.03.2020 на підставі розпорядження керівника відділу № 19 від 02.01.2020 виконавче провадження № 49337204 було знищено (а.с.4-5,7,8,9). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2, 3 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] в зв`язку з тим, що на невизначене майно, було накладено арешт: реєстраційний номер обтяження: 12650305 від 21.12.2015, реєстратор: Дудчак Тетяга Григорівна, Криворізьке міське управління юстиції, Дніпропетровська область. Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП49337204, виданий 25.11.2015, Дзержинський відділ державної виконавчої служби (а.с.6). Хоча спірний арешт був накладений на підставі ЗУ «Про виконавче провадження» та в межах повноважень відповідної ДВС, наразі позивачем доведено факт належності їй права на спірне майно, а підстави для застосування вказаного обтяження наразі відпали, оскільки виконавчий документ, який слугував підставою для накладення арешту, фактично виконано, стягувач отримав повне виконання рішення суду. Знищення матеріалів виконавчого провадження за сплином терміну зберігання не може обмежувати права спадкоємців померлого боржника, а так само й сам спадкоємець (позивач) позбавлений права на оскарження дій виконавця в порядку ст. 7 ЦПК України, оскільки не є стороною виконавчого провадження. Суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та зняття арешту з квартири [ADDRESS] , та виключення його з опису, тому що накладення арешту порушує права позивача на вільне володіння майном. Щодо судових витрат За клопотанням позивача [PERSON] , судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved