Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ "Закарпаттяенергозбут" є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року №429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу. Вказує, що відповідач, якому здійснюється постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , приєднався до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за вищевказаною адресою та оплатою рахунків, виставлених ТОВ "Закарпаттяенергозбут", за спожиту електричну енергію за вказаною адресою, що підтверджується абонентською книжкою особового рахунку № [NUMBER] . Однак, внаслідок неналежного виконання вищезазначених вимог законодавства та взятих на себе зобов`язань, у відповідача перед ТОВ "Закарпаттяенергозбут" виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 3 182 грн. 88 коп. за період з 01 січня 2021 року по 08 грудня 2023 року, оплату якої відповідач у порядку та строки, визначені Договором та ПРРЕЕ, в добровільному порядку не здійснив, що також підтверджується абонентською книжкою вищевказаного особового рахунку. Просить стягнути\~з відповідача\~на користь\~товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Закарпаттяенергозбут"\~заборгованість за\~спожиту електричну\~енергію в\~сумі 3\~182\~грн.\~88\~коп. та судові витрати, що складаються з витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн. 00 коп. та витрат по сплаті судового збору в сумі 2147 грн. 20 коп. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 грудня 2023 року дана справа прийнята до розгляду та у ній відкрито провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. В судовому\~засіданні встановлено,\~що згідно\~особового рахунку\~№ [NUMBER] ,\~у відповідача,\~за період\~з 01\~січня 2021\~року по\~08\~грудня 2023\~року виникла заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 3182 грн. 88 коп. Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна відомо, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту про надання правової допомоги № 115/23 від 13 грудня 2023 року, професійне адвокатське об`єднання "Правовий альянс" надало товариству з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" правничу допомогу по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Вартість правничої допомоги, згідно детального опису наданих послуг, становить 5 000 грн. 00 коп. V. Оцінка Суду. За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року за №312. Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідач, якому здійснюється постачання електричної енергії, приєднався до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за вищевказаною та оплатою рахунків, виставлених ТОВ "Закарпаттяенергозбут", за спожиту електричну енергію за вказаною адресою, що підтверджується абонентською книжкою особового рахунку. Таким чином ТОВ "Закарпаттяенергозбут", як постачальник електричної енергії, свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання електроенергії. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань та не сплачує вартість спожитої електричної енергії вчасно, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦПК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Частиною 2 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. З огляду на зазначене вище із врахуванням обов`язку відповідача сплачувати за спожиту електричну енергію, приймаючи до уваги те, що відповідач доказів щодо погашення заборгованості за спожиту електричну енергію не надав, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ "Закарпаттяенергозбут" заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3 182 грн. 88 коп. за період з 01 січня 2021 року по 08 грудня 2023 року. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача 2 147 грн.20 коп. сплаченого судового збору. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В цілому, зміст наведених стороною позивача послуг адвоката відповідає предмету спору, а тому визнається судом обґрунтованим. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, те, що позов задоволено, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, а також, враховує принцип розумності та справедливості. Враховуючи наведене, а також положення ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає вимоги позивача щодо розподілу судових витрат такими, що підлягають до задоволення, а тому слід стягнути з відповідача в користь позивача 5 000 грн. 00 коп. витрат за надання правничої допомоги.

Outcome: approved