Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою 16.11.2023, в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 26.11.2011 виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №110. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 26.11.2011 подружжя уклало шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям не склались у зв`язку з повною відсутністю взаєморозуміння, різницею у поглядах на сімейні стосунки та виховання дитини, втратою почуття любові та взаємоповаги. Спільного бюджету вони не мають та сумісного господарства не ведуть. На переконання позивача, шлюб розпався остаточно та носить формальний характер, а його збереження на майбутнє суперечитиме інтересам позивача. 07.02.2024 матеріали позовної заяви надійшли до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю на підставі ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2023. Ухвалою суду від 08.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] , діючи через представника - адвоката Романенко О.С., позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Аналогічну заяву подала представник відповідача шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 19.02.2024. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд доходить висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 26.11.2011 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №110, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.11.2011 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що слідує зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Великокостромської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області 02.07.2012 (а.с.6). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям не склались у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя та виховання дитини, втратою почуттів та взаємоповаги. Вони проживають окремо та не підтримують відносин, притаманних подружжю. Позивач доцільності у наданні строку на примирення не вбачає, відповідач правом на подання клопотання з цього приводу не скористалася. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2019 у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти надання строку на примирення, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не вказала, беззаперечно визнавши позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.11.2011 (а.с.5) слідує, що під час державної реєстрації відповідач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін зважаючи на відсутність клопотання відповідача про відновлення дошлюбного прізвища. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача та не заявлення ним вимоги щодо розподілу судових витрат, не наведення попереднього розрахунку, а тому суд не вбачає доцільності у розподілі таких витрат.

Outcome: approved