Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

31 жовтня 2023 року до суду надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк», в якій вказано, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 31.07.2018 року, йому було відкрито кредитний рахунок для користування яким відповідач отримав кредитну картку та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 30 000,00 грн. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач порушив умови договору, не виконав їх і не виконує на даний час, допускаючи прострочення платежів, у зв`язку з чим, станом на 09.10.2023 року має заборгованість у сумі - 34594 грн. 57 коп., яку позивач просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати за подачу позову до суду. 27 листопада 2023 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, перше судове засідання було призначено на 10 січня 2024 року, проведення якого було відкладено на 28 лютого 2024 року, оскільки у суду були відсутні відомості про вручення відповідачу повідомлення про день, час та місце проведення судового засідання. Станом на 28 лютого 2024 року відзив на позовну заяву до Первомайського міськрайонного суду Харківської області не надійшов. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Представник позивача, [PERSON] у позовній заві просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання його було повідомлено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не надав. Враховуючи одночасне існування вищезазначених умов суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: матеріалами справи встановлено, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 31.07.2018 року, йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 30 000,00 грн.(а.с. 18). Згідно анкети-заяви позичальника працівником Банку було оформлено платіжну кредитну картку (а.с. 19). Станом на 09.10.2023 року [PERSON] має заборгованість за кредитом у сумі 34594 грн. 57 коп., яка складається з наступного: 27967,45 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6627,12 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.8-12). АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач порушив умови договору, не виконав їх на даний час, допустивши прострочення платежів, у зв`язку з чим, станом на 09.10.2023 за ним рахується заборгованість за вище зазначеним договором загальною сумою 34594 грн. 57 коп., яку просить стягнути позивач та витрати по сплаті судового збору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 526, 549, 610-612, 625, 1048, 1049, 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved