Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина, що складається з середньї земельної частки площею 1,10 умовних кадастрових га, з них ріллі - 0,69 га та кормових угідь - 0,41 га, із земель ім. Л. Українки та племстанції Соколянської сільської ради, що розташована на території Соколянської сільської ради (тепер території Буської міської ради Золочівського району Львівської області). Позивачка є спадкоємцем по закону до даного майна, не може юридично оформити прийняття спадщини, оскільки втрачений оригінал сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку), а видача дублікату такого спадкоємцям, законодавством не передбачена, позивачка до нотаріуса не зверталась. Тому просить суд визнати за нею право власності на дане спадкове майно. Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подала письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача за викликом суду не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, додавши, що позовні вимоги про визнання права власності, а не права на середню земельну частку є необгрунтовані. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про доцільність позову, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Соколянською сільською радою Буського району Львівської області від 19.01.1996 року, підтверджується факт смерті батька позивачки [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 03. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається: із середної земельної частки площею 1,10 умовних кадастрових га, з них ріллі - 0,69 га та кормових угідь - 0,41 га, із земель ім. Л. Українки та племстанції Соколянської сільської ради, що розташована на території Соколянської сільської ради (тепер території Буської міської ради Золочівського району Львівської області), про що спадкодавцю видано Сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 3798 від 25.04.1997 року, із земель ім. Л. Українки та племстанції Соколянської сільської ради, на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 23.04.1997 року № 143. Однак згідно листа Держгеокадастру від 21.09.2023 року вбачається, що згідно розпорядження голови Буської районної ради від 16.03.2000 року № 132 «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» на [PERSON] розрахована частка площею 1,10 умовних кадастрових га, з них ріллі - 0,69 га та кормових угідь - 0,41га. Така і входить до складу спадщини. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] заповіту не залишив, тому спадкування в даному випадку відбувається в порядку черговості, по закону. Днем відкриття спадщини є день смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] . [PERSON] доводиться батьком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Соклянською сільською радою Буського району Львівської області від 21.11.1972 року, про що зроблено актовий запис № 21 та спадкоємцем першої черги по закону. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1218 видане 15 липня 1993 року, підтверджується факт, що позивачка після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Суд приходить до переконання, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , вступила в управління та розпорядження спадковим майном, оскільки проживала з спадкодавцем на день його смерті в с. Маращанка Львівської області, що підтверджується довідкою № 262, виданою 18.09.2023 року діловодом Побужанського старостинського округу Буської міської територіальної громади Золочівського району Львівської області. Окрім позивачки, потенційним спадкодавцем могла б бути її мати [PERSON] . Остання на означене спадкове майно після смерті спадкодавця не претендує, відмовляється від такого в користь позивачки, про що подала відповідну письмову заяву від 10.10.2023 року. Інших першочергових спадкоємців до даного майна судом не встановлено і у суду немає повноваження щодо збирання доказів по справі, лише оцінка наявних у справі. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення. Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на спадкове майно, на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved