Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання, у розмірі частини від його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2014 року розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім, але продовжує навчання в Ірпінському державному коледжі економіки і права. Повнолітній син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. У зв`язку з навчанням, дитина потребує матеріальної допомоги, якої у позивачки не вистачає. Відповідач проходить службу у Збройних Силах України, добровільно матеріальної допомоги не надає, є працездатним, працює та отримує грошову забезпечення, у зв`язку з чим має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Дитина від першого шлюбу позивача, [PERSON] , 2002 року народження, досяг повноліття, а тому у відповідача на час розгляду справи відсутні будь-які аліментні зобов`язання. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 січня 2024 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д. 04 січня 2024 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 29 січня 2024 року представником відповідача, у відповідності до ст. 178 ЦПК України, подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено про невизнання позовних вимог з огляду на наступне. Так, відповідач не заперечує, що [PERSON] навчається на 3 курсі у «Ірпінському фаховому коледжі економіки та права» за спеціальністю «Комп`ютерні науки» на бюджеті та отримує стипендію у розмірі 890 грн., однак через незадовільні оцінки йому виплату стипендії припинено. Крім того, оскільки дитина навчається і проживає в м. Ірпінь, вважає, що він не потребує витрат на житло за місцем навчання. Просить врахувати, що від першого шлюбу має на утриманні повнолітнього сина [PERSON] , 2002 року народження, на утримання якого також сплачує аліменти у зв`язку з навчанням. Крім того, у добровільному порядку відповідачем разом з аліментами сплачуються відповідачці та сину грошові кошти на відпочинок та допомогу. Крім сплати аліментів на особисту картку позивачки, у 2022 році відповідачем було надіслано останній 72650 грн. Просив врахувати, що має на утриманні непрацездатну матір [PERSON] , [INFO] , яка проходила лікування від онкозахворювання у період з 18 квітня 2023 року по 26 квітня 2023 року та потребує фінансової допомоги від відповідача. Дружина відповідача [PERSON] має дитину від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , який також перебуває на утриманні відповідача та проживає разом. [PERSON] займається футболом, а тому відповідачем було витрачено за період з 2021 року по 2023 рік 9366 грн. 60 коп., а також витрачено на придбання окулярів 745 грн. 70 коп. Таким чином, не зважаючи на збільшення розміру заробітної плати відповідача, останній витрачає їх на потреби своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , а також на [PERSON] , який проживає разом з відповідачем та онкохворою матір`ю, а тому відповідач не має можливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина. Відтак просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 14 лютого 2024 року представником позивачки, у відповідності до вимог ст. 179 ЦПК України, подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що син сторін має здібності до вивчення точних наук, зокрема математики та робототехніки, а тому має низку дипломів та сертифікатів у цьому напрямку. Відповідач добровільно в житті, вихованні, розвитку, матеріальному утриманні молодшого сина ніякої участі не приймає, окрім сплати аліментів. Позивачка самостійно здійснює поточні витрати на дитину, яка не працює, сплачує за навчання. Окремо факт утримання ще однієї дитини [PERSON] не змінює сімейний стан та саме по собі не свідчить про погіршення матеріального стану відповідача. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру матеріального утримання за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Щодо твердження відповідача, стосовно перебування на утриманні непрацездатної матері, зазначила, що у матері відповідача є ще син [PERSON] , який також має можливість допомагати, за матір`ю відповідача зареєстровано транспортний засіб, будинок в [ADDRESS] . Щодо утримання дитини від шлюбу [PERSON] , зазначила, що дружина відповідача [PERSON] офіційно працевлаштована і на свою дитину від попереднього шлюбу отримує аліменти з [PERSON] відповідно до рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2014 року, а тому твердження відповідача щодо утримання вказаної дитини вважає необґрунтованими. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнали, просили у задовленні позову відмовити. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2014 року розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 24 січня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, який на даний час досяг повноліття. [PERSON] є студентом 3 курсу «Ірпінського фахового коледжу економіки та права», денної форми навчання, за спеціальністю «Комп`ютерні науки», що підтверджується копією довідки № 3510 від 06 грудня 2023 року. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. Син [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] , що не заперечується сторонами. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Тобто, судом встановлено, що [PERSON] досяг 18-річного віку, та проходить навчання у вищому навчальному закладі за бюджетною формою, що не оспорювалось сторонами. Крім того, [PERSON] проживає та фактично знаходиться на утриманні позивачки, яка несе витрати на навчання дитини. Доказів того, що [PERSON] самостійно утримує себе до суду не надано. Натомість в судовому засіданні встановлено, що дитина навчається на денній формі та не має змоги працевлаштування. З копій квитанцій, наданих стороною відповідача, вбачається, що у період з 2020 року по грудень 2023 року відповідачем на особисту банківську картку [PERSON] сплачено 21150 грн., що не оспорювалось сторонами. На підставі вищевикладених доказів, суд дійшов висновку, що дійсно позивачка несе витрати на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. При дослідженні наданих стороною відповідача доказів щодо матеріального стану відповідача для визначення можливості останнім нести витрати на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, судом встановлено наступне. З листа Військової частини [NUMBER] від 18 травня 2023 року та довідки про доходи [PERSON] вбачається, що останній проходить військову службу в ЗСУ на посаді військовослужбовця та за період з квітня 2018 року по квітень 2023 року йому нараховано грошове забезпечення, в тому числі додаткова винагорода в сумі 2200949 грн. 26 коп. Згідно інформації щодо грошового забезпечення військово службовця [PERSON] вбачається, що останній за період з травня 2023 року по грудень 2023 року отримав грошове забезпечення, в т.ч. додаткову винагороду в сумі 683789 грн. 09 коп. Відповідач має статус ветерана війни - учасника бойових дій з 21 травня 2015 року, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовні моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Крім того, згідно ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу ( ст. 200 СК України). При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. У постанові Верховний Суд по справі № 766/47/16-ц від 28 лютого 2018 року визначив формулу, на підставі якої суд повинен встановити «наявність у батьків можливості надавати допомогу». Розрахунок повинен бути проведений шляхом віднімання від середньої заробітної плати платника аліментів його доведених витрат та розміру прожиткового мінімуму. Тобто після віднімання від середньомісячного заробітку витрат різниця має бути більшою за прожитковий мінімум. Сума доведеного доходу відповідача за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року (тобто за 12 місяців становить) 976336 грн. 40 коп. з вирахуванням утримань та податків Звідси середня сума доходу позивача за місяць становить 81361 грн. 37 коп. (976336 грн. 40 коп./12). Враховуючи витрати відповідача за місяць, на які він посилався у відзиві на позов, зокрема добровільна допомога на утримання повнолітнього сина [PERSON] , утримання дитини [PERSON] , які надаються відповідачем виключно з добровільних міркувань у невизначеному розмірі, допомога матері, яка потребує у зв`язку зі станом здоров`я, сплату аліментів у розмірі частини від заробітку, суд дійшов висновку, що різниця між середнім доходом відповідача у розмірі 81361 грн. 37 коп. та його приблизними витратами становить значно більше за розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу, яка станом на 01 січня 2024 року становить 3028 грн. Із урахуванням вище наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь повнолітнього сина у розмірі 1/10 частини від всіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення даного позову до суду і на період навчання дитини, але не більше ніж до досягнення 23 років, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, а також, ту обставину, що син відповідача, як повнолітня особа, повинен і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення, що є адекватним та співмірним з урахуванням всіх наведених вище обставин. Визначений розмір аліментів, є реальним і дає змогу підтримати повнолітнього сина для забезпечення його життєдіяльності. Оскільки сторони звільнені від сплати судового збору, суд вважає за необхідне віднести його на рахунок держави.

Outcome: partial