Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката серії [NUMBER] право на земельну частку (пай) розміром 4,12 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП імені Леніна. Спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняв її чоловік [PERSON] , оскільки постійно проживав із спадкодавцем на момент смерті та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняв він (позивач), як спадкоємець за заповітом. Нотаріус відмовив йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] , а також тим, що сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) виданий на ім`я [PERSON] після її смерті. [PERSON] просив суд: - встановити факт перебування [PERSON] , який помер [INFO] , у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка померла [INFO] , починаючи з 20 квітня 1963 року і по день смерті [PERSON] ; - визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 4,12 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП імені Леніна, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER], у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили їх задовольнити. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. У судове засідання представник третьої особи - Ніжинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському району Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд проводить розгляд справи у відсутності представників відповідача та третьої особи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, суть яких зводиться до того, що вони добре знали [PERSON] та [PERSON] , які укладали шлюб, проживали разом, мали двох дітей. У селі їх називали [PERSON] та [PERSON] . Дошлюбним прізвищем [PERSON] було [PERSON] . Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 4,12 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Леніна, на її ім`я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9-10). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 28-30; 37). Таким чином, спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. З матеріалів справи (а.с. 11) вбачається, що [PERSON] на день смерті проживала в [ADDRESS] . Разом із нею проживав чоловік [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що позивач не може документально підтвердити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с. 8) вбачається, що 20 квітня 1963 року виконавчим комітетом Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області було зареєстровано шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис за № 8. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. Докази по справі в їх сукупності підтверджують факт, який просить встановити позивач. Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, визнається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , успадкував належне їй підставі сертифіката серії [NUMBER] право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). У судовому засіданні встановлено, що 25 липня 2008 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] , який в свою чергу спадщину прийняв, отримав у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 32-36). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії [NUMBER] належало [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що позивач не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , а також тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий з порушенням ст. 25 ЦК України, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими на законі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивач позбавлений можливості в іншому порядку встановити факт реєстрації шлюбу. Встановлення факту реєстрації шлюбу має для позивача юридичне значення, так як дозволить йому успадкувати після смерті [PERSON] належне [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER] право на земельну частку (пай). Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved