Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що із 05 лютого 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від спільного проживання мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на шлюб та сім`ю, несумісністю характерів, що унеможливлює збереження шлюбу. Примирення неможливе. Спору про місце проживання дитини відсутнє. У зв`язку з викладеним, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Окрім цього, позивачка просила дошлюбне прізвище не відновлювати, судові витрати не стягувати. Ухвалою суду від 26.01.2024 відповідача було викликано до суду через розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзиву до суду не надіслав. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2010 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від спільного проживання мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Сторони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують та спільне господарство не ведуть. Відповідно дост. 56 СКкожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СКпередбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст.104, ч. 3 ст.105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 цього Кодексу. Частиною 3ст. 109 СКпередбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст.110, ст.112 СКпозов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя сторін не склалося, у зв`язку з чим шлюбні відносини припинені та спільне господарство не ведеться. З огляду на те, що у сторін спільне життя не склалось, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Позивачка просила не відновлювати їй дошлюбне прізвище -« [PERSON] », тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з позивачем.

Outcome: approved