Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про усиновлення дитини, заінтересовані особи: Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради - відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування, [PERSON] , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), посилаючись на те, що 10 липня 2021 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, а [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , відомості про батька якого зазначено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Заявник зазначає, що він разом з дружиною та дитиною проживають разом, до дитини [PERSON] він відноситься як до свого рідного сина, займається вихованням, матеріально його забезпечує, вказує, що усиновлення [PERSON] відповідатиме найкращим інтересам дитини. В судове засідання заявник з`явився, заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради - відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування в судове засідання з`явилася, не заперечувала проти задоволення вимог. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання з`явилася, не заперечувала проти задоволення вимог. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої просила справу розглянути за відсутності представника відділу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1473, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] . Відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 05.09.2023 року. Судом також встановлено, що [PERSON] зі своєю дружиною [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 01.11.2023 року, актом сусідів від 01.12.2023 року. Власником будинку за вказаною адресою є батько заявника [PERSON] , родинні зв`язки підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] . Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , який виданий Малиновським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 15.09.2012 року, [PERSON] , [INFO] , є громадянином України. Згідно висновку про стан здоров`я особи, виданим КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» від 05.10.2023 року заявник [PERSON] має задовільний стан здоров`я, інфекційними захворюваннями не хворіє, антитіл до ВІЛ не виявлено, за станом здоров`я може бути усиновлювачем. Згідно довідки КНП «Одеський обласний центр соціально-значущих хвороб» ООР» від 01.09.2023 року за №2318, на обліку з приводу активної форми туберкульозу [PERSON] не перебуває. Згідно довідки КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 31.08.2023 року за №0164, [PERSON] на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває. Згідно довідки КНП «МКЛ №1» ОМР шкірно-венерологічного відділу від 22.09.2023 року [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває. [PERSON] є Фізичною особою-підприємцем у сфері технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань від 11.12.2023 року та випискою за грудень 2023 року від 25.12.2023 року. До кримінальної відповідальності [PERSON] не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, що підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» від 28.08.2023 року. Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини КНП «Дитяча міська поліклініка №5» Одеської міської ради від 04.10.2023 року, у [PERSON] інші ураження нервової системи. Мати дитини, [PERSON] не заперечує щодо усиновлення та надала свою згоду на усиновлення малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , її чоловіком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується заявою від 31 серпня 2023 року, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ганченко О.М., зареєстрованою в реєстрі за №1261. Відповідно до висновку Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради «Про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] » від 12 лютого 2024 року №03-06 Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради вважає, що усиновлення [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , із записом його в якості батька в актових записах про народження дитини, є доцільним та відповідає інтересам дитини. У висновку також зазначено, що [PERSON] піклується про малолітнього [PERSON] , виховує його п`ять років та вважає його своїм сином, у квартирі, де проживає [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини Згідно ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч. 1 ст. 208 СК України, усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 211 СК України встановлено, що усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Якщо дитина має лише батька, вона не може бути усиновлена жінкою, з якою він не перебуває у шлюбі. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір або лише батька, які у зв`язку з усиновленням втрачають правовий зв`язок з нею, усиновлювачем дитини може бути один чоловік або одна жінка. Кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується. Відповідно до ст. 212 СК України не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення (ст. 223 СК України). Відповідно до ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч.1-3 ст. 218 СК (2947-14) щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам.. Усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення (ст. 225 СК України). Особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача, у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини (ст. 229 СК України). Відповідно до ч. 2, 4 ст. 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Статтею 233 СК України встановлено, що на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється Відповідно до ст. 227 СК України усиновлювач має право приховувати факт усиновлення від дитини, яка ним усиновлена, і вимагати нерозголошення цієї інформації особами, яким стало відомо про неї як до, так і після досягнення дитиною повноліття. Усиновлювач має право приховувати від дитини факт її усиновлення, якщо розкриття таємниці усиновлення може завдати шкоди її інтересам. Якщо усиновлюється дитина, яка не досягла семи років, службові особи при виявленні її згоди на усиновлення зобов`язані вживати заходів щодо забезпечення таємниці усиновлення від самої дитини. Відповідно до ст. 228 СК України особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS № 58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Статтею 20 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1959 року, Генеральної Асамблеї ООН відзначає, що одним з власних як найкращих інтересів дитини є її усиновлення. Відповідно до ст. 313 ЦПК України суд розглядає справу про усиновлення дитини за обов`язковою участю заявника, органу опіки та піклування або уповноваженого органу виконавчої влади, а також дитини, якщо вона за віком і станом здоров`я усвідомлює факт усиновлення, з викликом заінтересованих та інших осіб, яких суд визнає за потрібне допитати.. Суд розглядає справу про усиновлення повнолітньої особи з обов`язковою участю заявника (заявників), усиновлюваної особи, з викликом заінтересованих та інших осіб, яких суд визнає за потрібне допитати. Для забезпечення таємниці усиновлення у випадках, встановлених Сімейним кодексом України, суд розглядає справу в закритому судовому засіданні. Суд перевіряє законність підстав для усиновлення, в тому числі наявність згоди усиновлюваної дитини, якщо така згода є необхідною, або наявність згоди усиновлюваної повнолітньої особи. Згідно із ст. 314 ЦПК України за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи. У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду. Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади. Відповідно до п. 5, ч. 1, ст. 219 Сімейного кодексу України, усиновлення дитини провадиться без згоди батьків якщо протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Судом встановлено, що біологічний батько не подавав до ДРАЦСу та до суду заяву про визнання батьківства. Відповідно до норм ст. 213 Сімейного кодексу України [PERSON] має переважне право на усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки, перебуває з його матір`ю [PERSON] у шлюбних відносинах. Згідно ч. 3 ст. 218 СК України усиновлення проводиться без згоди малолітнього [PERSON] , [INFO] , так як він у зв`язку з віком не усвідомлює факту усиновлення. Аналізуючи наявні у справі докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку про задоволення заяви про усиновлення, оскільки заявником надано всі передбачені законодавством України документи, що дозволяють заявнику усиновити дитину, в судовому засіданні встановлено, що заявник бажає цього усиновлення і за станом свого здоров`я та рівнем матеріального забезпечення має змогу і бажає виховувати дитину, піклуватися про неї, здатен забезпечити стабільні і гармонійні умови для життя та розвитку дитини, матір дитини [PERSON] не заперечує щодо усиновлення та перебуває у зареєстрованому шлюбі із заявником. В судовому засіданні не встановлено будь-яких підстав, передбачених чинним законодавством України, відповідно до яких усиновлення не може бути проведене. Суд також вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 229, 231 СК України, задовольнити вимогу заявника та внести зміни до актового запису про народження дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved