Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

12 лютого 2024 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, яка з урахуванням уточненої заяви обґрунтована тим, що 20 червня 2020 року вона прибула до міста Дніпра на навчання та у вересні 2020 року вона познайомилась з [PERSON] з яким почала спілкуватися та разом з ним зустрічали новий 2021 рік, відбувся інтимний зв`язок. Через деякий час після святкування нового 2021 року вона повернулась до міста Луганська та довідалась про те, що вагітна. 20 вересня 2021 року, перебуваючи у родичів в місті Феодосія, в акушерському відділенні Феодосійського пологового будинку, розташованого в [ADDRESS] , вона народила доньку [PERSON] . Оскільки в шлюбі під час народження дитини вона не перебувала, прізвище дитини було записане по її прізвищу [PERSON] . Отримати свідоцтво про народження дитини українського зразка не вдалось через початок повномасштабних бойових дій в Україні. Встановивши факт народження дитини батьку дитини [PERSON] можливо було б отримати свідоцтво про її народження в органі реєстрації актів цивільного стану за місцем свого проживання, а саме в Соборному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Просить встановити факт народження дитини [PERSON] , [INFO] , в місті Феодосія, АР Крим, Україна від батьків [PERSON] , [INFO] , громадянки України та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року заяву про встановлення факту народження дитини залишено без руху, заявнику встановлення строк для виправлення зазначених в ухвалі недоліків. 19 лютого 2024 року заявником усунено недоліки зазначені в ухвалі суду про залишення заяви без руху від 13 лютого 2024 року, подано уточнену заяву. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні. Заявник в судове засідання не з`явилась, 22 лютого 2024 року подала до суду заяву в якій підтримала власну заяву та просила її задовольнити, а справу розглянути без її участі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити, а також пояснив, що дійсно мав стосунки з [PERSON] , яка наразі перебуває на тимчасово окупованій території України. Факту того, що це його дитина не заперечував, оскільки ознайомлений з наданими йому від заявника документами. Заінтересована особа Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) участь свого представника в судовому засіданні не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки представника в судове засідання не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Суд, заслухавши заінтересовану особу [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Джанкойським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим 28 вересня 2021 року видано довідка про народження №Р-00959 з якої вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] у місті Джанкой, Республіка Крим, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . До матеріалів справи долучено також свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , зразка Російської Федерації серії [NUMBER] , з якого в свою чергу також вбачається, що остання народилась в місті Джанкой, Республіка Крим, батьками якої є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України\~визначено перелік справ про встановлення юридичних фактів, які розглядаються судом в порядку окремого провадження, зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1-4 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно з ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року, Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Відповідно до ч. 2-4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» № 2398-VI від 01 липня 2010 року, державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» № 2235-ІІІ від 18 січня 2001 року, особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Суд, під час вирішення справ про встановлення фактів народження або смерті має враховувати також висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 759/1443/22. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має повно і всебічно з`ясувати обставини справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Судом також встановлено, що заявник [PERSON] є громадянкою України. Заінтересована особа [PERSON] , який є батьком дитини, також є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] . Враховуючи викладене, суд погоджується із доводами про те, що для проведення державної реєстрації народження дитини є реальні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якою є заявниця та її дитина, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження, бо законом не передбаченого іншого порядку встановлення цього факту, що надає можливість отримати громадянці Україні [PERSON] та заінтересованій особі (батьку дитини) [PERSON] свідоцтво про народження дитини в державних органах України. Разом з тим, відповідно до наказу № 52/5 від 18 жовтня 2000 року «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, державна реєстрація народження проводиться за заявою про державну реєстрацію народження батьків дитини чи одного з них, в якій зазначаються відомості про дитину, а саме: прізвище; власне ім`я; по батькові. В статтях 145, 146, 147 СК України визначено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Ім`я дитини визначається за згодою батьків. По батькові дитини визначається за іменем батька. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved