Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2213593 від 24 серпня 2020 року у розмірі - 68 250 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 24 серпня 2020 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») укладено кредитний договір № 2213593, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі - 15 000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів й можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії та процентів мав бути внесений відповідачем 23 вересня 2020 року. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконано у повному обсязі, надано відповідачу кредит на потрібну їй суму. [PERSON] не виконала умови кредитного договору у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі - 68 250 грн. 00 коп., що складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі - 15 000 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками у розмірі - 51 750 грн. 00 коп. та заборгованості за комісією у розмірі - 1 500 грн. 00 коп. 02 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 54-МЛ, відповідно до якого, відбулося відступлення права вимоги в тому числі за кредитним договором № 2213593 від 24 серпня 2020 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . З підстав стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 17 серпня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. 19 вересня 2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило до суду відповідь на відзив. У судове засідання позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» представника не направив, 28 серпня 2023 року від представника позивача Солонинки В.О. надійшло клопотання про розгляд даної справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у поданому до суду відзиві виклала заперечення щодо заявленого позову. 13 лютого 2024 року представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 24 серпня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2213593, за умовами якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк, визначений пунктом 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у (фінансовий кредит) у сумі, визначеній пунктом 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строк/терміни, що визначені договором. Відповідно до пункту 1.2 сума кредиту становить - 15 000 грн. 00 коп. (пункт 1.2 кредитного договору). Відповідно до пункту 1.3 кредитного договору кредит надається строком на 30 днів з 24 серпня 2020 року. Пунктом 1.4 кредитного договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 23 вересня 2020 року. Пунктом 1.5 кредитного договору передбачено, що орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 23 250 грн. 00 коп. Згідно з пунктом 1.5.1 комісія за надання кредиту становить 1 500 грн. 00 коп., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Пунктом 1.5.2 передбачено, що проценти за користування кредитом становлять - 6 750 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором - фіксована. Відповідно до Графіку розрахунків, що є додатком № 1 до кредитного договору № 2213593 від 24 серпня 2020 року сума кредиту складає 15 000 грн. 00 коп., комісія за надання кредиту - 1 500 грн. 00 коп., проценти - 6 750 грн. 00 коп., разом - 23 250 грн. 00 коп. Згідно з платіжним дорученням № 26495536 від 24 серпня 2020 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі - 15 000 грн. 00 коп. Пунктом 3.2.6. кредитного договору передбачено, що позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. 02 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 54-МЛ, відповідно до якого, відбулося відступлення права вимоги в тому числі за кредитним договором № 2213593 від 24 серпня 2020 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , про що свідчить реєстр боржників до договору відступлення прав вимог № 54-МЛ від 02 грудня 2020 року. 23 лютого 2021 року ТОВ «Кредит-Капітал» звернулося до [PERSON] з претензією, в якій йдеться про те, що неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а саме відмова від повернення кредиту, передбаченого кредитним договором, несплата відсотків за користування кредитними коштами, призвело до виникнення заборгованості, що становить - 68 250 грн. 00 коп. Відповідно до частини першої статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. У постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18) зазначено, що «положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що «з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів». З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний кредитний договір позики, розміщений на веб-сайті miloan.ua, шляхом реєстрації та заповнення заявки з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором J98580, надісланим кредитором у смс-повідомленні засобом зв`язку. Такі дії сторін свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначається, що: - проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81); - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91); - на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 97); - при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (пункт 106); - на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18) (пункт 107); - можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128). З матеріалів справи вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані за період з 25 серпня 2020 року по 22 листопада 2020 року у розмірі - 51 750 грн. 00 коп. При розгляді даної справи по суті відповідач не надала доказів на погашення заборгованості за тілом кредиту у сумі - 15 000 грн. 00 коп., заборгованості по комісії у розмірі - 1 500 грн. 00 коп. Тому, вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі - 15 000 грн. 00 коп. та заборгованості за комісією в сумі - 1 500 грн. 00 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення відсотків за договором, то суд дійшов наступного висновку. Умовами кредитного договору № 2213593 від 24 серпня 2020 року сторонами погоджено строк кредитування - 30 днів, тобто з 24 серпня 2020 року по 23 вересня 2020 року. Розмір процентів за користування кредитом встановлений кредитним договором та становить - 6 750 грн. 00 коп. Після 24 вересня 2020 року кредитна установа не мала права нараховувати проценти за користування кредитом. Графіком розрахунків чітко визначено, що сума процентів за користування кредитом за 30 днів становить 6 750 грн. 00 коп. Вимог про стягнення коштів на підставі частини другої статті 625 ЦК України позивачем не заявлено. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі - 23 250 грн. 00 коп., що складається з суми кредиту - 15 000 грн. 00 коп., комісії за надання кредиту - 1 500 грн. 00 коп., процентів - 6 750 грн. 00 коп. На підставі статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 2 684 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial