Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Своїм позовом до суду Орган опіки та піклування виконавчого комітету Великодимерської сілищної ради Броварського району Київської області просив винести рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнення з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі, у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 14.11.2023р. і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається, на те, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відомості про його батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. На момент повномасштабного вторгнення на територію України країни агресора, неповнолітній [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . Останні, 27.10.2022р. під час деокупації Харківської області, були вивезені військовослужбовцями РФ на територію м.Іваново РФ. На даний час, неповнолітній [PERSON] та [PERSON] повернуті з депортації до РФ на територію України та мешкають за адресою: [ADDRESS] . При цьому, дитина не має законного представника, відсутній паспорт та документ про освіту. За адресою проживання було здійснено виїзд, обстежені умови проживання, складений акт від 11.09.2023р. №164. Умови проживання визнані задовільними, неповнолітній [PERSON] має своє спальне місце, речі особистого вжитку. [PERSON] , [INFO] є бабусею неповнолітнього [PERSON] , виховує та забезпечує хлопця. Мати останнього - [PERSON] - залишила його, життям дитини не цікавиться, її місце знаходження невідоме, зв`язок з нею відсутній. Неповнолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано до сім`ї [PERSON] . Наказом Служби від 16.10.2023р. №121/01-22 неповнолітнього [PERSON] , [INFO] взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Зважаючи на таку поведінку відповідача та на її ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причина неявки суду не повідомила. Вислухавши представника позивача, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до п. 3.,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого ВДРАЦС Торезького міського управління юстиції у Донецькій області 21.06.2012р., відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Наказом від 16.10.2023 року за №121/01-22 служби у справах дітей Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області [PERSON] взято на облік дітей які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.25). Наказом від 11.09.2023 року за №77/01-22 служби у справах дітей Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи складеного фахівцем відділу надання соціальних послуг від 19.09.2023р. склад сім за місцем проживання [PERSON] становить бабуся [PERSON] , випадок кваліфіковано як середньої складності, помешкання брудне, холодне, було надано сім`ї постільну білизну, каструлі, гігієну, продуктові набори Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 19.09.2023р. щодо неповнолітнього [PERSON] , бабуся [PERSON] виконує обов`язки батьківського виховання, зацікавлена в тому, аби покращити належні умови проживання свого онука (а.с.39). Здійснити обстеження умов проживання відповідача [PERSON] не представилося можливим у зв`язку із неможлівстю встановити її місцезнаходження (а.с.49-50). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Великодимерскої селищної ради від 07.11.2023 року за №546 визначено таку доцільність позбавлення (а.с.47-52). Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (пункт 49 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" та пункт 47 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України"). Тобто вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи здобуті докази того, що відповідачка [PERSON] продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки протягом тривалого часу, при цьому у неї відсутні перешкоди у спілкуванні з дитиною, не реагувала на зауваження органу опіки, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням наведеного, встановивши вказані вище обставини, зокрема, наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав та враховуючи її обов`язок утримувати неповнолітню дитину, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та наявності підстав для стягнення з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі, у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 14.11.2023р. і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. за вимогу про позбавлення батьківських прав та у розмірі 1073 грн. 60 коп. за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved