Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Тарчинська Л.Я., звернувся в суд з даною позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати останню такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником вказаного житлового будинку, відповідно до договору дарування житлового будинку від 15.12.2004, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького РНО Іванів Л.І. та зареєстрованого в Бучацькому бюро технічної інвентаризації у книзі № 25 «А» за Р №231 15.12.2004. Зазначає, що в даному житловому будинку, крім нього та його сім`ї, зареєстрована його знайома [PERSON] , яка не являється йому родичем, і яка за даною адресою не проживає, оскільки з 2017 року знаходиться за межами України, а саме в Республіці Польща, що підтверджується актом опитування свідків від 12.12.2023. Вказує, що відповідач покинула його будинок в 2017 році, проте не знялася з реєстраційного обліку. Окрім того, вказує, що відповідач витрат по утриманню будинку і прибудинкової території не несе, участі у проведенні ремонту не бере та плати за користування житловим приміщенням не вносить. Позивач зазначає, що у зв`язку з реєстрацією відповідача у його будинку виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за неї, чим об`єктивно порушуються його права. 13.12.2023 він звернувся до Бучацької міської ради із заявою про зняття із реєстрації відповідача з його житлового будинку, однак йому було відмовлено в задоволенні такої заяви з посиланням на вимоги п.п. 3 п. 87 Постанови КМУ №265 від 07.02.2022, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивач зазначає, що [PERSON] спільним побутом з ним не пов`язана, у вищевказаному будинку не проживає протягом тривалого час, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст. 406 ЦК України. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Тарчинська Л.Я., в судове засідання не прибули. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибула повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Відзиву від її імені на адресу суду не надходило. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить договір дарування житлового будинку серії ВВТ №072347, зареєстрований в реєстрі за №7076, посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І. 15 грудня 2004 року. У житловому будинку за адресою по [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] (заявник); [PERSON] , [INFO] (дружина); [PERSON] , [INFO] (син); [PERSON] , [INFO] (син); [PERSON] , [INFO] (мати); [PERSON] , [INFO] (інший родич), що вбачається з довідки про склад сім`ї та проживання №403, виданої Бучацькою міською радою Чортківського району Тернопільської області 13 грудня 2023 року. Згідно акту\~опитування свідків\~від 12\~грудня 2023\~року,\~сусіди [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~засвідчили,\~що[PERSON] зареєстрована за адресою по [ADDRESS] , але не проживає у вказаному будинку з 2017 року по даний час, проживає за межами Укрїни (Польща). [PERSON] звертався до Бучацької міської ради із заявою власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) 13 грудня 2023 року, в якій просив зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] , однак йому було в цьому відмовлено на підставі п.п.3 п.87 постанови КМУ №265 від 07.02.2022, якою затверджено порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування). Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Так, ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК УРСР\~встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. У відповідності до ч.ч. 1, 4\~ст. 156 ЖК УРСР\~та\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2\~ст. 64 ЖК УРСР, а саме подружжя їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Отже, за змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. В свою чергу, згідно з положеннями\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі\~\~№ 709цс16, від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16 та у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі 695/2427/16ц, які містять висновок про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналіз положень глави 32\~ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Згідно ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення Таким чином, за порівняльним аналізом ст.ст.\~383,\~391,\~405,\~406 ЦК України\~та ст.ст.\~150,\~156 ЖК УРСР\~у поєднанні зі\~ст. 64 ЖК України\~слід дійти висновку, що положення ст.ст.\~383,\~391,\~406 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення\~ст. 405 ЦК України, ст.ст.\~150,\~156 ЖК України\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не є і не була членом сім`ї позивача [PERSON] , з ним не проживала та не вела спільного господарства, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2\~ст. 405 ЦК України, адже за встановлених фактичних обставин справи право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна - позивача у справі на підставі положень ст.ст.\~383,\~391,\~406 ЦК України. Аналогічний висновок міститься й у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 року у справі № 750/9228/17. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За наведених обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку шляхом визнання особи відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до\~ [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved