Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС») звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 14789,00 грн та судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 06 січня 2020 року сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Opel» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , під час якої заподіяно шкоду автомобілю марки «Honda» номерний знак [NUMBER] . На момент ДТП діяв договір добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) «Прямий захист» Оферта №225 від 11 листопада 2019 року, Акцепт №20407а9ка від 19 грудня 2019 року, укладеного позивачем щодо автомобіля марки «Honda» номерний знак [NUMBER] . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року у справі №760/424/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП. 08 січня 2020 року власник автомобіля марки «Honda» номерний знак [NUMBER] звернувся до позивача з заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, яку було розглянуто та на підставі акту огляду транспортного засобу (дефектна відомостей) від 08 січня 2020 року, калькуляції від 08 січня 2020 року, рахунку №1054 від 09 січня 2020 року, страхового акту №ARX2532725 від 11 січня 2020 року, позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 14789,00 грн. На момент настання страхового випадку водій автомобіля марки «Opel» не був застрахований відповідно до вимог Закону Україну «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 травня 2021 року, вищезазначену справу було розподілено головуючому судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 24 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0311330630286, рекомендований лист з додатками повернувся до суду без вручення відповідачу. Судом було повторно направлено відповідачу копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та додатками. Однак відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0311331935676 рекомендований лист повернувся до суду без вручення відповідачу з відміткою «адресат відмовився». Згідно ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є : 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. 06 січня 2020 року сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Opel» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , під час якої заподіяно шкоду автомобілю марки «Honda» номерний знак [NUMBER] . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року у справі № 760/424/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Згідно з нормою частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП діяв договір добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) «Прямий захист» Оферта « 225 від 11 листопада 2019 року, Акцепт № 20407а9ка від 19 грудня 2019 року, укладеного позивачем щодо автомобілю марки «Honda» номерний знак [NUMBER] . Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. З матеріалів справи вбачається, що страхувальник своєчасно звернувся до позивача із заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, яку було розглянуто та на підставі акту огляду транспортного засобу (дефектна відомостей) від 08 січня 2020 року, калькуляції від 08 січня 2020 року, рахунку № 1054 від 09 січня 2020 року, страхового акту №ARX2532725 від 11 січня 2020 року, позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 14789 грн. З урахуванням ст.21 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування, тобто при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог ч.1 ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що на момент настання страхового випадку водій автомобіля марки «Opel» не був застрахований відповідно до вимог Закону Україну «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У той же час, згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 Цивільного Кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 27 Закону України «Про страхування», статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальній за заподіяний збиток. За таких обставин, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого останнім суми страхового відшкодування в розмірі 14789 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з урахування задоволення позову у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору 2270 грн.

Outcome: approved