Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.12.2023 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позов обгрунтований тим, що 25.12.2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів у сумі 3000 (три тисячі) доларів США. Відповідно до умов укладеного договору, кошти відповідач зобов`язувався повернути до кінця 2020 року. Однак відповідач умови договору позики не виконує, повернення боргу ним здійснено не було. На підставі наведених обставин, позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість згідно договору позики у сумі 3000 (три тисячі) доларів США, судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання 19.02.2024 не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява в якій просила розгляд справи проводити без її участі, вимоги позову підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання 19.02.2024 повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі через оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до вимог ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від виконання зобов`язання, в силу положень ст. 525 ЦК України, не допускається. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у 2019 році (точна дата в розписці не зазначена), було укладено договір позики грошових коштів у сумі 3000 (три тисячі) доларів США. Відповідно до умов укладеного договору, кошти відповідач [PERSON] зобов`язувався повернути до кінця 2020 року. Факт підтвердження зазначеного договору підтверджується власноручно написаною розпискою із підписом [PERSON] (а.с.6). Взяті на себе зобов`язання за договором позики відповідач [PERSON] у встановлений договором строк не виконав, позику не повернув. Докази зворотного матеріали справи не містять. З огляду на те, що договір позики підтверджує боргове зобов`язання відповідача перед позивачем, містить умови отримання позичальником в борг грошових коштів із зобов`язанням їх повернення, а також враховуючи, що такий договір посвідчує факт передання грошової суми позичальнику, тому вимоги позивача щодо стягнення тіла позики у сумі 3000 (три тисячі)\~ доларів США, підлягають до задоволення. Згідно з ч.ч. 1-2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1090,50 грн., який був сплачений позивачем при поданні позову (а.с.15). На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 509, 526, 530, 625, 1064 ЦК України, та

Outcome: approved