Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстровано 05 грудня 2015 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2023 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Ухвалою судді від 25 жовтня 2023 року відкрито провадження, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, залучено сторін. 12 січня 2024 року на підставі розпорядження щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу судових справи №157 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано 15 січня 2024 року судді Нестеренко С.Г. Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягали, проти заочного розгляду справи не заперечували, про що надали заяву. Відповідач [PERSON] повторно не прибув в судове засідання, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, засобами рекомендованого поштового зв`язку, та шляхом опублікування оголошення про виклик, про причини неявки суд не повідомив та не подавав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Як визначено у ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 05 грудня 2015 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1359, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13). Подружжя має малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 16), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з лютого 2023 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами, а також заявами сторін, наявних в матеріалах справи. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Спір між сторонами щодо розподілу майна відсутній. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не просить стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved