Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

У грудні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» заборгованість за Кредитним договором №589665223 від 11.06.2021 року в розмірі 13\~620,90 грн., з яких: 5 265,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 355,90 грн. - сума заборгованості за процентами. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31 грудня 2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №147 від 17.08.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №589665223. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу №20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон плюс» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу від 20 жовтня 2022 року №20102022 ,ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 13\~620,90 грн., з яких: 5\~265,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 8\~355,90 грн. - сума заборгованості по відсотках. Відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором, [PERSON] не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. При цьому, з моменту отримання права вимоги до відповідача позивач на здійснював нарахувань жодних штрафних санкцій. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 грудня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу [PERSON] ухвалою суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалася відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ), проте рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося з відміткою «адресат відсутній за даною адресою». Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України\~розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5\~ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 червня 2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір кредитної лінії №589665223 (а.с.6-7), за умовами якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 5 500 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт». Пунктами 1.3, 1.7 договору визначено, що кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 5000,00 грн. та кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Згідно з п. 1.9 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти, які нараховуються в наступному порядку: виключно в період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. З наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п. 1.12.2 Договору). Вказаний вище Договір кредитної лінії №589665223 від 11.06.2021 підписаний електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором. Згідно платіжного доручення від 11.06.2021, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів [PERSON] згідно договору №589665223 від 11.06.2021 в сумі 5 500,00 грн., для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] . Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer (а.с. 9). Також судом встановлено, що 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено Додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, у якій сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с.9а-11), за умовами якої згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1), сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує (п.4.1). Однак, позивачем до позовної заяви не долучено доказів передачі прав вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» за Договором кредитної лінії №589665223 від 11.06.2021 щодо боржника [PERSON] , зокрема, відповідного реєстру прав вимоги\~щодо передачі прав вимоги за договором кредитної лінії №589665223 від 11.06.2021. Також встановлено, що 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрах прав вимоги (а.с.12-13). Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 13\~620,90 грн., з яких: 5\~265,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8\~355,90 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.14). На підтвердження суми заборгованості відповідача [PERSON] за договором кредитної лінії №589665223 від 11.06.2021 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 21.10.2022 по 30.11.2023 (а.с.15), з якого вбачається, що станом на 30.11.2023 заборгованість відповідача становить 13 620,90 грн., з яких: 5\~265,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8\~355,90 грн. - сума заборгованості за відсотками. Разом з тим, позивачем в позові не зазначено та до нього не долучено розрахунки по нарахованих відсотках за кредитним договором у вказаних в позовних вимогах розмірах. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (статті 77 - 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Згідно\~статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №\~\~910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Отже, з огляду на характер спірних правовідносин, зміст та підстави заявлених позовних вимог, позивач мав довести факт переходу на кожному етапі такої передачі до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за Договором кредитної лінії №589665223 від 11.06.2021, а також наявність та розмір заборгованості відповідача за Договором. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01. Тобто Договір кредитної лінії №589665223 від 11.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладений більше, ніж через три роки після укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та через півроку після укладення Додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладена Додаткова угода №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно умов якої, сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Пунктом 4.1 Додаткової Угоди №26 сторони визначили порядок відступлення права вимоги, зокрема, наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру права вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги. Позивачем не долучено Реєстру прав вимоги, як невід`ємної частини договору факторингу від 28.11.2018 (в редакції Додаткової угоди №26), хоча в позовній заяві позивач посилається на витяг з реєстру боржників №147 від 17.08.2021 до договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс». Отже, суд позбавлений можливості встановити, чи було предметом договору факторингу право майбутньої вимоги, чи узгоджувалась ним можливість переходу вимог за договорами, яких не існувало, однак могли укладатись в майбутньому тощо. Позивач не надав доказів того, чи дійсно на користь нього було відступлене право вимоги до боржника за Договором кредитної лінії №589665223 від 11.06.2021, а саме перехід від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» права вимоги за цим правочином. Таким чином, матеріали справи не містять доказів, що ТОВ «Таліон плюс» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за Договором кредитної лінії №589665223 від 11.06.2021. Оскільки ТОВ «Таліон плюс» право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло було передане цим товариством на підставі договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 11.06.2021 року між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».\~\~ Крім того, щодо розміру заборгованості, яку позивач просить стягнути з [PERSON] , суд виходить з наступного. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України). На підтвердження розміру заборгованості, яку позивач просив стягнути з відповідача, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало лише розрахунок заборгованості, згідно якого за кредитним договором №589665223 від 11.06.2021 за період з 21.10.2022 по 30.11.2023, заборгованість становить 13\~620,90 грн., з яких: 5\~265 грн. - заборгованість по основному боргу, 8\~355,90 грн.\~заборгованість по відсоткам. Між тим, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором і ці докази мають знаходитися у кредитора, в тому числі нового, до якого перейшли права та обов`язки попередника. В той же час, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 №6-16цс15. Матеріали справи не містять виписки за картковим рахунком відповідача [PERSON] . Отже, суд позбавлений можливості перевірити заявлені товариством вимоги в частині обґрунтованості та правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості. В оцінці поведінки та способу ведення справ банком чи фінансовою установою суд апеляційної інстанції враховує те, що вони є професійними учасниками ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до них висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком чи фінансовою установою є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена і Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження права грошової вимоги позивача до відповідача та щодо визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості за Договором кредитної лінії №589665223 від 11.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , що є його процесуальним обов`язком. Таким чином, позивачем не доведено факт отримання права грошової вимоги за Договором кредитної лінії №589665223 від 11.06.2021 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», та, відповідно, від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позову про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором.

Outcome: dismissed