Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янці-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що 13 червня 2023 року позивачка дізналася про наявність виконавчих проваджень №67405022, №70172324, а згодом і про виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 20.03.2019 року зареєстрований в реєстрі за №717. Ознайомившись із матеріалами виконавчих проваджень, позивачка вважає, що виконавчий напис було вчинено без додержання вимог закону, а тому просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 20.03.2019 року зареєстрований в реєстрі за №717 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] що належить на праві власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський район, село Слобідка-Кульчієвецька, дата народження [INFO] , яка є майновим поручителем [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] за її кредитними зобов`язаннями перед AT КБ «ПриватБанк» згідно кредитного договору №HMK0GA00002963 від 22.11.2007 року незаконним (нечинним) та таким що не підлягає виконанню. В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав заяву про слухання справи у його відсутності та у відсутності позивача. Представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, представник Відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янці-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явились. Про день слухання справи повідомленні. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір HMK0GA00002963. В зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору HMK0GA00002963 від 22.11.2007 року, рішенням Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 23 жовтня 2009 року у справі № 2-1318/2009 р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MK0GA00002963 від 22.11.2007 року в сумі 102 500,49 доларів США ( в тому числі : заборгованість за кредитом 98765,69 доларів США, заборгованість по відсоткам 3046,52 доларів США, заборгованість по комісії 527,93 доларів США, заборгованість по пені 160,35 доларів США) було звернуто стягнення на предмет іпотеки - належний на праві власності позивачці будинок [ADDRESS] шляхом продажу цього будинку ЗАТ КБ «ПриватБанк» з правом безпосереднього продажу з укладенням від імені позивачки договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою, покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ЗАТ КБ « Приват Банку» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. Також даним рішенням суду було висилено з предмета іпотеки осіб які там були зареєстровані, позичальницю та членів її родини. Будинок та земельну ділянку за актом приймання-передачі було передано іпотекодержателю - банку. Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22.09.2010 року у справі №2-9045/2010 було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № MK0GA00002963 від 22.11.2007 року 1123809.51 грн., що підтверджується копією рішення суду. Разом з тим, у виконавчому написі №717 від 30.03.2019 року, який було вчинено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] що належить на праві власності [PERSON] яка є майновим поручителем [PERSON] вказано заборгованість за кредитним договором № НМК0ОА00002963 від 22.11.2007 року у наступному розрізі: заборгованість за кредитом - 101 832,29 долари США; заборгованість за відсотками 105184,81 долари США; заборгованість з комісії 23600,00 доларів США; заборгованість з пені 497042,15 доларів США, що всього становить 727659, 25 центів США. Як видно з наведеного, з невідомих обставин сума боргу як за тілом кредиту так і за відсотками, комісією та пенею різниться у всіх документах, що вказує на те що сума боргу за кредитним договором № НМК0СА00002963 від 22.11.2007 року не є безспірною. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14- 84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі № 547/210/20 (провадження № 61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом поданий стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14- 557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Банк, звернувшись в 2010 році до суду з позовом про дострокове стягнення суми кредиту з позичальника та поручителів, змінив строк виконання основного зобов`язання. Таким чином, з дня виникнення права вимоги за кредитним договором минуло більше трьох років, тому нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис, що є окремою підставою визнання виконавчого напису таким що не підлягає до виконання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/ 13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Звернувшись у 2010 році з позовом про стягнення з позичальника усієї заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов`язання на 2010 рік, а тому нарахування процентів після цієї дати є безпідставним, однак відповідно до наданого банком нотаріусу розрахунку проценти нараховувались після 2010 року і нотаріусом запропоновано звернути стягнення в рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами у розмірі 105 184,81 дол. США заборгованість з комісії 23600,00 доларів США; заборгованість з пені 497042,15 доларів США. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином як у безспірності розміру заборгованості, з метою погашення якої запропоновано звернути стягнення за виконавчим написом, так і у самому розмірі такої заборгованості. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту Позичальник сплачує банку пеню у розмірі , який встановлений у. п. 7.4 Договору за кожен день прострочення . Сплата пені здійснюється в гривні . У випадку , якщо кредит видається в іноземній валюті , пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ. Тому суд вважає, що стягнення за виконавчим написом заборгованості з пені в розмірі 497042,15 доларів США є порушенням умов кредитного договору та свідчить про те, що сума заборгованості по кредитному не є безспірною , вона нарахована після того, як рішенням \~Кам`янець\~-\~Подільського міськрайонного\~суду \~ \~від 23\~жовтня 2009\~року в раніше було звернуто стягнення на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] і було змінено строк погашення заборгованості за даним кредитним договором. За таких обставин суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги приписи статей\~15,\~16,\~18 ЦК України\~та статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», суд доходить висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року справа № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19). При вирішенні спору суд також враховує, що суд не може застосовувати такий спосіб захисту прав і законних інтересів позивача шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса незаконним (нечинним) . На підставі викладеного,

Outcome: partial