Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання їх дитини, посилаючись на те, що в період перебування у шлюбі із відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Самбірського міськрайонного суд Львівської області від 16 листопада 2020 року. Після розірвання шлюбу дитина проживає із позивачем, де створені всі умови для проживання та виховання сина, він перебуває повністю на її утриманні, однак на даний час сторони не дійшли абсолютної згоди щодо остаточного місця проживання сина; відповідач не цікавиться життям дитини, не займається його вихованням, не бере участі у його матеріальному забезпеченні, що свідчить про самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач вважає, що має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, навчання та розвитку; з метою реалізації свого права на вільний вибір місця проживання матері та дитини, просить визначити місцем проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] за її місцем реєстрації проживання або перебування, стягнути із відповідача судові витрати. Позивач та її представник-адвокат Білик П.Б. у судове засідання не прибули, останній подав клопотання про розгляд справи в їх відсутності, просив позовні вимоги задовольнити з викладених у зверненні до суду підстав. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, поданою до суду заявою визнав позов, просив розгляд справи проводити без його участі. Представник третьої\~особи Служби\~у справах\~дітей виконавчого\~комітету Самбірської\~міської ради Львівської області однаково подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] із матір`ю. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.08.2019р. Самбірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] сторони у цивільній справі; шлюб між ними розірвано рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2020р. Судом також установлено, що після розірвання шлюбу між сторонами їх син [PERSON] залишився проживати з матір`ю по [ADDRESS] , що є підтвердженим довідкою про склад сім`ї, виданою ПП «АСС Житло-буд»; однак сторони не дійшли абсолютної згоди щодо визначення місця проживання дитини. Висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області №10 від 16 лютого 2024 року підтверджується доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] ; згідно Висновку малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю в [ADDRESS] , дитина забезпечена одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, має окрему кімнату з робочим столом, ліжком та шафою для одягу; під час розмови з батьком встановлено, що він не заперечує щодо визначення місця проживання сина із матір`ю. Відповідно до положень ст. ст. 160, 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно п. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх батьківських обов`язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пріоритет інтересів дитини над інтересами батьків закріплений також в Конвенції ООН про права дитини, відповідно до якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959\~р. принцип 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові, розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Аналізуючи зібрані докази та матеріали справи, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до переконання визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , - з матір`ю, позивачем по справі, що не позбавляє батька права та можливості особистого спілкування з сином, обов`язку брати участь в його утриманні та вихованні.

Outcome: approved