Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 28.04.2014 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 57026,62 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 48212,85 грн, заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8813,77 грн. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 24.08.2023 року справу за підсудністю передано до Дзержинського районного суду м.Харкова. Ухвалою Дзержинського\~районного суду\~м.Харкова\~від 19.01.2024\~рокузаяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення від 11.12.2023 року задоволено та заочне рішення скасовано, по справі призначено судове засідання. У судове засідання учасники справи не з`явились, надли суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. У поясненнях на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що 28.04.2014 року дійсно заповнював анкету заяву про отримання банківських послуг, отримана картка, яка була перевипущена у 2021 році, встановлено кредитний ліміт у розмірі 50000 грн. Взяті на себе зобов`язання виконував, сплачував боргові зобов`язання. Згідно довідки від 05.12.2023 року за договором позики сплачено 37640,62 грн, по відсоткам сплачено 15972,33 грн, а всього 53612,95 грн, таким чином відповідачем погашено боргові зобов`язання та сплачено по ним відсотки, тобто виписка по рахунку та розрахунок заборгованості не відповідає дійсності. З долучених до матеріалів справи доказів не вбачається отримання кредитного ліміту на карту за анкетою заявою від 28.04.2014 року Згідно довідки наданої позивачем старт карткового рахунку у відповідача почався 11.11.2017 року, кредитний ліміт 0 грн. Анкета-заява від 28.04.2014 року і анкета-заява від 11.11.2017 року стосується надання банківських послуг. Жодних даних про бажання отримання кредитної картки анкета-заява не містить, в ній містяться лише анкетні дані. Таким чином, вимоги банку про стягнення заборгованості за анкетою заявою від 28.04.2014 року належними доказами не доведені. Анкета-заява від 11.01.2021 року стосується приєднання до умов і правил надання банківських послуг з приводу відкриття карткового рахунку. Даних щодо кредитного ліміту, відсотків, та інших умов кредитного договору анкета заява не містить. До анкети-заяви від 11.01.2021 року долучено заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, проте зазначені умови сформовані 11.01.2021 року і ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 26.01.2021 року, тобто 15 днів, інших доказів погодження умов кредитування матеріали справи не містять. Таким чином підстав для стягнення з відповідача відсотків немає. На погашення отриманого кредитного ліміту з 11.01.2021 року по 31.11.2023 рік позивачем було сплачено понад 70000 грн, що перевищує наданий кредит та покриває відсотки за 15 днів дії умов кредитування. Зазначене підтверджується випискою по рахунку. Таким чином відповідач виконав взяті на себе зобов`язання. Згідно виписки з карткового рахунку [PERSON] сформованого в додатку Приват24 на погашення тіла кредиту відповідачем було внесено 48871,38 грн, на погашення відсотків 13975,34, а всього 62846,72 грн. Отже, на погашення отриманого кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 50000 грн відповідачем було сплачено понад 62846,72 грн, що перевищує наданий кредит та покриває відсотки за 15 днів дії умов кредитування. У відзиві на заяву про перегляд заочного рішення представником позивача зазначено, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитним коштами. Користуючись кредитним коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. 28.04.2014 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Також, 11.01.2021 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якої відбувається відкриття та обслуговування поточного рахунку на споживче кредитування, тип кредиту відновлювана кредитна лінія, строк кредитування 12 місяців з пролонгацією. Згідно п.2.1.1.2.7, 2.1.1.2.9 кредит надається шляхом встановлення банком кредитного ліміту на рахунку клієнту; сторони узгодили, що при користуванні кредитом банк встановлює пільговий період, в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредиту, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату здійснення трат за рахунок кредиту. Також, визначено, що за користування кредитом (за виключенням пільгового періоду) клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту, при цьому розмір відсотків встановлений п.1.3, 1.4, 1.5 Умов. Сторонами узгоджено строк кредиту, дата повернення кредиту, загальний розмір кредиту, при цьому сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений Банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, на підставі аналізу кредитоспроможності Клієнта в рамках розміру, зазначеного у абз.1 цього пункту, та не потребує додаткового погодження з клієнтом. Розділом 2.1.1.3 договору сторонами узгоджено порядок повернення кредиту, також умовами п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі: неповернення клієнтом кредиту в строк, зазначений в п.2.1.1.2.4 цього Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, та/або в разі, якщо клієнт не виконав вимогу банку щодо усунення порушення, в порядку, передбаченому п.2.1.1.6.1 цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, встановленого вимогою банку, та/або в разі несвоєчасної сплати клієнтом мінімального обов`язкового платежу в строк, зазначений в п.2.1.1.3.1 цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку платежу, та/або в разі настання обставин, передбачених п.2.1.1.3.5 договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюється за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Щодо доводів відповідача про відсутність в анкеті-заяві від 11.01.2021 року даних щодо кредитного ліміту відсотків, та інших умов кредитного договору. Так, відповідачем не оспорюється факт підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, проте останній зазначає, що вони зберігають чинність лише 15 днів. На а.с.37 міститься паспорт споживчого кредиту, в якому дійсно зазначено, що інформація надається станом на 11.01.2021 року та дійсна до 26.01.2021 року. Частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. З огляду на ці приписи, паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон № 1734-VIII включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13). Згідно висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №393/126/20 про застосування норми права: «Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». Таким чином, факт підписання відповідачем паспорту споживчого кредитування не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору про розмір відсотків за анкетою-заявою. Крім того, у паспорті споживчого кредиту зазначено, що інформація надається станом на 11.01.2021 року, зберігає чинність та є актуальною до 26.01.2021 року, та умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцемь оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Таким чином, суд відхиляє як належний доказ узгодження сторонами істотних умов договору паспорт споживчого кредиту. Разом з тим, суд звертає увагу, що застереження про актуальність наданої інформації тривалістю 15 днів міститься лише в паспорті споживчого кредиту та такі застереження відсутні в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаних відповідачем 11.01.2021 року. Підписуючи зазначену заяву, відповідач погодився, зокрема на встановлений розмір кредитного ліміту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, тип процентної ставки, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних, порядок повернення кредиту. Таким чином, посилання відповідача на чинність умов кредитування протягом 15 днів є хибними та суперечать матеріалам справи. Таким чином, 11.01.2021 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір на споживчі цілі та узгоджені всі істотні умови надання кредиту, про що свідчить особистий підпис відповідача. Тобто, відповідач обізнаний щодо умов кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а відтак становлять у своїй сукупності кредитний договір, який має виконуватись. Так, позивач свої зобов`язання за договором виконав шляхом відкриття банківського рахунку та встановлення початкового кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку, згідно якої відповідач отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, відповідач користувався кредитними коштами, знімав готівкові кошти, здійснював розрахункові операції, поповнював свою картку. Разом з тим, заслуговують на увагу доводи відповідача щодо анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 28.04.2014 року. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 342/180/17 від 03.07.2019 року заначила наступне. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Так, анкета-заява від 28.04.2014 року не містить доказів узгодження сторонами істотних умов договору у вигляді прострочених відсотків, які просить стягнути банк. Як вбачається з виписки по рахунку за період з 12.12.2017 року по 03.01.2021 року банком здійснювалось списання відсотків за використання кредитного ліміту з картки відповідача, зокрема 01.01.2021 року, 01.12.2020 року, 01.11.2020 року тощо. Судом самостійно обраховано фактично використані кредитні кошти за вказаний період та встановлено, що відповідачем витрачено 25528 грн 53 коп., що вбачається з виписки по рахунку. Також, згідно цієї ж виписки по рахунку відповідачем внесено на картковий рахунок за вказаний період 27641 грн 08 коп. Тобто, переплата за кредитом становить 2112 грн 55 коп., проте у виписці по рахунку зазначено «-4323,46 грн». Таким чином, оскільки у банка були відсутні підстави для нарахування прострочених відсотків за період до 11.01.2021 року, а відтак були і відсутні підстави для їх списання, а тому в даній частині суд погоджується з доводами відповідача. Разом з тим, після підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг 11.01.2021 року банк мав право нараховувати та списувати відсотки за прострочення виконання зобов`язання по кредитному договору. Проте, як вбачається з виписки по рахунку банком нараховувались відсотки на суму більшу ніж зобов`язання відповідача перед банком. Так, як зазначалось вище, станом на 11.01.2021 року у відповідача була переплата по кредитному договору у розмірі 2112 грн 55 коп. 12.01.2021 року відповідачем з банківської картки здійснено переказ у розмірі 2665,32 грн, а відтак сума боргу станом на 12.01.2021 року становила 552,77 грн, а не 6988,78 грн, як зазначено у виписці по рахунку. 16.01.2021 року відповідачем здійснено покупку на суму 147,40 грн та сума боргу станом на цей день становила 700,17 грн, а не 7136,18 грн, як зазначено у виписці по рахунку. Судом самостійно обраховано суму витрачених та внесених коштів відповідачем за період з 12.01.2021 року по 01.07.2023 року та встановлено, що банком списано з рахунка відповідача за користування кредитними коштами розмір відсотків більший, оскільки розмір заборгованості менший ніж зазначений банком. Наприклад, станом на 30.03.2021 року розмір заборгованості відповідача становить 13786,62 грн та саме на цю суму має бути нарахований розмір відсотків у розмірі 465,99 грн за не виконання відповідачем своєчасно зобов`язань за кредитним договором. Проте банком нараховано та списано відсотки у розмірі 715,54 грн на заборгованість у розмірі 20430,21 грн. Розрахунок заборгованості судом здійснювався наступним чином, станом на 12.01.2021 року розмір заборгованості відповідача перед банком становив 552,77 грн, в подальшому судом обраховано розмір заборгованості за кожен період з урахування витрачених та внесених коштів та перераховано розмір нарахованих відсотків, з урахуванням зменшення розміру заборгованості, а відтак і зменшення розміру нарахованих і списаних відсотків. Таким чином, станом на 01.07.2023 року загальний розмір заборгованості відповідача перед банком становить 40185 грн 24 коп., а не 57026,62 грн як зазначено у виписці по рахунку. Щодо наданої відповідачем довідки від 23.08.2022 року суд зазначає наступне. Згідно зазначеної довідки станом на 31.12.2021 року розмір заборгованості відповідача становить 49310,58 грн, внесені кошти на погашення основної заборгованості становлять 48871,38 грн, внесені кошти на погашення суми процентів за позикою становлять 13975,34 грн. Відповідач вважає, що таким чином є переплата за кредитом, проте такі висновки є хибними, виходячи з наступного. Так, дійсно у відповідача станом на 31.12.2021 року наявна заборгованість, разом з тим банком надано кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії, тобто відповідач має можливість знімати кошти періодично по мірі необхідності, погашати всю суму заборгованості або її частину, здійснювати повторне запозичення протягом дії кредитної лінії. Тобто, сума заборгованості станом на 31.12.2021 року це сума не використаних грошових коштів, а сума заборгованості з урахуванням витрат за кредитом та повернення грошових коштів. Так, станом на 11.01.2021 року у відповідача взагалі була відсутня заборгованість за кредитним договором, проте розмір використаних грошових коштів становив 25529,53 грн, оскільки до вказаного періоду відповідач періодичними платежами вносив грошові кошти на картковий рахунок. Таким чином, довідкою від 23.08.2022 року зафіксований розмір заборгованості, який залишився не сплачений відповідачем та розмір грошових коштів внесений в рахунок погашення використаних грошових коштів за весь період користування, оскільки сума кредиту не фіксована та відповідач має можливість постійно знімати грошові кошти та вносити їх на картковий рахунок. Довідкою від 05.12.2023 року також лише зафіксовано розмір наявної заборгованості станом на 31.12.2022 року, загальну суму погашення основної заборгованості та коштів на погашення суми процентів за позикою, та не містить даних щодо загальної суми витрачених кредитних коштів, а відтак не свдчить про відсутність у відповідача заборгованості перед банком. Враховуючи викладене, вимоги позивача частково обґрунтовані, а саме за період з 12.01.2021 року (дати з якої у відповідача наявна заборгованість), оскільки тільки в заяві про приєднання до умов та правил надання послуг від 11.01.2021 року сторонами обумовлені всі істотні умови договору, та в загальному розмірі 40185 грн 24 коп., оскільки позивачем безпідставно до 11.01.2021 року нараховано та списано відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положенням ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. На підставі викладено, суд, приходить до висновку, що відповідач не в повному обсязі виконав передбачені кредитним договором обов`язки по своєчасному поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права позивача, а відтак позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині суми заборгованості, що залишилась неповернутою у розмірі 40185 грн 24 коп.. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн, позовні вимоги задоволено частково, а відтак з урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати за подачу позову в сумі 1891 грн 35 коп.

Outcome: partial