Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

22.05.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] у якій позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на частку квартири [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] . Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . За життя [PERSON] належала квартира [ADDRESS] . Позивач після смерті свого батька звернувся до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини та видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. 01.12.2021 заведена спадкова справа № 68756024. Окрім позивача, спадкоємцями померлого є [PERSON] 31.01.2023 державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну позивачу частку у спадковому майні у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки: 297148283; дата формування: 31.01.2022) [PERSON] на час смерті належала на праві приватної власності однокімнатна квартира [ADDRESS] . Заборона або арешт цього майна відсутні. Зазначена квартира належала померлому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тімоновим Євгенієм Ігоровичем, реєстровий номер: 610. [PERSON] на вимогу позивача надати документи на спадкове майно не відреагував. На підставі викладеного, позивач просить визнати за собою право власності на частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено підготовче засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.08.2023 витребувано в Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , 1973 року народження. 26.09.2023 до суду від Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 1166/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Підготовче засідання неодноразово відкладалося за клопотанням представника відповідача, проте представник під час підготовчого провадження жодного разу в засідання не з`явився. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення та просили задовольнити позовні вимоги. Судове засідання 26.02.2024 просили провести за їх відсутності, що підтверджується заявою від 26.02.2024, вимоги позову підтримали. Відповідач та його представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася. Суд, заслухавши учасників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . За життя [PERSON] належала квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира належала померлому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тімоновим Євгенієм Ігоровичем, реєстровий номер: 610. Позивач, після смерті свого батька звернувся до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини та видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. 01.12.2021 заведена спадкова справа № 68756024. Іншим спадкоємцем, відповідно до ст. 1261 ЦК України є син спадкодавця [PERSON] , [INFO] , відповідна заява якого про прийняття спадщини міститься в матеріалах спадкової справи. 31.01.2023 державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну позивачу частку у спадковому майні у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки: 297148283; дата формування: 31.01.2022) [PERSON] на час смерті належала на праві приватної власності однокімнатна квартира [ADDRESS] . Заборона або арешт цього майна відсутні. [PERSON] на вимогу позивача надати документи на спадкове майно не відреагував. Зазначене стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Положенням ст. 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, об`єктивно дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи викладені в позові є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved