Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. В обґрунтування вимог покликалася на те, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON] , 1920 року народження, котра все своє майно заповіла позивачу [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Тюдівської сільської ради Косівського району М.В. Петричук 10 жовтня 1988 року та зареєстровано в реєстрі за №30. Померла [PERSON] у зареєстрованому шлюбі перебувала з [PERSON] - дідусем позивача. За час їхнього шлюбу у них народилась спільна дитина - мати позивача - [PERSON] , [INFO] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на її майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та земельних ділянок загальною площею 1,40 га, цільове призначення яких для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] стверджує, що для отримання спадщини не змогла у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки не знала про існування заповіту, так, як по закінченню школи поступила навчатися до університету в м. Чернівці, де згодом одружилася. [PERSON] при житті не повідомляла позивачу про те, що склала заповіт на її ім`я. Мати позивача - [PERSON] під час ремонту в житловому будинку бабусі знайшла даний заповіт посвідчений від імені [PERSON] на її ім`я та повідомила позивачу про це. Маючи намір прийняти спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М. Проте у прийнятті заяви їй було відмовлено в зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців). При цьому їй було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. У зв`язку з тим, що вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений [PERSON] з поважної причини, а саме необізнаністю про існування заповіту, вона просила суд визначити їй, [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , на два місяці, після набрання рішенням суду законної сили. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак 09.02.2024 подала заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задоволити їх повністю. (а.с. 57). Відповідач Кутська селищна рада, будучи належним чином повідомленою, не забезпечила явку свого представника в судове засідання, однак подала клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Щодо задоволення позовних вимог не заперечили (а.с. 51). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 18.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 31.10.2023 року (а.с. 23). Ухвалою від 04.12.2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.12.2023 року (а.с.40). Ухвалою від 19.12.2023 року розгляд справи відкладено на 23.01.2024 року у зв`язку з неявкою позивача (а.с.48). Ухвалою від 23.01.2024 року розгляд справи відкладено на 22.02.2024 року у зв`язку з неявкою позивача (а.с.54). У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Згідно з копією заповіту, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Тюдівської сільської ради Косівського району М.В. Петричук 10 жовтня 1988 року № 30 в реєстрі, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] , 1972 р.н. (а.с.7). Відповідно до довідки Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області с. Малий Рожин від 23.08.2023 року №150/14-15/2, [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №73782895, сформованої приватним нотаріусом Маркуц У.М., станом на 31.08.2023 року жодних заяв про прийняття спадщини за вказаним спадкодавцем подано не було та жодна спадкова справа не заведена (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.06.1972 року, [PERSON] народилася [INFO] (а.с.10). Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] , її дошлюбне прізвище зазначено « [PERSON] » (а.с.11). Відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 31.08.2023 року №00041214322, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 14.02.1970 року, після реєстрації шлюбу прізвище нареченої - « [PERSON] » (а.с.12). Згідно з копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 31.08.2023 року №00041214251, [PERSON] народилася [INFO] , мати - [PERSON] (а.с.14). Відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть сформованим 31.08.2023року № витягу: 00041214486, [PERSON] помер [INFO] (а.с.15). Згідно з копією рішення Малорожинської сільської ради від 17.12.1997 року та копії архівного витягу з протоколу дванадцятої сесії Малорожинської сільської ради від 17.12.1997 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку розміром 1.40 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства (а.с.16-17). Як вбачається з копії виписки з погосподарської книги Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області с. Малий Рожин від 31.08.2023 року №157/14-15-2, майно [PERSON] , яка померла [INFO] , складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с. 18). Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М. від 31.08.2023 року №257/01-16, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду із заявою про продовження терміну на прийняття спадщини (а.с.19). Згідно із заявою [PERSON] від 31.08.2023 року, адресованою приватному нотаріусу Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М., [PERSON] не претендує на обов`язкову частку у спадщині та не заперечує проти видачі свідоцтва на право на спадщину [PERSON] (а.с.20). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Крім того, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, не-обхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнано-го міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована та проживала до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . За час життя від імені [PERSON] було посвідчено заповіт секретарем виконавчого комітету Тюдівської сільської ради Косівського району М.В. Петричук 10 жовтня 1988 року та зареєстровано в реєстрі за №30, яким [PERSON] здійснила заповідальне розпорядження, а саме заповіла все своє майно своїй онуці - [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Інші спадкоємці не зверталися з заявою про прийняття спадщини ні за заповітом, ні за законом. Від обов`язкової частки у спадщині [PERSON] відмовилася та не заперечила проти видачі свідоцтва на право на спадщину [PERSON] . Таким чином, перевіривши матеріали справи, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом та за заповітом після смерті [PERSON] . Оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд зауважує, що незнання про наявність заповіту на її користь є поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини та не звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Оскільки за наявними в матеріалах справи доказами [PERSON] не знала про наявність заповідального розпорядження свої бабусі [PERSON] , а по закінченню школи навчалася та проживала у м. Чернівці, суд доходить переконання, що причина пропуску строку для подання заяви на прийняття спадщини є поважною, оскільки вона не була поінформована про наявність заповіту на її користь та проживала в зовсім іншому місті. За таких обставин, викладені позивачем причини пропуску подання заяви про прийняття спадщини сумніву у суду не викликають. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. На підставі викладеного та

Outcome: approved