Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнес позика» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення 110 001,92грн. заборгованості, у тому числі: - 48 736,77грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту; - 59 541,48грн. суми прострочених платежів по процентах; - 1 723,67грн. суми прострочених платежів за комісією. В обґрунтування позову посилається на те, що 13.01.2022 між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем укладено договір №442774-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронним повідомленням, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 50 000,00 грн. Разом з тим, відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, не повернув грошові кошти, у зв`язку з чим у останнього наявна заборгованість у розмірі 110 001,92грн. Ухвалою від 25.12.2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Тією ж ухвалою задоволено клопотання позивача та витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію щодо руху коштів по банківській картці № [NUMBER] на ім`я [PERSON] 08.02.2024 від АТ «Універсал Банк» надійшов супровідний лист разом з випискою по рахунку [PERSON] за період з 13.01.2022 по 02.11.2023. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової кореспонденції за місцем реєстрації, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідачів до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст.280,281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку. 13.01.2022 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір №442774-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомлення, підписані у порядку, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку визначеному\~ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до договору Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Тип кредиту -кредит. Пунктом 1 договору про надання кредиту №440920-КС-001 передбачено, що строк кредиту 24 тижні, процентна ставка: в день 0,86645542, фіксована, комісія за надання кредиту 7500 грн, загальний розмір наданого кредиту 50 000 грн, термін дії договору до 30.06.2022. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту 110040,00 грн. Орієнтована річна процентна ставка 3606,32 процентів. На виконання умов договору відповідачем було перераховано 50 000 грн. на банківську карту відповідача № [NUMBER] , що підтверджується випискою по картці від 28.01.2024 на ім`я [PERSON] . Разом з тим, в порушення умов договору, у визначені договором строки відповідачем сума кредиту повернута не була, у зв`язку з чим, у останнього, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №440920-КС-001, станом на 03.11.2023 наявна заборгованість у сумі 110 001,92грн. Відповідно до ст.\~627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст.626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1046 ЦК України унормовано, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Приписами ст.ст.525,526\~ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. У зв`язку з викладеним, вимоги позивача суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 48 736,77грн. та суми прострочених платежів по процентах у розмірі 59 541,48грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту. Стаття 1054 ЦК України містить лише загальні норми щодо кредитування. В той же час, в ч. 3 ст. 1054 ЦК України визначено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Таким законом у даному випадку є Закон України «Про споживче кредитування» яким сторони керувались, укладаючи та виконуючи в подальшому Договір про надання кредиту (п. 9 Договору про надання кредиту). За загальним правилом в такому випадку у разі конкуренції норм загального законодавства (ЦК України) та спеціального законодавства (Закон України «Про споживче кредитування») у правовідносинах між учасниками цивільних правовідносин мають застосовуватись саме норми спеціального законодавства (Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; - комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; - інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право позивача (як кредитодавця) на встановлення комісії за надання кредиту за Договором про надання кредиту. Також, комісія за надання кредиту була відображена і в тексті Договору про надання кредиту №440920-КС-001 (п. 1), який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність останньої щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за Договором про надання кредиту. Наведене узгоджується з висновками зробленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Приймаючи до уваги викладене суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved