Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

06 грудня 2022 року акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», подано позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за розподіл природного газу. Позовні вимоги мотивовані тим, що акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» здійснює на території Івано-Франківської області господарську діяльність з розподілу природного газу різним категоріям споживачів, в тому числі і побутовим споживачам (населенню), та є оператором газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ). Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, який є публічним. За цим Договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язаний прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені у договорі. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у нього об`єкта, підключеного у встановленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання, підписаної споживачем заяви-приєднання до цього Договору, яку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Фактом приєднання відповідача до умов Типового договору є документально підтверджене споживання природного газу і сплата рахунку за спожитий природний газ та послуги з його розподілу за період з 01 січня 2016 року по 31 жовтня 2019 року. При цьому, відповідачу оператором ГРМ було визначено місячну замовлену потужність по об`єкту споживання 12,67 м3 за кожен місяць на період з січня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно, 26,17 м3 за кожен місяць на період з січня 2021 року до 31 грудня 2021 року та 26,17 м3 за кожен місяць на період з січня 2022 року до 31 грудня 2022 року. Про фактичний обсяг споживання природного газу споживача було поінформовано в платіжному документі за жовтень 2020-2022 роки та червень 2022 року. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу та за період з 01 січня 2021 року по 31 жовтня 2022 року допустив заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» за надану послугу з розподілу природного газу на загальну суму 1262,28 гривень. 22 червня 2022 року відповідачу було направлено досудове попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу та припинення газопостачання/розподілу природного газу, проте станом на 30 листопада 2022 боржник не сплатив вищевказаної суми боргу на розрахунковий рахунок стягувача. Просить стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» 1262,28 гривень заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01 січня 2021 року по 31 жовтня 2022 року, а також судовий збір в сумі 2481,00 гривень. 23.05.2023р. відповідач направив на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, вважає, що вимоги позивача є неправомірними, безпідставними і необґрунтованими, оскільки він не має ніяких укладених індивідуальних договорів, актів звірок з його підписом і узгоджень тарифів з AT «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» по розподілу природнього газу в квартирі за адресою [ADDRESS] . Крім того, в даній квартирі ніхто і ніколи не проживав і де не спожито жодного кубометра газу за весь період (фото лічильника з показником 0,63 м3), а отже споживання газу нульове, тому він не згідний оплачувати послугу, яку не замовляв і не отримував. Також, на думку відповідача позивачем не надано жодного доказу про те, що AT «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» в межах території селища Богородчани Івано-Франківської області на законних підставах користується та експлуатує газорозподільну систему та володіючи якою, має право надавати послуги з розподілу природного газу, є єдиним діючим постачальником природного газу для населення, а також, що будинок, розташований за адресою [ADDRESS] підключений саме до цієї газорозподільної системи. Також, відповідач зауважує, що розрахунок заборгованості ,який надав позивач не відповідає ДСТУ 4163 2020, а тому є недопустимим доказом. Відомості про фінансовий стан абонента також не оформлений відповідно до вимог ДСТУ 4163 2020 та не підписаний, як фінансовий документ, посадовою особою. Крім того, вважає незаконним нарахування річного споживання за 2020рік 152,09 м3, адже згідно законодавства враховувався обсяг спожитого газу за період з 01.10.2018 по 30.09.2019,тому об`єм розраховувався за формулою: дений обсяг / 12 місяців * (тариф) =0 /12= 0м3, а не 152.09м3. Стверджує, що жодної оплати за споживання природного газу в період з 2021-2023 роки не здійснював. Просив відмовити у задоволенні позову. 12.06.2023р. представник позивача направив на адресу суду відповідь на відзив, відповідно до якої вважає заперечення відповідача не обґрунтованим, та просить позов задовольнити. Щодо ознайомлення сторін з матеріалами справи слід зазначити, що таке право було забезпечено та реалізовано судом у повному обсязі як в електронній так і в паперовій формах. Відповідно до даних програми Д-3, представнику позивача та відповідачу [PERSON] з моменту внесення їх як сторін по електронній справі в програму КП «Д-3», з першого судового засідання після скасування заочного рішення було надано доступ до усіх матеріалів електронної справи. Були задоволені клопотання представника відповідача від 21.12.2023 року ( Т. 4 а.п. 25) та повторно долучено всі електронні документи з матеріалів електронної справи в програмі «Д-3» з часом створення до ухвалення заочного рішення від 15.02.2023 та повторно додано до матеріалів електронної справи в програмі «Д-3» розгляд якої продовжується після скасування заочного рішення, для забезпечення права на ознайомлення. Відповідно до чергового клопотання представника відповідача про перенесення розгляду справи від 21.02.2024 року [PERSON] зазначає, що перебувала в суді 20.02.2024 року і з програмістом з`ясувала, яким чином приєднати її до огляду всіх наявних в програмі «Д-3» електронних документів з 06.12.2022 року до 08.05.2023 року. (Т. 4 а.п 243) В той же час, судом неодноразово роз`яснювалось право на ознайомлення з матеріалами справи в паперовій формі в будь-який зручний для представника відповідача час в суді. При наявності описаних [PERSON] складностей в користуванні програмним забезпеченням, перебуваючи в приміщенні суду та маючи можливість ознайомитись черговий раз з усіма матеріалами справи в паперовій формі, представник відповідача своїм правом на ознайомлення не скористалась. Разом з тим, 21.02.2024 року було усунуто виявлену технічну невідповідність та внесено [PERSON] в якості представника відповідача та проставлено мітку доступу в програмі КП «Д-3» та надано час для ознайомлення. Також надіслано всі матеріали електронної справи (матеріали з програми «Д-3» з дати надходження позову до суду і до ухвалення заочного рішення та всі матеріали після ухвалення заочного рішення по даній справі) на електронну пошту представника відповідача зазначену в системі електронного суду та надано час для ознайомлення (Т. 5 а.п. 4-11). В судовому засіданні 23.02.2024 року представник відповідача [PERSON] підтвердила факт отримання усіх матеріалів справи на адресу своєї електронної пошти, факт доступу та ознайомлення з матеріалами справи в електронній формі. Разом з тим, відповідачу та його представнику [PERSON] було забезпечено ознайомлення в повному обсязі з усіма матеріалами справи в паперовому виді (як до винесення заочного рішення, так і після перегляду заочного рішення), а саме відповідно до поданих заяв: про видачу копії позовної заяви з додатками від 03.05.2023 року (копію позовної заяви з додатками отримав) Т. 1 а.п. 100 ; про ознайомлення з матеріалами справи від 15.06.2023 року (16.06.2023 року ознайомлена [PERSON] ) Т. 1 а.п.228; про ознайомлення з матеріалами справи від 13.07.2023 року (13.07.2023 ознайомлена, здійснила фото [PERSON] ) Т. 2 а.п.66; про ознайомлення з матеріалами справи від 26.10.2023 року (26.10.2023 року ознайомлена [PERSON] ) Т. 3 а.п.122. При цьому ознайомлення було забезпечено та здійснено негайно в день звернення. Крім того, позовну заяву та додані до позову копії документів було надіслано представнику відповідача та є у неї в наявності, про що остання підтвердила під час розгляду справи по суті. Доказом наявності у представника відповідача позовної заяви з додатками є подання нею ряду клопотань з вимогами про направлення їй цієї ж позовної заяви, при цьому додаючи цю позовну заяву до зазначених клопотань (клопотання від 28.08.2023 року Т. 2 а.п. 99, клопотання від 28.09.2023 року Т. 2 а.п. 183 , клопотання від 20.10.2023 року Т. 3 а.п. 70). У клопотанні від 27.09.2023 року представник відповідача прямо зазначає про наявність у неї копії позовної заяви (клопотання від 27.09.2023 року Т.2 а.п. 155). Таким чином, справу в паперовій формі оцифровано, відскановано та сформовано в електронній формі відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (Рішення Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21). Право відповідача та його представника на ознайомлення з матеріалами справи забезпечено та реалізовано в повному обсязі, сторони ознайомлювались з матеріалами справи у повному обсязі в електронній та в паперовій формі. Судом задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] та забезпечено гласність та відкритість судочинства шляхом прямої трансляції судового засідання на офіційному каналі Youtube «Судова влада України» та на порталі «Судова влада України». Представник відповідача [PERSON] під час явки та участі в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні з підстав зазначених у відзиві. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив позов задовольнити в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Встановлено, що предметом позову є стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01 січня 2021 року по 31 жовтня 2022 року по особовому рахунку № [NUMBER] . Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, визначено, що він є публічним договором та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Встановлено, що відбулося акцептування відповідачем [PERSON] договору розподілу природного газу (а.с. 171-176 т.1), а отже, і факт приєднання його, як побутового споживача, до умов зазначеного договору відбулося, шляхом вчинення ним дій, зокрема: проведення в грудні 2020 року оплати в сумі 210,19 грн. за надані Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, що підтверджується листом АТ «Приват Банку» від 20.03.2023р. №20.1.0.0.0/7-230320/27264 (а.с. 72, 78 т.2). Факт підключення в установленому законом порядку квартири [ADDRESS] до газорозподільних мереж, підтверджено актом на пуск газу від 20.12.2018 року, зі споживачем (а.с. 178 т.1), згідно якого фактично відбувся пуск газу до квартири споживача. Причому такий пуск газу до квартири відповідача відбувся підпорядкованим структурним підрозділом юридичної особи позивача, представниками Богородчанської дільниці. Судом не приймається, як належний доказ заява-приєднання (а.с.177, том 1) до умов договору розподілу природного газу, оскільки вході судового розгляду представниками обох сторін було визнано факт відсутності підпису відповідача [PERSON] на цій заяві, хоча представником позивача зазначено про підписання заяви приєднання дружиною відповідача, представником [PERSON] . При цьому суд враховує надані пояснення представника відповідача про перебування об`єкту нерухомості (квартири [ADDRESS] ) у одноособовій приватній власності відповідача, як майно набуте на підставі договору дарування. Відповідно до пункту 12.1 розділу XII Типового договору розподілу природного газу, цей Договір укладається на невизначений термін. Оскільки відповідачем не було надіслано письмової заяви на адресу AT «Івано-Франківськгаз» про розірвання з ним договору розподілу природного газу, до умов якого він фактично приєднався та про механічне від`єднання його спірного об`єкту газопостачання (квартира [ADDRESS] ) від газорозподільних мереж позивача, то це свідчить про його згоду на продовження між ним та AT «Івано- Франківськгаз» договірних відносин щодо розподілу природного газу до вищевказаного його об`єкту газопостачання. Також встановлено, що на вищевказаному об`єкті газопостачання, який належить відповідачу, встановлено 2-х контурний газовий турбокотел «Navien Асе» 5062 А 1522383037, та плита газова 4-х камфорна, що підтверджується Актом на пуск газу від 20.12.2018 року (а.с.178 т.1), це свідчить про те, що природний газ на вказаному об`єкті під`єднано для комплексного постачання, в тому числі для опалення і, його річна замовлена потужність, відповідно до абзацу 1 пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ визначається Оператором ГРМ за замовчуванням на рівні 314 куб.м, а місячна замовлена потужність - на рівні 26,17м куб.. Саме по 314,00м куб. річної замовленої потужності було визначено відповідачем, як Оператором ГРМ, на 2021 -2023 календарні роки побутовому споживачу [PERSON] . При цьому, відповідно до абзацу 1 пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, така річна замовлена потужність визначається у випадку відсутності споживання природного газу споживачем, що мало місце в даному випадку відповідно до показань лічильника. Суд критично відноситься до доказів відповідача про відсутність приладів споживання газу станом на дату Акту пуску газу, оскільки надана на їх підтвердження світлина без газових приладів (а.с. 122 т.2) не містить прив`язок до об`єкту газопостачання та часу, тому не спростовує відомостей вказаних в Акті на пуск газу від 20.12.2018р. на час його укладення сторонами (а.с. 178 т.1) Згідно з розрахунком заборгованості за розподіл природного газу по споживачу [PERSON] (а.с. 13 т.1), особовий рахунок № [NUMBER] , річна замовлена потужність на 2020 рік 152,09 м.куб., місячна замовлена потужність 12,67 м.куб., ціна на розподіл природного газу з 1 січня 2020 року по 30 червня 2020 року за 1 м.куб. - 1,20 грн з врахуванням ПДВ, ціна на розподіл природного газу з 1 червня 2020 року по 30 грудня 2020 року за 1 м.куб. - 1,38 грн з врахуванням ПДВ. Річна замовлена потужність на 2021 рік 314,00 м. куб, місячна замовлена потужність 26,17 м куб. Ціна за розподіл природного газу в січні 2021 року за 1 м.куб - 2,292 грн з врахуванням ПДВ, з лютого 2021 року по 31 грудня 2021 року за 1 м.куб - 2,148 грн з врахуванням ПДВ. Річна замовлена потужність на 2022 рік 314,00 м. куб, місячна замовлена потужність 26,17 м куб. Ціна за розподіл природного газу з січня 2022 року за 1 м.куб - 2,232 грн з врахуванням ПДВ. При арифметичному додаванні сум доданого до позову розрахунку (а.с. 13 т.1) та вирахуванні сплачених 210,19 грн. за розподіл газу відповідачем, виявилась невідповідність зазначеної в позові суми боргу, яка підлягає зменшенню до 1248,29 грн., а позов підлягає частковому задоволенню. Отже, з урахуванням відомостей Акту на пуск газу від 20.12.2018 року, суд приходить до висновку, що позивачем надавалися споживачу послуги з розподілу природного газу. Підтвердженням приєднання відповідача до вказаного типового договору з урахуванням Акту на пуск газу від 20.12.2018р., є здійснення оплати 21.12.2020р. в сумі 210,19 гривень за розподілі газу (із зазначенням призначення платежу «за розподіл газу»). (Т. 2 а.п. 72, 78) Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу та за період з 01 січня 2021 року по 31 жовтня 2022 року допустив заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» за надану послугу на загальну суму 1248,29 грн. Між сторонами виник спір з приводу правомірності нарахування плати за послугу з розподілу природного газу. Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Захист прав споживачів природного газу - фізичних осіб регулюється, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право в тому числі на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, який діяв на час укладення договору між сторонами, визначав основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, тому відповідно до статті 3 цього Закону, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Відповідно до статті 2 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають, зокрема у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до статті 5 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" послуги з постачання та розподілу природного газу належать до комунальних послуг. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга статті 20 цього Закону). Відносини, які виникають між постачальником і споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами ГРМ, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496, реєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 (далі - Правила постачання). Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на договірних засадах, змістом яких є обов`язок постачальника поставити природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), обов`язок оператора ГРМ надати споживачу послугу з розподілу природного газу та обов`язок споживача прийняти цю послугу оператора та своєчасно сплатити вартість послуги та вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Порядок укладення договорів розподілу природного газу урегульовано розділом VІ Кодексу газорозподільних систем. Так, договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до мережі. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається (пункт 1 глави 3 цього розділу) . Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним і регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів. У відповідності до п. 1.2. та 1.3. розділу І Типового договору розподілу природного газу, умови цього договору однакові для всіх споживачів та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРС. Даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до статті 1 Закону України від 09.04.2015 року № 329-VIII "Про ринок природного газу" побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п. 23). Частиною першою статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості в порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. У частині другій статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Аналогічні положення містяться й у пункті 22 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 24968, яким передбачено обов`язок споживача укласти з постачальником договір постачання природного газу, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи. Форма та зміст, умови типового договору постачання природного газу побутовим споживачам затверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам». Таким чином, укладення договору постачання природного газу побутовим споживачем є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача від укладення такого договору суперечить вказаним вимогам законодавства. Відповідно до розділу III Правил постачання, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов. Оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання визначена в п.12 Правил та може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником. Порядок оплати за поставлений газ визначається в заяві-приєднанні. Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за договором на постачання природного газу через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Пунктом 1 розділу 7 глави VI Кодексу газорозподільних систем визначено випадки, у яких оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема у випадку несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу. Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРС визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] приєднався до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Адреса об`єкта [ADDRESS] . Фактом приєднання відповідача до умов Типового договору з урахуванням відомостей Акту на пуск газу від 20.12.2018р., є здійснення оплати 21.12.2020р. в сумі 210,19 гривень з призначенням платежу за розподілі газу. При цьому сума проведеного платежу за розподіл газу, перевищує суму місячного нарахованого поточного платежу. За такого, слідує, що відповідач приєднався і до вказаного Типового договору розподілу природного газу. Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та ЦК України. Оскільки встановлено фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність договору постачання природного газу та договірних правовідносин між сторонами щодо розподілу природного газу, які не припинено, то суд вважає, що у позивача виник обов`язок оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку, передбаченому главою 6 розділу VІ Кодексу ГРМ, і приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Оператором ГРМ було визначено місячну замовлену потужність по об`єкту споживання 12,67 м3 за кожен місяць на період з січня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно, 26,17 м3 за кожен місяць на період з 01 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року включно та 26,17 м3 за кожен місяць на період з 01 січня 2022 року до 31 жовтня 2022 року включно. Оскільки [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу, то за період з 01 січня 2021 року по 31 жовтня 2022 року, допустив заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз». За період (з 01 січня 2021 року по 31 жовтня 2022 року) товариство нараховувало [PERSON] плату за розподіл природного газу, та за вказаний період заборгованість за послуги з розподілу природного газу за розрахунком відповідача склала 1248,29 гривень. Представник позивача в судовому засіданні посилалась на п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Дана норма не регулює правовідносини, що склались між сторонами, оскільки в квартирі належній на праві власності відповідачу встановлено прилад обліку(газовий лічильник), що не заперечується сторонами. Суду не надано доказів звернення відповідача до позивача з документальним підтвердженням відповідно до умов договору про відсутність споживача та інших осіб понад 30 календарних днів. Тому у суду відсутні підстави для застосування даної норми права . Суд звертає увагу, що відповідно до п. 6 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження. Щодо наявності ліцензії позивача на розподіл природного газу, суд зазначає, що матеріали справи містять постанову НКРЕКП №852 від 29.06.2017р. про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Івано-Франківськгаз». Відповідно до постанови НКРЕКП №911 від 31.05.2019р. до постанови НКРЕКП №852 від 29.06.2017р. внесено зміни, у зв`язку з зміною найменування позивача. (Т. 1 а.п. 69-71) Згідно додатку до постанови про видачу ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природнього газу НКРЕКП №852 від 29.06.2017р. територія міста Івано-Франківськ та Івано-Франківської області, це територія де знаходиться газорозподільча система, яка перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації позивача. (Т. 1 а.п. 70) Доводи представника відповідача про необхідність наявності ліцензії позивача в паперовому вигляді, з зазначенням номера та серії такої ліцензії, спростовуються вимогами Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» в редакції чинній на час винесення постанови НКРЕКП №852 від 29.06.2017р., ліцензія на провадження здобувачем ліцензії визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, оформлюється органом ліцензування, шляхом винесення постанови. Видача ліцензії в паперовому вигляді із зазначенням серії та номеру не передбачено законом. Щодо доводів відповідача зазначених у відзиві, про те, що ПАТ «Івано-Франківськгаз» та AT «Івано-Франківськгаз» це дві різні юридичні особи, суд зазначає що у травні 2019 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» (ідентифікаційний код 03361046) змінило назву на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (ідентифікаційний код 03361046), відповідно це є одна й таж сама юридична особа. А отже, дані доводи суд не приймає до уваги та оцінює критично. Це також кореспондується зі змістом постанови НКРЕКП №911 від 31.05.2019р. про зміну назви позивача у виданій йому ліцензії. Також, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що ним не підписано з AT «Івано-Франківськгаз» Акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, який є невід`ємною частиною Договору розподілу природною газу. Встановлено що спірний об`єкт газопостачання, який належить відповідачу розміщений у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] . Відповідно до змісту протоколу №1 установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 20.11.2015 року (а.с. 180-181 т.1) постановлено створити об`єднання співвласників багатоквартирного будинку на [ADDRESS] , ухвалити назву Об`єднання -«С-РЕНЕСАНС», затвердити статут ОСББ «С-РЕНЕСАНС» (а.с.182-195 т.1) у запропонованій редакції, обрати [PERSON] головою правління ОСББ «С-РЕНЕСАНС» . Відповідно до пункту 2.2. розділу 2 Статуту ОСББ «С-РЕНЕСАНС», завданням та предметом діяльності об`єднання є :забезпечення сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до пункту 2.3 розділу 2 вищевказаного Статуту, Об`єднання має право, відповідно до законодавства та Статуту, шляхом скликання загальних зборів: брати на баланс майно об`єднання; для виконання статутних завдань здійснювати необхідну господарську діяльність, у порядку, визначеному законом; Пунктом 2.6 розділу 2 вказаного вище Статуту, Об`єднання зобов`язане забезпечувати належний санітарний, протипожежний, технічний стан неподільного та загального майна, що належить членам об`єднання. Відповідно до підпункту 3.2.1 пункту 3.2 розділу 3 зазначеного Статуту, до неподільного майна належить: технічне обладнання будинку- інженерні комунікації та технічні пристрої, які забезпечують санітарно-гігієнічні умови та безпечну експлуатацію квартир (загальнобудинкові мережі тепло,-водо,-газо,-еклектропостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовідведення, ліфти, центральні розподільні щити електропостачання, а також елементи благоустрою прибудинкової території. Відповідно до копії виписки з ЄДРПОУ Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «С-РЕНЕСАНС», виданої 25.12.2015 року (а.с. 194 т.1), у графі «Місцезнаходження даної юридичної особи» зазначено : 77701, Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, селище міського типу Богородчани, вулиця Шевченка,63. У графі : «Прізвище, ім`я та по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори» зазначено: [PERSON] (згідно Статуту) - керівник. У графі «Дані про основний вид економічної діяльності» зазначено: 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів. Зважаючи на викладене, 16.03.2017 року між ОСББ «С-РЕНЕСАНС» та представниками Богородчанської дільниці Долинського відділення AT «Івано- Франківськгаз» було підписано Акт №11 розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та власником (балансоутримувачем, управителем, фізичною чи юридичною особою) на балансі чи в управлінні якої знаходиться багатоквартирний будинок від 16.03.2017 року. Відповідно до пункту 1 вказаного Акту, межа балансової належності між газовими мережами Оператора ГРМ та власника встановлюється на місці врізки в розподільний газопровід . Відповідно до пункту 1.2. згаданого вище Акту , на балансі (в користуванні ) власника знаходяться газові мережі балансової належності Оператора ГРМ, зокрема: газопровід діаметром 57мм низького тиску, ввідний та внутрішньобудинковий газопроводи, відключаючий пристрій діаметром 57мм на фасадному газопроводі будинку. Згідно пункту 2.1 вказаного Акту , межа експлуатаційної відповідальності сторін встановлюється на межі балансової належності, а саме на відключаючому пристрої, встановленому на фасаді будинку. Згідно пункту 2.2. Оператор ГРМ забезпечує експлуатацію газових мереж до межі експлуатаційної відповідальності, зокрема до відключаючого пристрою на фасадному газопроводі. Оскільки Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності підписано головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , яке здійснює господарську діяльність у виді комплексного обслуговування об`єктів та якому належить неподільне майно у виді загальних будинкових газових мереж, у Оператора ГРМ, не було необхідності підписувати акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін з кожним власником квартири багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] , оскільки в квартирах знаходяться тільки внутрішньобудинкові газові мережі, а межа експлуатаційної відповідальності сторін встановлюється на відключаючому пристрої встановленому на фасадному газопроводі вищевказаного багатоквартирного житлового будинку. Також, суд не приймає до уваги та оцінює критично доводи відповідача, про те що, «АТ «Івано-Франківськгаз» не надано жодного доказу законних підстав користування та експлуатації ним газорозподільною системою в межах селища Богородчани Івано- Франківської області, які б давали йому право надавати споживачам послуги з розподілу природного газу, а також не надано жодного доказу про те, що житловий будинок [ADDRESS] під`єднаний до розподільної газової мережі вказаного Оператора ГРМ. Разом з тим суд погоджується з доводами АТ «Івано-Франківськгаз», що газорозподільні мережі є державним майном і передані АТ «Івано-Франківськгаз» в господарське відання Міністерством енергетики та вугільної промисловості на підставі Договору № 31/18 про надання на праві господарського відання майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва від 29.11.2012 року із змінами (а.с.196-198 т.1), внесеними відповідно до Додаткової угоди № 1 до вищевказаного договору щодо його приведення до вимог примірного договору експлуатації газорозподільних систем та їх складових, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 року № 95 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 року №188) (а.с.199-201 т.1). Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, щодо того що відповідачем не здійснено жодної оплати за споживання газу, а сума 210,19 гривень була помилково зарахована банком, оскільки така позиція представника відповідача спростовується наступним письмовим доказом, а саме листом AT КБ «ПриватБанк» від 20.03.2023 року за № 20.1.0.0.0/7-230320/27264, відповідно до змісту якого встановлено: «Банком AT КБ «Приватбанк» 21.12.2020 було прийнято платіж у сумі 210,19 гривень від [PERSON] , п/с [NUMBER] за наступними реквізитами Рахунок: [NUMBER] , код за ЄДРПОУ 03361046. Отримувач AT оператор газорозподільної системи Івано- Франківськгаз. Меморіальний ордер:@2РL231845 від 22.12.2020 на загальну суму 965 522,58грн. Призначення платежу: за розподіл газу, особовий рахунок [NUMBER] , платник [PERSON] , адреса [ADDRESS] (а.п. 72,78 т.2). Звернення клієнта, у зв`язку з невірно вказаними реквізитами просимо вас помилково перераховану суму 210.19грн. повернути за наступними реквізитами: р/р: [NUMBER] , МФО 305299, код за ЄДРПОУ: 14360570, Отримувач AT КБ «ПРИВАТБАНК» з призначенням: «Повернення помилково перерахованих коштів по платежу №0.0.2909746206.1. згідно м/о@2РL074627 від 20.03.2023 заявка 34373413» Отже, згідно змісту вищевказаного листа AT КБ «ПриватБанк» , 21.12.2020 року саме споживачем [PERSON] через вищевказаний банк було сплачено на рахунок AT «Івано-Франкіівськгаз» платіж в сумі 210.19 грн. і призначенням даного платежу було: за розподіл газу ос. рахунок [ADDRESS] . Даний факт сплати грошової суми в розмірі 210,19 грн. на розрахунковий рахунок AT «Івано-Франківськгаз» [PERSON] також підтверджено вищевказаною його заявою від 18.05.2023 року, адресованою комерційному директору AT «Івано-Франківськгаз» Кедику В.Т.. Суд приймає викладені в листі Приватбанку від 20.03.2023 року відомості як доказ оплати відповідачем за послугу з розподілу газу, з урахуванням того, що у даному листі банк прямо посилається на платіжний документ «меморіальний ордер від 22.12.2020 року на загальну суму 965522,58 грн.» В досліджуваному листі Приватбанку детально зазначено призначення платежу «за розподіл газу», номер особового рахунку « [NUMBER] », зазначається відповідач як платник, вказано поштову адресу об`єкта нерухомості отримувача послуг «Шевченка 63/6», що виключає помилку проведеного відповідачем платежу саме за розподіл газу. При цьому, у відповідь на звернення відповідача, просять повернути сплачені відповідачем кошти не на рахунок відповідача, а на відповідний рахунок отримувача АТ КБ «Приватбанк» з призначенням повернення помилково перерахованих коштів. Цим спростовуються доводи представника відповідача про відсутність сплати таких послуг за розподіл газу з карток та з рахунку відповідача, оскільки на думку відповідача згідно наданих банківських виписок по його карткам/рахункам у Приватбанку, ним вказаний платіж за розподіл газу не проводився. В досліджуваному листі Приватбанку від 20.03.2023 року не зазначається про повернення сплачених коштів безпосередньо на рахунок відповідача в Приватбанку, а зазначається інший рахунок належний Приватбанку, з іншим режимом використання. Таким чином, доводи відповідача про відсутність видаткової операції на суму 210,19 грн. по його рахунку неспроможні, оскільки відповідач вправі відкрити та розпоряджатись кількома рахунками та кількома банківськими картками. Крім того, сплата за комунальні послуги може відбуватись іншим чином, готівкою, в касі банку, в терміналах тощо. Доводи про те, що відповідач взагалі не здійснював платіж за послуги розподілу газу спростовуються поясненнями представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні, яка пояснила, що звернулась про повернення коштів від імені чоловіка. При цьому, хотіла повернути кошти, які за її твердженням взагалі не сплачувались. Звернення до банку та до відповідача з формулюванням повернути кошти, передбачає повернення того, що колись було сплачено. Повернути те що не сплачував нелогічно та суперечить закону. Слід також врахувати, шо представник відповідача [PERSON] звернулась з заявою датованою 18.05.2023 року про повернення плати за розподіл газу здійсненої 21.12.2020 року. Тобто представник відповідача звернулась з заявою про повернення коштів в сумі 210 грн. 19 коп. більш ніж через два роки після їх сплати, вже після того, як відповідач ознайомився з матеріалами справи 03.05.2023 року (Т. 1 а.п.100, Т. 2 а.п. 72-78). Таким чином, пояснення представника відповідача в судовому засіданні неспроможні та лише підтверджують проведення оплати за послуги розподілу газу позивачу. Заява про від`єднання від газових мереж відповідачем не подавалась. Проведення оплати за розподіл газу відповідачем кореспондується з підписаним сторонами Актом на пуск газу від 20.12.2018р. Вищевказані доводи та докази є достатніми та такими, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу. Згідно п. 5 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. У відповідності до ст. 80 ЦПК України позивачем надано достатньо доказів, які у своїй сукупності та кожен окремо доводить факт приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для його часткового задоволення, з урахуванням арифметичного уточнення суми розрахунку заборгованості. У зв`язку з задоволенням позову, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2481,00 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.

Outcome: partial