Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову вказує, що Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Оскільки цьому в будинку\~будинковий лічильник загального обліку теплопостачання не встановлений, то нарахування за послуги здійснювалися згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме: у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. У квартирі [ADDRESS] встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому нарахування здійснюються згідно п. 20 вищевказаних правил відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії. Відповідач [PERSON] є власником вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-626 від 07.04.2018. За вказаною адресою відповідач своєчасно та у повному обсязі з січня 2013 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2023 становить 62779,43 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР № 40046084. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК відповідачу нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 18122,20 грн. та три відсотки річних у розмірі 4712,96 грн. На підставі викладеного просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання у розмірі 62779,43 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 18122,20 грн. та 3% річних у розмірі 4712,96 грн., а всього 85614,59 грн. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 13.07.2023 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.10.2023 позовні вимоги задоволено повністю. Між тим, 02.01.2024 представником відповідачки [PERSON] адвокатом Джирмою А.В. до суду подано заяву про поновлення строків та перегляд заочного рішення від 11.10.2023. Ухвалою суду від 23.01.2024 вказане заочне рішення скасоване і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Джирмою А.В. 12.02.2024 до суду подано заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності. У заяві вказує, що 11.10.2013 відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.10.2013 у віці 57 років помер [PERSON] , місцем смерті є м. Черкаси. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі договору дарування від 17.05.2004 (особисте майно). Ця обставина відома позивачу, що підтверджується змістом позовної заяви. Відповідачка по справі - [PERSON] набула права власності на кв. [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-626 від 07.04.2018. На час набуття права власності на спадкове майно [PERSON] була неповнолітньою, оскільки їй виповнилось повних 14 років. До цього часу оформлення спадщини у нотаріуса перешкоджали численні суди стосовно спадкового майна. Відповідно ст.1218 ЦК України, якщо ж новий власник набув право власності у порядку спадкування, то він отримує всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті, в розмірі вартості спадкового майна. Однак кредитору спадкодавця при зверненні з вимогами до спадкоємця, потрібно дотримуватися вимог, установлених ст. ст. 12811282 ЦК України. Так, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора про відкриття спадщини, якщо їм відомо про борги спадкодавця. Кредиторові належить протягом 6 місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом 1 року від настання строку вимоги. Кредитор, котрий не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у вказані строки, позбавляється права вимоги. Таким чином, оскільки [PERSON] не було відомо про наявність у [PERSON] заборгованості перед позивачем то вона не була зобов`язана повідомляти його про відкриття спадщини. До того ж, з моменту смерті пройшло вже двадцять років, а тому заборгованість є погашеною і кредитор не вправі пред`являти вимоги до спадкоємця. Крім того звертає увагу, що згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Строк позовної давності (строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено), становить за ст. 257 ЦК України три роки. Згідно ст. 257 ЦК перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, а право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. З огляду на викладене, просить суд застосувати до позовних вимог позивача позовну давність, яка є підставою для часткової відмови у позові. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, до початку подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Джирма А.В. у судове засідання не з`явилися, до початку адвокатом подано заяву, у якій просила справу розглядати без їхньої участі, застосувати строк позовної давності до позовних вимог згідно законодавства та судові витрати стягнути з відповідачки пропорційно задоволених позовних вимог, в іншій частині позову відмовити. Відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи думку представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. ПрАТ «Черкаське хімволокно» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії, законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води. Судом встановлено, відповідно до копію свідоцтва серії [NUMBER] від 15.10.2013 вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , місцем смерті є м. Черкаси. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину виданого 07.04.2018 та зареєстрованого в реєстрі за № 1-626 спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна, яке складається із квартири [ADDRESS] є його дочка [PERSON] . Відповідно ст.1218 ЦК України, якщо ж новий власник набув право власності у порядку спадкування, то він отримує всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті, в розмірі вартості спадкового майна. Таким чином, відповідач [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину серії № 1-626, виданого 07.04.2018, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.04.2018 та 22.11.2021 (а.с. 15, 92). За вказаною вище адресою відповідачу надаються послуги з теплопостачання від ВП «Черкаська ТЕЦ», відкритий о/р 40046084, однак жодних перерахувань щомісячної оплати за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання з січня 2013 року станом на 01.06.2023 відповідачем не проводилось в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 62779,43 грн., про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості. Основні засади організаційних, господарських відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною, особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (яка діяла на час виникнення правовідносин, але втратила чинність на час розгляду справи по суті). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. (п. 2 ч. 1 ст. 5 цього ЗУ). Споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Щодо відсутності укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води слід зазначити наступне. Частиною 1 статті 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 цього ж Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 2 ст. 7 «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), а також у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц. Отже, з моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності. У статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід зауважити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, однак вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 через агресію російської федерації проти України введено воєнний стан, який в подальшому було продовжено. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат за період з січня 2013 року по січень 2022 року у розмірі 18122,20 грн. та 3 % річних за вказаний період у розмірі 4712,96 грн., у зв`язку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг. Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтями 257-258 ЦК України, встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком в один рік. Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з частиною 5 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Перебіг позовної давності щодо вимог кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 зазначено, що відповідно до статті 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Аналогічна позиція Верховного Суду України викладена у Постановах від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14; від 18.06.2014 року у справі № 6-61цс14; від 03.06.2015 року у справі № 6-31цс15. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, щодо заяви сторони відповідача про застосування строків позовної давності по даній справі, то суд, з огляду на матеріали справи зазначає наступне: позивачем нарахована заборгованість за період часу січня 2013 року по травень 2023 року включно. Із позовною заявою до суду позивач ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» звернувся 12.07.2023. Судом встановлено, що права та інтереси позивача відповідачем порушені, оскільки останньою після набуття права власності на квартиру в порядку спадкування не вносились кошти за надані послуги. Однак, враховуючи заяву представника відповідачки, суд вважає, що позовна давність за період з січня 2013 року по червень 2020 року включно спливла, а тому слід відмовити позивачеві у задоволенні позову про стягнення заборгованості з [PERSON] за цей період у зв`язку зі спливом позовної давності і за відсутності поважних причин її пропущення. За таких обставин, оцінивши докази наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» підлягають до часткового задоволення. За підрахунками суду заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання за період з 01.07.2020 по 01.06.2023 становить 23406,25 грн. які підлягають до стягнення, а також інфляційні у сумі 620,12 грн. та 3 % річних -212,79 грн. за період з липня 2020 року по січень 2022 року, а всього 24239,16 грн. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 177 від 05.07.2023. Так як, позовні вимоги ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» задоволено частково на суму 24239,16 грн., що становить 28,31 % від заявлених позовних вимог, тому із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 759,84 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial