Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Заявники звернулися до суду в порядку окремого провадження зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтували тим, що 07.12.2013 між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину. Шлюбні відносини фактично припинені, кожен проживає окремо, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу є неможливим. Між заявниками досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, який проживатиме окремо, та розміру аліментів на дитину. Окрім того, між сторонами досягнуто згоди щодо розподілу спільно набутого за період шлюбу майна. За таких обставин, вони просять шлюб, укладений між ними, розірвати. В судове засідання заявники не з`явилися, від їхніх представників надійшли заяви про розгляд справи за відсутності заявника та його представника. З огляду на наведене суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 07.12.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1695, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Встановлено також, що від шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис №42, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Матеріалами справи також підтверджується, що 17.10.2023 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про сплату аліментів на утримання дитини, визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некрасовою С.І. та зареєстрований в реєстрі за №4259, за яким сторони досягли згоди щодо утримання та місця проживання спільної дитини. Окрім того, 17.10.2023 між сторонами також укладено договір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некрасовою С.І. та зареєстрований в реєстрі за №4260. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та після розірвання шлюбу їх особисті та майнові права, а також права їхньої дитини не будуть порушені. Матеріали справи не містять доказів щодо відсутності у подружжя як вільного волевиявлення щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту укладених між ними договорів. Із наданих до суду доказів вбачається, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи викладене, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, той факт, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам та дитини, суд дійшов висновку, про наявність підстав для розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя.

Outcome: approved