Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] \~про поділ\~спільного майна\~подружжя,\~уякій просила: 1) визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] : - житловий будинок з господарськими побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,1100 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 5323482801:01:002:0328, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,2053 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5323482801:01:002:0329, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 2) визнати за [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] : - право власності на частину житлового будинку з господарськими побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - право власності на частину земельної ділянки, загальною площею 0,1100 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 5323482801:01:002:0328, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - право власності на частину земельної ділянки, загальною площею 0,2053 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5323482801:01:002:0329, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивачка [PERSON] зазначила, що 16.12.1973 Крутобалківським сільським ЗАГС Новосанжарського району було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] . Вказала, що у шлюбі з відповідачем прожила до вересня 2020 року, після чого 03.11.2020 рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області їх шлюб було розірвано. Вказала, що за час перебування у шлюбі вони з відповідачем придбали майно за спільні кошти, яке було зареєстроване на відповідача, а саме: - житловий будинок з господарськими побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0,1100 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 5323482801:01:002:0328, що розташована за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,2053 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 5323482801:01:002:0329, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вважала, що придбане у шлюбі майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та просила, виходячи із рівності часток, визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно. Зауважила також на відсутності згоди між нею та відповідачем щодо порядку розподілу спільної сумісної власності. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі (а.с.\~31). Позивачка у судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву, у якій просила розгляд справи здійснити без її участі, позовні вимоги підтримала (а.с. 53). Відповідач в судове засідання, не з`явився, надав заяву, у якій зазначив, що будинок, на який претендує позивачка був придбаний за кошти їхнього сина, на прохання якого він зареєстрував право власності на вказане майно на себе та за домовленістю, в подальшому перереєструвати майно на сина. Вказав, що домогосподарство ним не використовується, в ньому проживає мати позивачки. Проте, в подальшому подав до суду заяву, у якій зазначив, що проти позову не заперечує та просив розгляд справи здійснити без його участі (а.с. 42, 53). Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 16.12.1973 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб Крутобалківським сільським ЗАГС Новосанжарського району, актовий запис № 12. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06 листопада 2014 року продавець - [PERSON] передала у власність покупця, а покупець [PERSON] прийняв у власність земельну ділянку, площею 0,2053 га, з кадастровим номером 5323482801:01:002:0329, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. Вказаний договір укладений за згодою [PERSON] , дружини покупця [PERSON] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М. та зареєстровано в реєстрі за № 919 (а.с. 8). Відповідно до договору купівлі-продажу від 06 листопада 2014 року продавець - [PERSON] передала у власність покупця, а покупець [PERSON] прийняв у власність земельну ділянку площею 0,1100 га, з кадастровим номером 5323482801:01:002:0328, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказаний договір укладений за згодою [PERSON] , дружини покупця [PERSON] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М. та зареєстровано в реєстрі за № 915 (а.с. 9). Відповідно до договору купівлі-продажу від 06 листопада 2014 року продавець - [PERSON] передала у власність покупця, а покупець [PERSON] прийняв у власність житловий будинок з господарського-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і складається в цілому з житлового будинку літ. «А-1» з саману, обкладеного цеглою, житловою площею 14,1 кв. м., загальною площею 45,6 кв. м. літньої кухні літ. «Б», сарая літ. «В», сарая літ. «Г», огорожі № 1, колодязя № 2. Вказаний договір укладений за згодою [PERSON] , дружини покупця [PERSON] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М. та зареєстровано в реєстрі за № 911 (а.с. 10). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29118912, 06.11.2014 приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М. було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, з кадастровим номером 5323482801:01:002:0329, площею 0,2053 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства за [PERSON] , рнокпп [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29112361, 06.11.2014 приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М. було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, з кадастровим номером 5323482801:01:002:0328, площею 0,11 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку за [PERSON] ,\~рнокпп [NUMBER] \~(а.с. 12). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29109629, 06.11.2014 приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М. було зареєстровано право приватної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , складовими частинами якого є житловий будинок\~літ.\~«А-1»\~з саману,\~обкладеного цеглою,\~житловою площею\~14,1\~кв.\~м.,\~загальною площею\~45,6\~кв.\~м.,\~літня кухня\~літ.\~«Б»,\~сарай літ.\~«В»,\~сарай літ.\~«Г»,\~огорожа №\~1,\~колодязь №\~2за [PERSON] ,\~рнокпп [NUMBER] \~(а.с. 13). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03.11.2020 було розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16.12.1973 Крутобалківським сільським ЗАГС Новосанжарського району, актовий запис № 12. Рішення набрало законної сили 04.12.2020 (а.с. 6-7). У зв`язку із припиненням шлюбних відносин, вважаючи зазначені об`єкти нерухомості спільною сумісною власністю подружжя, позивачка звернулась до суду із відповідним позовом про визнання за нею права власності на частини житлового будинку та на частини вказаних земельних ділянок. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами частини 1 статті 264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним. Згідно з частиною 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно частиною 2 статті 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини 1 статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі статтею 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом частини 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі N 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі N 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі N 404/1515/16-ц. З огляду на викладене суд зазначає, що набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Факт реєстрації на ім`я одного з подружжя нерухомого майна, яке є спільним майном подружжя, не свідчить, що воно належить лише цій особі. Такий висновок зробив Верховний Суд у своїй постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18-ц (провадження 61-13422св19). З матеріалів справи вбачається, що спірне нерухоме майно було набуто відповідачем у період перебування у шлюбі з позивачкою. При цьому, у суду відсутні будь - які підстави вважати, що таке майно належить виключно відповідачу, оскільки докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, - відсутні. При цьому, відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі, відзив на позовну заяву не подав та не надав до суду будь-яких доказів на спростування презумпції спільності майна. За вимогами частин першої, другої\~статті 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.\~ У\~статті 68 СК України\~закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.\~ Враховуючи наведені норми закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновків про те, що спірне нерухоме майно було придбане за час перебування сторін спору у шлюбі, це майно є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та у суду відсутні підстави для відходу від принципу рівності часток подружжя. За наведених обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved