Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що 16 квітня 2021 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 22 600 Євро та зобов`язався їх повернути до 16 червня 2021 року. 04 жовтня 2023 року позивачем надіслано на адресу відповідача вимогу про повернення грошових коштів за договором позики від 16 квітня 2021 року. На теперішній час відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором позики. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 16 квітня 2021 року у розмірі 22 600 Євро. Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою суду від 29 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. 21 лютого 2024 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позову. Представник позивача у судовому засіданні позивача підтримав позицію позивача. Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні позивача підтримала позицію відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 16 квітня 2021 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 22 600 Євро та зобов`язався їх повернути до 16 червня 2021 року (а.с. 9). 04 жовтня 2023 року позивачем надіслано на адресу відповідача вимогу про повернення грошових коштів за договором позики від 16 квітня 2021 року (а.с. 10-12, 13, 14). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 16 квітня 2021 року у розмірі 22 600 Євро. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень. Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі №369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позики позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки позика не погашена, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість за договором позики у розмірі 22 600 Євро. Тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики у 22 600 Євро підлягають задоволенню повністю. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 8 652 грн (а.с. 6), який відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідама на користь позивача.

Outcome: approved