Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики. \~ \~ \~ \~В заяві зазначив, що 6 травня 2023 року сторони уклади договрір позики, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв 5000 доларів США у позику та зобов`язався повернути строком до 31 травня 2023 року. Сторони уклали зазначений правочини в простій письмовій формі. Відповідач до теперішнього часу зобов`язання за договором не виконав, на зв`язок не виходить, на вимогу про необхідність повернення заборгованості відповідач не реагує. На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача на його користь суму боргу у розмірі 182\~843 гривень 00 копійок, що еквівалентно 5\~000 долларів США. Окрім того, просить покласти на відповідача видатки по сплаті судового збору, понесені ним при зверненні до суду та витрати на правничу допомогу. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 12.09.2023 року справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. Ухвалою судді від 19 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заходи забезпечення позову, доказів не застосовувалися. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи без їх участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність позивача. Відповідач, належним чином повідомленого про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився з невідомих причин, відзиву на позов, клопотання про розгляд справи у відсутність його представника суду не надав. Вказані у відповідності до ст. 280 ЦПК України обставини зумовили проведення заочного розгляду справи за письмовою згодою представника позивача, висловленою в його заяві. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що 6 травня 2023 року сторони уклади договрір позики, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв 5000 доларів США у позику та зобов`язався повернути строком до 31 травня 2023 року, склавши відповідну розписку (а. с. 10). Поняття зобов`язання внормовано статтею 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. ст. 11, 509 ЦК України зобов`язання виникає, зокрема, з договору, яким в силу ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ст. 631 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, як слідує зі змісту ст. 638 ЦК України. Зобов`язання, що витікають з договору позики, встановлені статтею 1046 ЦК України, відповідно до якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Форма договору позики встановлена статтею 1047 ЦК України, за якою договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення усного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. \~ \~ \~ \~Згідно наданому суду оригіналу розписки від 6 травня 2023 року відповідач отримав у позивача в позику 5 000 доларів США, що об"єктивно підтверджує правовідносини між сторонами. \~ \~ \~ \~Зазначений доказ є належним і допустимим, оскільки сторонами дотримані вимоги закону до форми договору позики при його укладенні. \~ \~ \~ \~Статтею 545\~ЦК України\~врегульовано підтвердження\~виконання зобов`язання. \~ \~ \~ \~В частині 1 ст. 545 ЦК України зазначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Як\~випливає із\~змісту частини\~2\~вказаної статті,\~наявність боргового\~документа у\~кредитора свідчить\~про невиконання\~зобов`язання,\~тоді як наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку (ч. 3 ст. 545 ЦК). Порядок та строки повернення отриманих в позику грошових коштів, як випливає з наведеної статті 1049 ЦК України, встановлюються договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і закону. Як встановлено судом, вимога позивача про повернення грошових коштів залишилась невиконаною до розгляду судом цієї справи, на що вказує наявність боргового документа у кредитора, яким в правовідносинах між сторонами є позивач. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для задоволення позову. У відповідності до пункту 2 частини 5 статті 265 ЦПК України, якою внормований зміст судового рішення, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, розподіл судових витрат, до яких відносяться судовий збір та витрати з отримання професійної правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Судовий збір, оплачений позивачем, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим з відповідача на його користь. \~ \~ \~ \~При вирішенні питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться і витрати з отримання професійної правничої допомоги, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Витрати на професійну правничу допомогу встановлені статтею 137 ЦПК України. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В свою чергу представником позивача адвокатом Штабовенком Д.В. на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу надано лише ордер. Суду не лише не надано доказів того, що позивач поніс відповідні видатки, а й навіть не надано і відомостей про розмір цих витрат, що не дає підстав для ухвалення рішення на користь позивача в цій частині. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved