Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

12 грудня 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Мурашко Олександр Анатолійович звернувся від імені та в інтересах позивача до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до [PERSON] , Козельщинської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Волошина Наталія Анатоліївна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у якій просив суд визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] . Процесуальні дії у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2023 рокуцивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 01 лютого 2024 року. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Волошину Наталію Анатоліївну. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 лютого 2024 року. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Мурашко Олександр Анатолійович у судове засідання 14 лютого 2024 року не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання 14 лютого 2024 року не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідач Козельщинська селищна рада належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа приватний нотаріус Волошина Наталія Анатоліївна, належним чином повідомлена про місце, дату та час судового засідання, подала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень не мала. Інші заяви по суті, клопотання, заяви від учасників справи не надходили. Згідно зі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Справу розглянуто у судовому засіданні 14 лютого 2024 року за відсутності учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 1 ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 3-6) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який за життя склав заповіт, відповідно до якого житловий будинок з господарськими спорудами та земельну частку (пай) заповів позивачу [PERSON] , іншу земельну частку (пай) та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 1,0 га заповів брату позивача [PERSON] . Окрім позивача та його брата [PERSON] інших спадкоємців за заповітом та за законом першої черги - відсутні. На звернення 28 листопада 2023 року до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини, позивач разом з братом [PERSON] отримали відмову у прийнятті заяви через пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач уважає, що строк для прийняття спадщини пропущено ним з поважних причин зважаючи на те, що з 05.05.2015 по 06.02.2022 він приймав безпосередню участь в антитерористичній операції та в операції об`єднаних сил на території Луганської та Донецької областей, з 11.03.2022 був прийнятий на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації та до тепер виконує бойові завдання по захисту держави, у відпустку не приїздив, унаслідок чого був позбавлений можливості вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого батька. Уважає, що враховуючи зазначені вище обставини, є усі підстави визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини через поважність причини його пропуску. При нормативному обґрунтуванні позивач посилалася на статті 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правові висновки Верховного Суду у справі № 6-1486цс15 (постанова від 04 листопада 2015 року), у справі № 565/1145/17 (постанова від 26 червня 2019 року). Позиція відповідачів (а.с. 53, 66) Відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позовних вимогу повному обсязі. Відповідач Козельщинська селищна рада проти задоволення позовних вимог не заперечував. Позиція третьої особи (а.с. 64) Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Волошина Наталія Анатоліївна подала заяву, у якій зазначила про відсутність заперечень. Фактичні обставини справи, встановлені судом [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 листопада 2021 року Козельщинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 18). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у тому числі на спадкове майно у вигляді об`єктів нерухомості. Право власності померлого [PERSON] на земельну ділянку площею 4,9100 га, кадастровий номер 5322084600:00:001:0035, розташованої на території Пригарівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області підтверджується копією державного акту (а.с. 22-25). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.04.2014 (номер витягу 20839781) за життя померлому [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,6978 га, кадастровий номер 5322084605:05:001:0130, за адресою: с.Панасівка, Козельщинський район, Полтавська область, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 27). Згідно зі свідоцтвом про право власності (індексний номер 20845438) від 23.04.2014 за життя померлому [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 5322084605:05:001:0129, за адресою: с.Панасівка, Козельщинський район, Полтавська область, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 28), що підтверджується також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.04.2014 (номер витягу 20845832) (а.с. 29). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.12.2017 (номер витягу 106722280) за життя померлому [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,0 га, кадастровий номер 5322084605:05:001:0139, за адресою: с.Панасівка, Козельщинський район, Полтавська область (а.с. 30). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого станом на 31.10.2014 (інвентаризаційна справа №104), вбачається, що замовником технічної інвентаризації був [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] (а.с. 31-36). Правовстановлюючий документ на будинок не надано. Факт реєстрації та проживання померлого [PERSON] , [INFO] , станом на день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідкою виконавчого комітету Козельщинської селищної ради від 22.11.2023 № 419 (а.с. 19). Інші особи за цією адресою разом з померлим зареєстровані не були. За життя [PERSON] склав заповіт, який 21 лютого 2012 року посвідчено секретарем Пригарівської сільської ради Козельшинського району Полтавської області Данилишиною І.І. та зареєстровано в реєстрі з № 04, яким [PERSON] заповів житловий будинок з погосподарськими спорудами, прилеглу до нього земельну ділянку, та земельну частку (пай) [PERSON] , [INFO] , іншу земельну частку (пай) та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (розміром 1,0 га) заповів [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 лютого 2008 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько [PERSON] та матір [PERSON] (а.с.14). Отже позивач [PERSON] , [INFO] , є сином померлого [PERSON] . Листом від 28 листопада 2023 року №566/01-16 приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Волошина Наталія Анатоліївна повідомила позивачу про неможливість заведення спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , оскільки позивачем пропущено строк для прийняття спадщини, та зазначила, що згідно з відомостями зі Спадкового реєстру спадкоємці [PERSON] до нотаріуса заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця не подавали, спадкова справа не заводилась. Також нотаріус роз`яснив позивачу про необхідність встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, оскільки померлий на час смерті проживав один, тому жоден зі спадкоємців не вважається таким, що прийняв спадщину (а.с. 21). Відповідно до довідки військової частини Міністерства оборони України від 08.12.2023 № 31342 позивач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині (а.с. 13). Згідно з копією військового квитка серії [NUMBER] від 05.05.2005 [PERSON] брав участь в антитерористичній аперації та в операції об`єднаних сил на території Луганської та Донецької областей з 15.05.2015 по 06.02.2022 та був прийнятий 11.03.2022 на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації (а.с. 10-12). Застосовані судом норми права та правові висновки Верховного Суду Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно зі ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦКУ). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1361 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦКУ). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Згідно зі п. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Верховний Суд неодноразово робив висновки, що визначення додаткового строку для прийняття спадщини залежить від поважності причини пропуску основного (шість місяців) строку (наприклад, у постановах від 02.10.201 у справі № 757/28103/16-ц, від 18.12.2018 у справі №372/2383/16-ц). У постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18) вказано, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди дослужуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. До такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 127/12911/18. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав і був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до складеного за життя [PERSON] заповіту він заповів належне йому майно: - житловий будинок з погосподарськими спорудами, прилеглу до неї земельну ділянку та земельну частку (пай) - [PERSON] , [INFO] ; - іншу земельну частку (пай) та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (розміром 1,0 га) - [PERSON] , [INFO] . Тобто, спадкоємцями за заповітом [PERSON] , що помер [INFO] , є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Жоден зі спадкоємців за заповітом до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, встановлений законом, не звертався. Окрім того, позивач [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON] , отже має право на спадкування за законом у першу чергу. Спадкоємець [PERSON] станом на дату смерті [PERSON] з ним не проживав. Встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини закінчився 23 травня 2022 року. Отже, позивач як спадкоємець мав би подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини до 23 травня 2022 року. У встановлений законом шестимісячний строк позивач заяву про прийняття спадщини не подав. Отже строк для прийняття спадщини пропустив. До нотаріуса з метою прийняття спадщини звернувся лише 28 листопада 2023 року, проте у прийнятті заяви нотаріусом йому було відмовлено з посиланням на статті 1268, 1270 ЦК України. Позивач посилався, як на поважну причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на перебування ним на військовій службі у періоди з 05.05.2015 по 06.02.2022 та з 11.03.2022 по даний час. Зазначав про той факт, що він до тепер виконує бойові завдання по захисту держави, у відпустку не приїздить, унаслідок чого був позбавлений можливості вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого батька. З матеріалів справи встановлено, що дійсно позивач є військовослужбовцем, брав участь в антитерористичній аперації на території Луганської та Донецької областей з 05.05.2015 по 06.02.2022. 24.02.2022 почалося повномасшабне вторгнення на територію України російської федерації. У зв`язку з чим позивач був мобілізований у лави ЗСУ 11.03.2022. Тобто фактично позивач мав лише 32 дні (з 07.02.2022 до 10.03.2022), з яких 8 були вихідними днями, для того, щоб звернутися до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини. Є очевидним той факт, що місце перебування позивача на військовій службі у Збройних Силах України на території проведення воєнних (бойових) дій, починаючи з дати відкриття спадщини по 06.02.2022 та з 11.03.2022, саме по собі є поважною причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] , який є другим спадкоємцем, що не прийняв спадщину, позовні вимоги визнав. Територіальна громада як орган, що має порушувати питання про визнання спадщини відумерлою, проти задоволення позову не заперечувала. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та наявним у справі доказам та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Дослідивши обставини справи та наявні докази у їх сукупності, суд уважає поважною причиною пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем, оскільки у зв`язку з проведенням бойових дій на території України та перебуванням позивача на військовій службі у Збройних Силах України, позивач був обмежений у свободі пересування та можливості своєчасного звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини після померлого батька. Така поважна причина стосується періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Отже, урахувавши принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що права позивача на прийняття спадщини після померлого [INFO] батька - [PERSON] підлягають захисту, оскільки відмова у задоволенні позовної заяви позбавить позивача права на спадкове майно, що не буде відповідати інтересам суспільства, загальним принципам цивільного законодавства та міжнародного права. Позивач надав достатньо доказів того, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущено ним з поважних причин. Надання можливості позивачу скористатись правом на отримання у спадщину нерухомого майна, яке належало його батькові, відповідає волі заповідача (спадкодавця) та ґрунтується на законі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Згідно зі ч. 1, 9 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 1073 гривні 60 коп., про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с. 1). Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій (бездіяльності) позивача, а не внаслідок неправомірних дій відповідачів, суд,

Outcome: approved