Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов ТОВ «Бізнес позика», за результатом розгляду якого предстанвик позивача просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором №322537-КС-002 про надання кредиту від 26.11.2021 року, що становить 97 659,96 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 42 069,99 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 55 589,97 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2 147,20 грн. В обґрунтування позову вказує, що 26.11.2021 р. між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір № 322537-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний за вимогами Закону України «Про електронну комерцію». Позичальник прийняв оферту та використав одноразовий ідентифікатор для підтвердження угоди. Згідно з договором, ТОВ «Бізнес позика» надавало кредит у розмірі 60 000,00 грн., а позичальник зобов`язувався повернути суму та сплатити відсотки у строк, що в подальшому сторонами був продовжений до 27.06.2022 р. Станом на день звернення із позовом до суду, позичальник не виконав повністю свої зобов`язання за кредитом, допустивши порушення його умов. Ухвалою судді від 26.12.2023 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, вказаною ухвалою судді витребувано в Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію, а саме: чи випускалась банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . 12.02.2024 року надійшла відповідь на виконання ухвали судді. Відповідач про судовий розгляд справи повідомлявся у спосіб, передбачений ЦПК України, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками, яку відповідач отримав 06.02.2024 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.11.2021 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 322537-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 26.11.2021 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 322537-КС-002 про надання кредиту. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало надало позичальнику грошові кошти в розмірі 60000 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника трьома переводами в сумі 25000 грн., 25000 грн., 10000 грн. відповідно. У позові вказано, що станом на 02.11.2023 р. утворилась заборгованість за договором № 322537-КС-002 про надання кредиту в розмірі 97 659,96 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 42 069,99 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 55 589,97 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. Вказані обставини підтверджуються: (акцепт) пропозицією (оферти) щодо укладення договору № 322537-КС-002 від 26.11.2021; пропозицію (оферта) на укладення договору про надання позики договір № 322537-КС-002 від 26.11.2021; договором № 322537-КС-002 про надання кредиту від 26.11.2021; візуальною формою послідовності дій клієнта від 26.11.2021 та від 21.02.2022; анкетою клієнта від 03.12.2023р.; Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика»; розрахунком заборгованості за кредитом у гривні. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, а отже підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором №322537-КС-002 про надання кредиту від 26.11.2021 року, яка станом на 02.11.2023 року становить суму в розмірі 97 659,96 грн., що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту - 42 069,99 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 55 589,97 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 5069 від 12.12.2023 про сплату судового збору в сумі 2 147, 20 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved