Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони з 01 грудня 2007 року по 10.10.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У спільному шлюбі у подружжя народились дитина - [PERSON] , [INFO] . На момент розірвання шлюбу дитина проживала разом з матір`ю. З огляду на наведене, рішенням Кегичівського районного суд Харківської області від 10.10.2016 по справі №624/684/16-ц, стягнуто з Позивача на користь Відповідач кошти (аліменти) на утримання дитини (Доньки), у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробіть (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з дня пред`явлення позову, тобто, з 14 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Означене рішення набрало законної сили 06.12.2016р. Однак починаючи з вересня 2021 року дитина проживає разом з Позивачем за адресою [ADDRESS] . Водночас,\~не зважаючи\~на той\~факт,\~що дитина\~проживає з\~позивачем та\~перебуває на\~його повному\~утриманні,\~з Позивача\~з вересня\~2021\~року та\~по теперішній\~час утримуються\~щомісячно аліменти на користь Відповідачки. Наведене стало підставою для звернення до суду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяви, згідно яких позов підтримують, просять суд розглянути справу у їхню відсутність, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзив не надала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України\~ суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачем 01 грудня 2007 року укладено шлюб. У спільному шлюбі у Подружжя народились донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 10.10.2016р. по справі №624/685/16-ц шлюб між Подружжям розірвано. Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 10.10.2016р. по справі №624/684/16-ц стягнуто з Позивача на користь Відповідача аліменти на утримання дитини (Доньки), у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробіть (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з дня пред`явлення позову, тобто, з 14 вересня 2016 року і до досягнення дитино, повноліття. Рішення набрало законної сили 06.12.2016р. Разом з тим, починаючи з вересня 2021 року [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS] . Як вказує позивача, у вересні 2021 року Відповідач повідомила його, що не може проживати разом з Донькою за попереднім місцем проживання та має його залишити. Після того передала йому дитину. Будь-яких відомостей щодо причин та мотивів дій Відповідача, Позивачу, не відомі. Факт проживання дитини разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , в тому числі саме з вересня 2021р. підтверджується довідкою №167 від 17.07.2023 виданою директором навчального закладу, в якому на теперішній момент навчається дитина, а саме Комунального закладу «БЛИЗНЮКІВСЬКИЙ ЛІЦЕЙ БЛИЗНЮКІВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ЛОЗІВСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ». Окрім того, листом МКП «ЖИТЛКОМСЕРВІС» від 15.08.2023 №171 та довідкою №215 від 15.08.2023, зі змісту яких вбачається, що [PERSON] проживає разом із батьком з осені 2021 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність виховання та розвиток дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батькам проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовні розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину; досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. У ст. З Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від топ здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова уваг приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За ч. 3 ст.181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз частини\~другої статті\~181\~СК України\~свідчить про\~те,\~що право\~на отримані\~аліментів на\~дитину має\~той з\~батьків,\~з ким\~проживає дитина,\~а відповідний\~обов`язок\~сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Су, України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти рокі визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживаю дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням су, законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, в впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнені від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплач аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них зміни встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істот значення. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини: врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. За таких обставин, навіть якщо сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 223 ЦПК України Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 04 вересі 2019 року по справі №711/8561/16-ц. Згідно ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України: «При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанов Верховного Суду». На підставі викладеного, беручи до уваги те, що дитина проживає з батьком та перебуває на його повному утриманні, суд приходить до переконання у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved