Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

23 червня 2023 року позивач, через свого представника адвоката Пащенко В.І., звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , в якому третьою особою без самостійних вимог зазначив Адміністрацію Новокодацького району Дніпровської міської ради, на предмет визначення місця проживання дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що сторони перебувають у шлюбі з 20 серпня 2015 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . З вересня 2022 року шлюбні відносини між подружжям були остаточно припинені. Сторони не проживають разом. Після фактичного припинення шлюбних відносин спільна дитина залишилась проживати з позивачем. На теперішній час в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувають цивільні справи № 203/3417/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та № 203/3354/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач вважає, що має змогу забезпечити сина всім необхідним, постійно піклується про психологічний та фізичний розвиток сина, приділяє йому весь свій час, займається вихованням та розвитком здібностей сина, має з ним психологічний контакт та вони прив`язані один до одного. Разом з цим, позивач не чинить жодних перешкод для спілкування відповідачки з сином. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини з ним. (а.с.1-3) Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху. (а.с.9-10) 12 липня 2023 року позивачем було усунуто недоліки позовної заяви, надано документ про сплату судового збору та копії позовної заяви з додатками для відповідача та третьої особи. (а.с.12-13) Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки - фізичної особи [PERSON] (а.с.14), ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2023 року було відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а також залучено до справи в якості третьої особи без самостійних вимог Адміністрацію Новокодацького району Дніпровської міської ради. (а.с.15-16) В підготовче засідання 17 серпня 2023 року з`явився представник позивача, інші сторони по справі в підготовче засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному підготовчому засіданні було ухвалено продовжити строк підготовчого засідання на 30 днів та відкласти розгляд справи на 11 вересня 2023 року. (а.с.21) В підготовче засідання 11 вересня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 10 жовтня 2023 року. (а.с.29) В підготовче засідання 10 жовтня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 07 листопада 2023 року. (а.с.34) В підготовче засідання 07 листопада 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 07 грудня 2023 року. (а.с.40) В підготовче засідання 07 грудня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з цим та надходженням від представника позивача клопотання про відкладення розгляд справи було відкладено на 12 січня 2024 року. (а.с.47) В підготовче засідання 12 січня 2024 року з`явився представник позивача, представник третьої особи без самостійних вимог надав заяву про долучення до матеріалів справи висновку та про розгляд справи за його відсутності, відповідачка в підготовче засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному підготовчому засіданні було ухвалено долучити висновок до матеріалів справи. Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 12 січня 2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 26 січня 2024 року. (а.с.а.с.58, 59-60) Судове засідання 26 січня 2024 року не відбулося у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. (а.с.65) В судовому засіданні 20 лютого 2024 року за участю представника позивача було проведено розгляд справи по суті та ухвалено рішення. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Відповідачка в судові засідання не з`явилась, відзив на позов до суду не надходив. Відповідачка повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на її адресу судових повісток та СМС повідомлень. (а.с.а.с.17, 18, 23, 24, 31, 32, 35, 36, 41, 42, 48, 49, 64, 66, 67) Клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідачка не надала, про причини неявки не повідомила. Третя особа без самостійних вимог в судові засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява від неї про розгляд справи за її відсутності. (а.с.52) З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 20 серпня 2015 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.7) [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с.6) Суду надано висновок органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , згідно якого члени комісії дійшли висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком [PERSON] . (а.с.52 на зв.-53) З вищевказаного висновку встановлено наступне: - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] , має стабільний дохід, обіймає посаду приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , місце проживання не відоме, відповідно до інформації Дніпровського міського центру соціальних служб № 2/01-14-4386 від 04 грудня 2023 року [PERSON] в телефонному режимі повідомила що на даний час проживає у Республіці Молдова; - малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , умови проживання добрі, для дитини створені повноцінні умови для розвитку та виховання, а саме: окрема кімната, спальне місце, письмовий стіл, шафа для одягу, сезонний одяг та взуття, особисті речі, книги, іграшки; - відповідно до характеристики із дитячого садочку [PERSON] відвідує заклад з 2022 року, проявив себе як добра та життєрадісна дитина, більше прив`язаний до тата, який проводить з сином весь вільний час, батько створив всі умови для життя, розвитку та навчання дитини. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст.153 СК України). Згідно ст.157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Наявність такого договору, укладеного між батьками, судом не встановлено. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Визначення місця проживання малолітньої дитини за конкретною адресою унеможливлює маніпуляції з боку того з батьків, з ким буде проживати дитина, зокрема проживати де завгодно, унаслідок чого батько дитини не буде мати змоги брати участь у її вихованні. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що малолітній [PERSON] дійсно проживає разом зі своїм батьком, за адресою: [ADDRESS] , де позивачем були створені всі необхідні умови для життя, навчання та розвитку сина. Між сином та батьком склались теплі приязні та довірчі відносини. Частиною першою ст.3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Суду подано достатньо даних про те, що позивач має можливість забезпечити розвиток дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, визначення місця проживання дитини з батьком не буде перешкодою для матері дитини у спілкуванні з ним. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, визначення місця проживання дитини з батьком, у даній конкретній ситуації відповідає інтересам дитини, саме таке рішення найкраще збереже його зв`язки із сім`єю. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved