Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

30.10.2023 до суду надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника адвоката Прядка Дениса Володимировича до акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, припинення зобов`язання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.12.2007 між [PERSON] було АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір б/н. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2013 в справі 335/9958/13-ц з [PERSON] стягнуто заборгованість у розмірі 39329,85 грн., яка складалася з тіла кредиту, відсотків, пені, штрафів, комісій. 19.11.2021 року позивач повністю виконав рішення суду. Але відповідач продовжує нараховувати відсотки, штрафи, пеню за правовідносини, за якими вже були стягнуті кошти. Вважає, що зобов`язання [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» слід вважати припиненим внаслідок повного виконання, так як сума боргу була стягнута судом. Тому просить визнати неправомірними дії Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк) по нарахуванню [PERSON] на підставі анкети-заяви від 14.12.2007, пені, штрафів, комісій. Припинити зобов`язання [PERSON] , перед Акціонерним товариством комерційним банк «ПРИВАТБАНК» правовідносинах згідно з анкетою-заявою від 14.12.2007, внаслідок його повного виконання. Ухвалою судді від 31.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з розглядом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 04.12.2023 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У відзиві зазначив, що відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір є чинним до сьогодні. Так як жодна зі сторін договору не заявила про припинення його дії Договору, то цей договір був пролонгований автоматично. 20.11.2013 рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 335/9958/13-н позов ПриватБанка задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 14.12.2007 у розмірі 39329,85 грн. Позовна вимога про визнання неправомірними дії банка по нарахуванню за договором «пені, штрафів, комісій» не є ефективним способом захисту. Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Нарахування банком за кредитним договором відсотків, комісії та неустойки с лише попередньою фіксацією факту наявності боргу і порушення цивільно-правових зобов`язань, а тому не впливає на права клієнта. Оскільки кредитний договір є чинним до сьогодні, то й нарахування пені, комісії, відсотків за користування кредитом, як це також встановлено рішенням суду, є законним. Тому борг за договором є непогашеним. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.12.2007, останньою датою нарахування пені та процентів є 31.05.2019. Остання дата нарахування банком комісії за договором є 23.04.2011. Станом на 31.10.2023 заборгованість [PERSON] перед AT КБ «ПРИВАТБАНК» складається з: заборгованості за тілом кредиту - 10 509,46 грн. та заборгованості за процентами - 8 738,63 грн. 05.12.2023 до суду надійшли заперечення відповідача, які повторили доводи відзиву на позовну заяву. 11.12.2023 позивач надав відповідь на відзив, в який зазначив, що обраний ним спосіб захисту є ефективним. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із частиною другою статті 1050 ПК України. Позивач вважає незаконним нарахування заборгованості на підставі анкети-заяви від 14.12.2007 і вважає припиненими зобов`язання між сторонами з підстав, зазначених вище. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. 14.12.2007 між [PERSON] було АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір б/н. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2013 в справі 335/9958/13-ц з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість у розмірі 39329,85 грн, яка складалася з тіла кредиту, відсотків, пені, штрафів, комісій. Рішення набрало законної сили. При розгляді цієї справи судом встановлено наступне: «14.12.2007 між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір без номера, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною кредитного договору (надалі - «Умови») договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Крім того, відповідно до п.п.6.5 Умов відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитним лімітом, по відсотках за його користування, а також сплачувати комісії на умовах передбачених цим договором, правилами користування платіжними картками і тарифами банку. Згідно з п.п.5.2 Умов погашення кредиту - поповнення картрахунку клієнта, а саме відповідача, здійснюється шляхом внесення коштів готівкою та у безготівковому порядку і зарахуванням їх банком на картрахунок клієнта, а також шляхом договірного списання засобів з других рахунків клієнта на підставі договору. Строки та порядок погашення по кредиту зазначений в пам`ятці клієнта, яка є невід`ємною часткою Договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами і частину заборгованості за кредитом. Строк погашення по кредиту по платіжних картках, без встановленого мінімального обов`язкового платежу, проводяться в порядку до 5.4 Умов в наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту - в повному об`ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного в платіжній картці. Відповідач не виконав умови кредитного договору, заборгованість не погасив, станом на 31.08.2013 виникла заборгованість у розмірі 39329,85 грн, яка складається з наступного: 10509,46 грн. - заборгованість за кредитом; 23510,72 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2960,63 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; А також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 1849,04 грн - штраф (процентна складова)». Відповідно до постанови Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіо\-нального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 30.08.2022 ВП № [NUMBER] закінчено виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» 39329,85 грн. у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. З квитанції № 35 від 19.11.2021 вбачається, що [PERSON] заплатив згідно постанові ВП № [NUMBER] Держанзачейській службі України 42525,50 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.12.2007, останньою датою нарахування пені та процентів є 31.05.2019. Остання дата нарахування банком комісії за договором є 23.04.2011. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 26 квітня 2023 року Верховний Суд в справі № 0814/6450/2012, провадження № 61-18489св21 зробив такий висновок: «Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) визначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Зазначені висновки підтвердила Велика Палати Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс), оскільки не вбачала підстав для їх відступу. Крім того, у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду уточнила раніше висловлений свій висновок, викладений у пункті 123 постанови від 18 січня 2022 року в справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, та зазначила, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання, нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним». 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц, провадження № 14-67цс20 Велика Палата Верховного Суду зробила такий висновок: «51. Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту у відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. 52. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення». Позивачем у позовній заяві визначено дві вимоги. Позивач обґрунтував першу вимогу наступним - 19.11.2021 року він повністю виконав рішення суду. Але відповідач продовжує нараховувати відсотки, штрафи, пеню за правовідносини, за якими вже були стягнуті кошти. І виклав цю вимогу наступним чином: визнати неправомірними дії Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк) по нарахуванню [PERSON] на підставі анкети-заяви від 14.12.2007 пені, штрафів, комісій. Згідно з ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи зі змісту першої позовної вимоги, як вона обґрунтована та викладена у позовній заяві, суд вважає, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк) мало право нараховувати [PERSON] на підставі анкети-заяви від 14.12.2007 пені, штрафи, комісії. Таке право банка передбачено наведеними вище умовами договору, умовами та правилами надання банківських послуг. Таке право банка також встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2013 в справі 335/9958/13-ц, так як в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позову про припинення зобов`язання, оскільки набрання законної сили рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2013 в справі 335/9958/13-ц про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором та погашення в 2021 році стягнутої заборгованості не припинило кредитний договір.

Outcome: dismissed