Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказує, що батьки дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживали за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживали діти [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Перебуваючи в цивільному шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дітей, на підставі розпорядження міського голови № 299-р від 18.03.2020 року діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були негайно відібрані від матері [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] від батька [PERSON] . До суду була направлена позовна заява про відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, справа № 569/4890/20. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06.10.2020 року у справі № 569/4890/20 позов Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав задоволено; відібрано неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав; відібрано малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав; передано дітей Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради для подальшого влаштування. На підставі вищевказаного рішення суду [PERSON] та [PERSON] було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. В подальшому вони були влаштовані у дитячий будинок сімейного типу родини [PERSON] . Мати дітей - [PERSON] зверталася із заявою щодо повернення [PERSON] та [PERSON] їй на виховання. Забрати на проживання в сім`ю малолітніх дітей на меті не мала. 21 грудня 2020 року спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації здійснено виїзд за адресою проживання [PERSON] : [ADDRESS] . На момент відвідування остання розпивала алкогольні напої та знаходилася в стані алкогольного сп`яніння, в помешканні було брудно, розкидані речі. Для виховання та розвитку дітей умови не створені, умови проживання незадовільні. Мати [PERSON] більше двох років дітьми не цікавилася, утриманням дітей не займалася, не усувала причини, які перешкоджали належному вихованню дітей. Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 грудня 2022 року у справі № 569/4815/22 мати [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2020 року у справі 569/18810/19 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ст. 121 КК України. У даному вироку зазначається, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Він визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, а саме умисному тяжкому тілесному ушкодженні [PERSON] , небезпечному для її життя в момент заподіяння. [PERSON] звертався із заявою до Служби у правах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради про повернення йому на проживання, виховання та утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Він мотивував тим, що відповідно до довідки про звільнення він відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, був звільнений 28.12.2021 року. Після звільнення вибув за адресою: [ADDRESS] . Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради на звернення [PERSON] надавала неодноразово йому роз`яснення щодо порядку повернення йому дітей на виховання та проживання. Зазначає, що у 2022 році [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності згідно ст.ст. 173, 173-2 та 185 КупАП. Батько дітей більше року не вживав заходів щодо повернення йому на проживання, виховання та утримання малолітніх дітей. Належних доказів, що підтверджують усунуті причини, які перешкоджали йому належному вихованню дітей не надав. Всупереч вимогам ст.ст. 150 та 180 СК України, [PERSON] та [PERSON] не виконують батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дітей. Батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню [PERSON] та [PERSON] , не проявляють щодо них батьківської турботи та любові. Поведінка батьків не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дітей. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьківських прав стосовно дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 26.09.2023 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відповідачем - 2 - [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач - 1 - [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подала. Представник відповідача - 2 - [PERSON] - адвокат Пилипів І.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить в їх задоволенні відмовити. Заслухавши думку представника позивача - [PERSON] та представника відповідача - 2 - [PERSON] - адвоката Пилипіва І.І., дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках. Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 12 травня 2017 року, [PERSON] народився [INFO] в м. Рівне. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 18 квітня 2019 року, [PERSON] народився [INFO] в м. Рівне. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до розпорядження Рівненського міського голови № 299-р від 18.03.2020 року було прийнято негайне рішення про відібрання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] від батька [PERSON] у зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дітей (а.с. 8). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2020 року у справі № 569/4890/20 позов Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав задоволено; відібрано неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав; відібрано малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав; передано дітей Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради для подальшого влаштування (а.с. 9-12). Відповідно до Розпорядження міського голови м. Рівне № 1018-р від 20.11.2020 року малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 13). Відповідно до Розпорядження міського голови м. Рівне № 1019-р від 20.11.2020 року малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 14). Відповідно до розпорядження Рівненського міського голови № 1264-р від 02.11.2021 року малолітні [PERSON] та [PERSON] направлені на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу родини [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). З листа Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про надання інформації № 607/23.14-04-23 від 08 лютого 2022 року вбачається про наявність актового запису про шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] № 21 від 15 січня 2021 року складений Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 20). Листом Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 10223-207 від 15 січня 2021 року підтверджується, що [PERSON] зверталася до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою щодо обстеження умов проживання з метою повернення на її виховання та утримання [PERSON] та [PERSON] . 21 грудня 2020 року спеціалістами Служби було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] та складено відповідний акт. На момент відвідування [PERSON] розпивала алкогольні напої (горілку) та знаходилася в стані алкогольного сп`яніння. В помешканні було брудно, розкидані речі. Для виховання та розвитку дітей умови не створені, умови проживання незадовільні (а.с. 21). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 грудня 2022 року у справі № 569/4815/22 мати [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Даним рішенням суду встановлено, що мати [PERSON] з 2019 року перебуває під спостереженням у лікаря-нарколога КП «РОЦПЗН» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. З 16 листопада 2019 року по 26 листопада 2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні в наркологічному відділенні КП «РОЦПЗН» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради № 1649 від 6 липня 2022 року. З 23 квітня 2020 року [PERSON] знаходилася в центрі допомоги залежним людям «Дорога Життя», про що свідчить довідка релігійної організації «Релігійна громада Церква євангельських християн баптистів «Благодать» у Деснянському районі м. Києва. Під час розгляду справи у судовому процесі був заслуханий неповнолітній [PERSON] . Він пояснив, що мама була нормальна, поки не знайшла собі співмешканця, який її порізав та бив, почала пити і в неї «знесло дах», поїхала в Київ. Коли мама була в «запої» його доглядала бабуся, до якої він втік (а.с. 22). Відповідно до інформації Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 10223-912 від 03.03.2023 року встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . 01.03.2023 року спеціалістами Служби було здійснено виїзд за вищевказаною адресою, під час проведення інспектування та обстежено умови проживання [PERSON] , про що складено відповідний акт та відібрано пояснення. У письмових поясненнях на ім`я начальника Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації [PERSON] вказує, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав стосовно синів [PERSON] та [PERSON] , за місцем її проживання відсутні умови для проживання, виховання та розвитку дітей (а.с. 28). Відповідно до вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2020 року у справі 569/18810/19 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Даним вироком суду встановлено, що [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у кімнаті квартири за адресою: [ADDRESS] під час суперечки зі своєю співмешканкою [PERSON] , яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс останній чотири удари руками в обличчя, у результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді багатоуламкових переломів стінок обох гайморових пазух зі зміщенням фрагментів, переломи вилично-лобного, вилично-скроневого швів зліва з помірним зміщенням фрагментів, гемосинус гайморових пазух, гематоми в ділянці обох параорбітальних ділянок, осадження в ділянці лоба, обличчя, які розглядаються в єдиному механізмі виникнення і, у сукупності, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я, а також осаднення рук та ніг, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відразу після цього [PERSON] наніс [PERSON] удар кухонним ножем в ділянку грудної клітки зліва, у результаті чого заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з наявністю колото-різаної рани в 10-му міжребір`ї по лопатковій лінії зліва, яка продовжується в раневий канал, по ходу якого пошкоджено шкіру, підшкірну жирову клітковину, м`язи грудної клітки, наскрізне пошкодження селезінки з пошкодженням діафрагми зліва, ускладнене гемоперитонеумом (скупчення крові в черевній порожнині) та лівобічним пневмогемотораксом (наявність повітря та крові в плевральній порожнині), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. [PERSON] перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади в наслідок вживання алкоголю (а.с. 30). З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2021 року [PERSON] звернувся із заявою до Рівненського міського голови з проханням про повернення йому на проживання, виховання та утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] . У своїй заяві [PERSON] вказав, що відповідно до довідки про звільнення він відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, був звільнений з 28.12.2021 року. Після звільнення вибув за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31). Судом встановлено, що листом Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 18.01.2022 року № 01-19/454 [PERSON] надано рекомендації та роз`яснення щодо порядку повернення йому на виховання дітей (а.с. 33). Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.04.2022 року у справі № 569/4294/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Даною постановою встановлено, що [PERSON] своїми діями за адресою проживання, а саме [ADDRESS] вчинив відносно своєї матері [PERSON] домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюваннях в її сторону нецензурною лайкою (а.с. 34). Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.07.2022 року у справі № 569/7126/22 на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 119 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП та 255 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП. Даною постановою втановлено, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] , вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно своєї матері [PERSON] , потім на сходовій клітці нецензурно лаявся, образливо чіплявся, шарпав за формений одяг до працівника поліції та вчинив злісну непокору законному розпорядженню при виконанні ним службових обов`язків з охорони громадського порядку, а саме не припинив нецензурно лаятись, образливо чіплятись, шарпати за формений одяг поліцейського, погрожував фізичною розправою та намагався вчинити бійку (а.с. 35). З заяви [PERSON] від 24.03.2023 року адресованої начальнику Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради встановлено, що вбачається, що остання просить засідання комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Рівненької міської ради проводити за її відсутності, не заперечує щодо прийняття рішення про позбавлення її батьківських прав стосовно синів [PERSON] та [PERSON] , оскільки не має змоги утримувати та виховувати дітей, не має умов для їх проживання та достатнього розвитку (а.с. 36). Висновком Органу опіки та піклування № 08-830 від 10.04.2023 року встановлено, що питання про виконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх [PERSON] та [PERSON] розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Рівненської міської ради 01.02.2023 року. На засіданні комісії був присутній батько дітей [PERSON] . Мати дітей [PERSON] була відсутня. Комісія прийняла рішення розгляд даного питання перенести на наступне засідання комісії. Службі у справах дітей рекомендовано письмово запросити [PERSON] на чергове засідання комісії з питань захисту прав дитини. Повторно розглядаючи питання про виконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх [PERSON] та [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 29 березня 2023 року було встановлено, що [PERSON] надіслала заяву про розгляд питання за її відсутності, не заперечує щодо прийняття рішення про позбавлення її батьківських прав. На комісії повторно був присутній батько дітей [PERSON] . Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення [PERSON] , комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при Виконавчому комітеті Рівненської міської ради прийняла рішення про звернення Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно дітей [PERSON] та [PERSON] . Також Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно дітей [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Нормами ст.150 СК України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлені обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Згідно з п.п. 2-5 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Пленум Верховного Суду України у п.15, 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Судом встановлено, що відповідач - 1 - [PERSON] після відібрання у неї дітей [PERSON] та [PERSON] не вчинила жодних дій щодо усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дітей, з родиною [PERSON] , в сім`ї якої перебувають діти, не спілкується, дітей не відвідує, матеріально не утримує, не піклується про їх добробут, навчання, фізичний і духовний розвиток, не цікавиться їх життям, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому наявні всі підстави для позбавлення її батьківських прав щодо дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідач - 2 - [PERSON] після відібрання дітей та звільнення його з місць позбавлення волі отримував неодноразові роз`яснення та рекомендації щодо порядку повернення йому на виховання дітей, починаючи з 29.12.2021 року. Крім того, він був присутній на усіх засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Рівненської міської ради, [PERSON] було достеменно відомо про наслідки не усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дітей. Однак, [PERSON] свідомо не вживав реальних заходів щодо усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дітей, що унеможливлює повернення йому дітей. До моменту подання позовної заяви Службою у справах дітей відповідач - 2 - [PERSON] не звертався до суду із заявою про повернення йому на виховання дітей, не надав жодних доказів на спростування вказаних обставин. Відповідач був присутній на усіх судових засіданнях і мав можливість скористатися своїм процесуальним правом щодо подання відповідного клопотання. Він скористався правом надання правничої допомоги. Відповідно до доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 04.07.2023 року [PERSON] має належного державного захисника та отримує правову допомогу. Під час підготовчого судового засідання ні відповідач - 2 - [PERSON] , ні його представник - адвокат Пилипів І.І. не скористалися правом подати належні докази у даній справі. Достеменно знаючи, що діти відібрані, відповідач не брав участі у їх вихованні та утриманні, не спілкувався з ними, не відвідував їх, не намагався налагодити будь-якого зв`язку з ними. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, офіційно не працюють, умови проживання малолітніх дітей незадовільні. Зазначене у своїй сукупності свідчить про винну поведінку батька, оскільки жодних обставин, які перешкоджали б йому виконувати свої обов`язки щодо дітей, суд не встановив. Відповідач, який протягом тривалого часу не надає дітям матеріальної допомоги, не піклується про їхній фізичний та духовний стан, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім життям, навчанням та здоров`ям, не створює умов для їхнього проживання в належних умовах, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дітей, що суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дітей. Однак, сам факт заперечення відповідачем - 2 - [PERSON] позовної заяви про позбавлення його батьківських прав не може бути підставою для відмови в задоволенні позову за відсутності доказів, що інтерес відповідача до дітей є реальним та підтвердженим. Крім того, відповідач не переконав суд у дійсності його намірів брати участь у житті дітей. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Позбавлення відповідачів батьківських прав, на думку суду, буде сприяти захисту інтересів дітей, оскільки дасть змогу збільшити соціальну підтримку дітей з боку держави. За положеннями ст. 169 СК України у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Таким чином, у випадку вчинення дій, що свідчитимуть про зміну ставлення до виховання дітей, відповідачі матимуть змогу звернутися з позовом про поновлення батьківських прав. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ч. 14 п. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав, а тому судові витрати у розмірі 1 073,60 грн. необхідно стягнути з відповідачів на користь держави в рівних частинах, а саме по 536,80 грн. з кожного. На підставі ст.ст. 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved