Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт реєстрації шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] вказує, що 20.03.1940 Дергачівським РВ ЗАГС Харківської області УРСР було зареєстровано шлюб між дідом та бабою заявника - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Про дату укладення шлюбу заявнику відомо зі слів баби, оскільки будь-яких документів на підтвердження цього факту на теперішній час не збереглося. В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] (батько заявника), [INFO] . Інших дітей у [PERSON] та [PERSON] не було. Заявник [PERSON] народився у сім`ї [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . У своїх батьків заявник був єдиним сином, інших дітей, крім нього, батьки не мали. 25.08.1958 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого нотаріусом Зміївської ДНК Майборода О.П., реєстровий № 2039 дід заявника - [PERSON] набув у власність житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 700 кв. метрів. 03.09.1958 місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (колишній буд. 1). У період з липня по вересень 1962 року на ділянці [ADDRESS] дідом та бабою заявника було здійснено будівництво житлового будинку, який згідно з актом про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 23.08.1979, введено в експлуатацію. Усі документи оформлено на ім`я [PERSON] [INFO] дід заявника - [PERSON] помер. Після його смерті за останнім місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] , відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами і земельної ділянки, розташованими за вказаною адресою. Після смерті [PERSON] , його дружина [PERSON] неодноразово зверталася до бюро технічної інвентаризації. Проте, [PERSON] , своїх спадкових прав після смерті чоловіка так і не оформила, хоча спадщину вона фактично прийняла шляхом зареєстрованого місця проживання за однією з ним адресою. У подальшому, проживаючи в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] укладала договори з постачальниками комунальних послуг. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем [PERSON] був її єдиний син [PERSON] (батько заявника), [INFO] , який народився у шлюбі [PERSON] , 1910 р.н. та [PERSON] , 1919 р.н. Батько заявника - [PERSON] , [INFO] , після смерті своєї матері спадщину прийняв, про що подав заяву до Зміївської ДНК, однак, своїх спадкових прав він не оформив. [INFO] батько заявника - [PERSON] , 1941 р.н., помер у себе вдома за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , за останнім місцем його проживання відкрилася спадщина. Оскільки шлюб між батьками заявника було розірвано, а в іншому шлюбі батько заявника не перебував, заявник [PERSON] є єдиним спадкоємцем після свого батька. 01.12.2022 з метою прийняття спадщини після смерті батька заявника, [PERSON] подано до приватного нотаріуса Чугуївського РНО Харківської області Кожушної Л.М. заяву, внаслідок чого було заведено спадкову справу. У подальшому, постановою приватного нотаріуса Чугуївського РНО Харківської області Кожушної Л.М., 12.01.2024 заявнику відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що ним не надано документів на підтвердження факту шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] (померлих діда та баби). Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу. Ухвалою суду від 26.01.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Заявник [PERSON] подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Просив задовольнити заяву та встановити факт реєстрації шлюбу між його дідом та бабою [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Представник заінтересованої особи Дергачівського відділу ДРАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про причини неявки не повідомив. Заяв про відкладення судового розгляду, письмових пояснень з приводу поданої заяви до суду не надходило. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності заінтересованих осіб та їх представників. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, прийшов до висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрацію шлюбу. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, [INFO] народився заявник [PERSON] , батьками якого є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 17.02.1973 (а. с. 13). З копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 11.09.1979 (повторне) вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (а. с. 12)) З копії будинкової книги на будинок [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] , 1910 р.н., [PERSON] , 1919 р.н., [PERSON] , 1941 р.н. були зареєстровані та проживали у зазначеному домоволодінні за свого життя (а. с. 16 - 24). З копії договору купівлі - продажу від 25.08.1958, вбачається, що [PERSON] придбав у [PERSON] будинок по [ADDRESS] (а. с. 14 - 15). Наявною в матеріалах справи технічною документацією підтверджується той факт, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу Зміївської ДНК є в цілому власником домоволодіння на ділянці [ADDRESS] (а. с. 25, 27 - 29). З копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 29.08.1977 вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , 1910 р.н. (а. с. 26). З копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 21.01.2014 вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , 1910 р.н. (а. с. 26). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 18.05.1990 р.н. вбачається, що [PERSON] та [PERSON] розірвали зареєстрований шлюбу (а. с. 41). З копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ 37666200 від 18.06.2014) вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] заведена спадкова справа № 159/2014. Спадкова справа заведена на підставі заяви [PERSON] , 1941 р.н. (а. с. 37, 50 - 61). [INFO] помер [PERSON] , 1941 р.н., що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] (а .с. 38). З копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ 70785157 від 01.12.2022) вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] заведена спадкова справа № 211/2022. Спадкова справа заведена на підставі заяви [PERSON] , 1973 р.н. (а. с. 42). З копії постанови приватного нотаріуса Чугуївського РНО Харківської області Кожушної Л.М. від 12.01.2024 № 17/02-31 вбачається, що заявнику [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що нотаріусу не надано документів на підтвердження факту шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Крім того, як вбачається з вказаної постанови, згідно з відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян та відповіддю Державного архіву Харківської області від 17.10.2023 № 01-45/2804 запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] немає (а. с. 43). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст. ст. 1268 - 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. При зверненні заявника [PERSON] до приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , 1941 р.н., який помер [INFO] на спадкове майно (житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] ) що належало [PERSON] , який помер [INFO] , приватний нотаріус відмовила у зв`язку з відсутністю документів що підтверджують факт реєстрації шлюбу між [PERSON] , 1910 р.н. та [PERSON] , 1914 р.н., що не дає можливості встановити факт родинних відносин між ними як чоловіка та дружини. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що у даній справі встановлення факту не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право. Факт реєстрації шлюбу між [PERSON] , 1910 р.н., який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , підтверджується в своїй сукупності дослідженими під час судового розгляду доказами, в тому числі однаковими прізвищами, місцем мешкання за життя, наявності укладених договорів комунальних послуг. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] . Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки дозволить йому реалізувати права спадкоємця. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved