Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. 15.01.2024 [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років, а саме з 2015 року по день смерті [INFO] . В обґрунтування заяви посилається на те, що у подружжя [PERSON] та [PERSON] не було власних дітей, вони товаришували з її матір`ю, та ставилися до неї, як до власної доньки. 30.07.2001 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла свою квартиру [ADDRESS] заявниці. [PERSON] помер у 2014 році. [PERSON] важко пережила смерть чоловіка, у неї стали прогресувати хвороби (цукровий діабет, тиск, ожиріння), вона потребувала догляду, тому заявниця стала проживати з нею однією сім`єю до дня смерті. Вони вели спільне господарство, разом готували їжу, були пов`язані спільним побутом, заявниця здійснила поховання [PERSON] після її смерті. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, заявниця оформила спадщину на квартиру, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, їй відмовлено, з тих підстав, що заповітом охоплена лише квартира та відсутні докази, що заявниця є спадкоємцем 4 черги відповідно до ст. 1264 ЦК, рекомендовано звернутися до суду. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву, просили її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Суду пояснили, що подружжя [PERSON] не мали власних дітей, перебували у дружніх стосунках із матір`ю заявниці, з якою працювали на цукровому заводі в м. Шепетівці, та ставилися до заявниці як до власної доньки. [PERSON] заповіла заявниці квартиру, вважаючи, що таким чином заповіла все майно. Після смерті чоловіка у неї загострилися захворювання, тому потребувала стороннього догляду. Заявниця разом із чоловіком і двома дітьми у 2015 році переїхали у квартиру [PERSON] , з якою проживали однією сім`єю. Власного житла у них не було, тому облаштували побут у квартирі [PERSON] , яку доглядали. Доводи заінтересованих осіб. Представник заінтересованої особи - Шепетівської міської ради Хмельницької області Григорчук Г.П. подала заяву про розгляд справи у відсутності представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 16.01.2024 суд відкрив окреме провадження в справі, призначив її до розгляду на 15.02.2024, запропонував заявниці забезпечити явку свідків у судове засідання, витребував у нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] . В судовому засіданні представник заявниці заявив клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів про придбання побутової техніки та оплату комунальних послуг за місцем проживання. Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази. Судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала в квартирі [ADDRESS] , яку за життя заповіла [PERSON] . Чоловік [PERSON] , - [PERSON] помер у 2014 році. У подружжя не було власних дітей та близьких родичів. Після смерті чоловіка, хвороби [PERSON] загострилися, вона стала потребувати сторонньої допомоги. У 2015 році [PERSON] , разом з чоловіком та двома дітьми перейшли проживати у квартиру [PERSON] , з якою проживали як одна сім`я. [PERSON] влаштувалася на роботу у поліклініку м. Шепетівки, її чоловік продовжив працювати у с. Судилкові, де сім`я заявниці проживала у будинку її матері до 2015 року, а діти продовжили навчатися в школі с. Судилків, де розпочали навчання, до школи їх підвозив батько. Проживаючи однією сім`єю, за життя [PERSON] придбали побутову техніку, відремонтували балкон та поміняли вхідні двері. [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] прийняла спадщину після її смерті, оскільки проживала разом з померлою без реєстрації місця проживання, проводила догляд за померлою до дня її смерті та здійснила її поховання за власні кошти, а також успадкувала квартиру померлої за заповітом. [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] - [PERSON] встановила надгробний пам`ятник на місці його поховання, здійснює догляд за могилами подружжя, планує встановити надгробний пам`ятник на місці поховання [PERSON] до річниці її смерті, та користується спадковим майном. 15.05.2023 за заявою [PERSON] заведено спадкову справу №63/2023 після смерті [PERSON] та зареєстровано у спадковому реєстрі. Видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] . 09.11.2023 завідувачем Другої шепетівської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують, що вона є спадкоємцем 4 черги відповідно до ст. 1264 ЦК України. Факт спільного проживання заявниці із спадкодавцем з 2015 року і по день її смерті підтверджено в судовому засіданні також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показала, що проживає в квартирі [ADDRESS] на першому поверсі, а заявниця в тому ж під`їзді на п`ятому поверсі. Знала подружжя [PERSON] тривалий час. У 2014 році помер чоловік [PERSON] , вона важко пережила його смерть, замкнулася, хвороби загострилися, не виходила з дому. Заявниця, якій [PERSON] заповіла власну квартиру, з сім`єю перейшла проживати до неї і доглянула її до смерті. Їй відомо, що за життя [PERSON] , вони придбали побутову техніку, поміняли вхідні двері, відремонтували балкон. Знає, що діти заявниці навчаються у с. Судилкові, де проживає бабуся дітей, в школу їх відвозить батько, який працює в селі. Заявниця поховала [PERSON] , доглядає її могилу та могилу її чоловіка, встановила надгробний пам`ятник на місці поховання [PERSON] та до річниці планує поставити пам`ятник на могилі [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показала, що з подружжям [PERSON] працювала на цукровому заводі в м. Шепетівці, разом з ними також працювала матір заявниці. Вона проживає в тому ж будинку, що і заявниця, та проживала [PERSON] , але в сусідньому під`їзді, в квартирі №98 . [PERSON] не мали власних дітей, тому після смерті [PERSON] , який помер 10 років назад, заявниця стала доглядати [PERSON] , разом з чоловіком та дітьми проживали в її квартирі, як одна сім`я. Їй відомо, що за життя [PERSON] , вони придбавали побутову техніку, поміняли вхідні двері, відремонтували балкон. Викладені обставини підтверджуються копіями паспорту заявниці, свідоцтв про смерть [PERSON] , [PERSON] , документами про поховання [PERSON] , державного акту на земельну ділянку, довідками голови ОСББ «Жовтневе», копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , іншими матеріалами справи. Застосовані норми права. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1264 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.. Відповідно до ч. 2 ст. 3, ст. 4 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї», членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Мотиви та висновки суду. Судом встановлено, що заявниця з 2015 року до часу відкриття спадщини - дня смерті [PERSON] проживала з нею однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Обставини проживання заявниці [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказами, а саме: показаннями свідків та письмовими документами. Отже суд дійшов висновку, що заявниця [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] понад п`ять років на час відкриття спадщини з 2015 року по день смерті [INFO] [PERSON] , здійснювала за нею догляд, вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, спільно витрачали кошти на придбання продуктів харчування, побутової техніки, поточний ремонт, оплату комунальних платежів тощо. За життя [PERSON] заповіла заявниці власну квартиру. До складу спадкової маси входить також земельна ділянка, яка не охоплена заповітом. За відсутності спадкоємців 1-3 черг за законом, як спадкоємець четвертої черги за законом [PERSON] має право на спадкування майна [PERSON] , не охоплене заповітом, як спадкоємець четвертої черги. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Заслухавши пояснення заявниці, її представника [PERSON] , свідків, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення даного факту породить для заявника юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження цього факту не існує. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved