Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач ТОВ «Бізнес позика» звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором № 454805-КС-003 про надання кредиту від 26 листопада 2022 року в розмірі 48381,52 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 15000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 31131,52 грн; суми прострочених платежів за комісією - 2250,00 грн.; стягнути судові витрати у розмірі 2147,20 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що 26 листопада 2022 року між сторонами укладено договір про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 листопада 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06 грудня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 23 січня 2024 року. Витребувано у АТ «Райффайзен Банк» інформацію чи випускалась банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 26 листопада 2022 року по 02 листопада 2023 року, включно. 25 грудня 2023 року до суду надійшов лист від АТ «Райффайзен Банк», в якому зазначають, що банківська картка № [NUMBER] не імітована АТ «Райффайзен Банк». Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію чи випускалась банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 26 листопада 2022 року по 02 листопада 2023 року, включно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутності представника. Просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання, призначені на 23 січня 2024 року та 27 лютого 2024 року не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на позов. 26 лютого 2024 року на адресу суду надійшло клопотання [PERSON] , в якому просить надати можливість ознайомитися з матеріалами справи та копії матеріалів справи надіслати на адресу листування. Також, 26 лютого 2024 року відповідач надіслав на електронну адресу клопотання, в якому просить перенести розгляд справи, надати матеріали справи для ознайомлення та копію матеріалів справи надіслати на адресу листування. Зважаючи на те, що відповідач будучи достеменно обізнаний про порушене щодо нього провадження, яке перебуває на розгляді в суді з листопада 2023 року не вчинив жодних дій задля отримання позовної заяви й додатків до неї та ознайомлення з матеріалами справи, про що неодноразово клопотав у письмових клопотаннях, та наголошував, що не має можливості надати відзив. Суд вважає дані дії відповідача зловживанням, штучним ухиленням від розгляду справи та намаганням затягнути розгляд справи на більш тривалий термін. На підставі дослідженої процесуальної поведінки відповідача, суд вважає що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки відсутні докази поважності неявки в судове засідання. Будучи обізнаним про наявне провадження, що перебуває в суді з листопада 2023 року відповідач не скористався правом ознайомитися з матеріалами справи. Окрім того, суд зазначає, що позивач при зверненні до суду з позовом надсилав на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача копію позовної заяви з доданими до неї додатками, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Крім того, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З огляду на тривалість судового розгляду, справа перебуває на розгляді в суді з листопада 2023 року, з метою недопущення порушення ст. 6 Конвенції, щодо розумного строку розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача [PERSON] , який належним чином сповіщений про розгляд справи, проте не виявив бажання прийняти участь у розгляді справи. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами. Судом встановлено, що 26 листопада 2022 року між [PERSON] та ТОВ «Бізнес Позика» укладено Договір про надання кредиту № 454805-КС-003 в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 14-18). Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 454805-КС-003 від 26 листопада 2022 року (а.с. 24-25). Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 15000,00 грн, строком на 16 тижні, тобто до 18 березня 2023 року, стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,0000000, фіксована, знижена процентна ставка - 1,16103334, фіксована. Комісія за надання кредиту - 2250,00 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 31520,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та переказав відповідачу грошові кошти в розмірі 15000,00 грн картковий рахунок № [NUMBER] , вказаний позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінет (а.с. 32). Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» № 20.01.0.0.0/7-240213/47712 банківська картка № [NUMBER] відкрита на ім`я [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ). Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] станом на 03 листопада 2023 року становить 48381,52 грн, з яких: 15000,00 грн - заборгованість за кредитом; 31131,52 грн - заборгованість за відсотками; 2250,00 грн - заборгованість по комісії. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до частини першої ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» в загальному обсязі 48381,52 грн. Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 605/196/16-ц, які згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин. Кредитний договір, укладений між сторонами, відповідачем не оспорюється, недійсним у судовому порядку не визнавався. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості є правомірними та обґрунтованими. Від відповідача заперечень щодо розміру заборгованості не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі2147, 20 грн.

Outcome: approved