Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Обгрунтовуючи заяву [PERSON] , посилається на те, що у вересні 2012 року познайомилась з [PERSON] . З моменту їхнього знайомства між ними зав`язалися тісні, дружні стосунки, які в подальшому переросли у дошлюбні відносини, стали частіше зустрічатись, проводити разом вільний час, відвідувати культурно-освітні та розважальні заклади, стали більше пізнавати один одного та в березні 2013, не перебуваючи в інших, зареєстрованих шлюбних відносинах стали проживати разом, як чоловік та дружина у квартирі позивачки, за адресою: [ADDRESS] . У вересні 2015, після смерті дядька [PERSON] - [PERSON] , який проживав та був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , позивачка разом зі своїм цивільним чоловіком переїхала проживати до нього в зазначену вище квартиру, де разом з ними разом проживали і його мати [PERSON] , яка померла [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке скаладається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємців першої-третьої черги немає. У строки встановлені законодавством, а саме 08.02.2023 року, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. із заявою про прийняття спадщини та видачі їй свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті її цивільного чоловіка [PERSON] 08.02.2022 року постановою приватного нотаріуса КМНО Лазарєвої Л.І., вих. №44/02-14, [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, та роз`яснено, що вона належить до четвертої черги спадкування за законом та для вирішення питання спадщини рекомендовано звернутися до суду. Окрім позивачки, із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її цивільного чоловіка звернувся відповідач - [PERSON] . Отже, позивачка, як особа, що проживала зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме з березня 2013 року по 29.12.2022 року відповідно до ст. 1264 ЦК України, віднесена до спадкоємців четвертої черги спадкування, а встановлення даного юридичного факту позивачці потрібно для прийняття спадщини після померлого [INFO] її цивільного чоловіка [PERSON] . З урахуванням заяви про збільшення вимог позову просила суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] разом із [PERSON] , [INFO] однією сім`єю з березня 2013 року по день смерті останнього - [INFO] . Визнати за нею право власності на вказану вище квартиру в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 дану справу передано на розгляд головуючому-судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.10.2023 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 06.11.2023 року на адресу суду від позивача на виконання ухвали суду від 18.10.2023 надійшла нова редакція позовної заяви. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.11.2023 відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження, призначено її підготовчий розгляд. 05.12.2023 року позивачкою до суду подано письмове клопотання про залучення доказів до справи. 29.11.2023 року на адресу суду від приватного ноатріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. надійшла засвідчена копія спадкової справи №04/2023 після померлого [PERSON] , [INFO] . 21.12.2023 ухвалою, що занесена до протоколу судового засідання суд ухвалив задовольнити клопотання та замінити неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] . Ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання 25.01.2024 суд ухвалив закрити підготовче засідання і призначити справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки підтримав викладені обставини у позові та просив задовольнити його повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені до нього позовні вимоги визнає. Приватний нотаріус КМНО Лазарєва Л.І. в судове засідання не з"явилася, в своїй заяві просить проводити розгляд справи без її участі. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи на підставі наявних в ній доказів без участі відповідача, що належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Як зазначив у судовому засіданні представник позивача з березня 2013 року до 29 грудня 2022 року позивачка та [PERSON] почали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у квартирі його дядька [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . З ними також проживала разом його мати [PERSON] . [INFO] померла матір [PERSON] - [PERSON] . У 2016 року [PERSON] та [PERSON] було придбано автомобіль DAEWOO LANOS д.н.з [NUMBER] , право розпорядження на який було надано на підставі довіреності його власником [PERSON] - [PERSON] . 28.11.2019 року у зв`язку із закінченням строку дії довіреності на розпорядження вищевказаним автомобілем, [PERSON] , переоформив даний транспортний засіб на ім`я [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 05.01.2023 року видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №400. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до законодавства України, позивачкою продовж шести місяців з моменту смерті спадкодавця подано заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні документи, які підтверджують родинні стосунки заявниці зі спадкодавцем. Таким чином, враховуючи те, що позивачка прийняла спадщину, однак не має можливості оформити її в установленому законом порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у неї відсутні документи, що підтверджують факт спільного проживання однією родиною з померлим, позивачка вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. На підтвердження доказів ведення спільного господарства та спільної участі в облаштуванні та благоустрою квартири [PERSON] та [PERSON] є: - Договір купівлі-продажу №235-78 від 19.05.2020 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] про купівлю металопластикової конструкції з профілю REHAU, постановка і установка товару здійснена з 25.05.2020 року по 30.05.2020 року; Додаток 1 до Договору №238-78 від 19.05.2020 р.; Акт прийому-передачі до Договору №235-78 від 19.05.2020 року в якому ФОП [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник), склали цей акт 26.05.2020 року про те, що виконавець у повному обсязі виконав, а замовник прийняв наступні роботи: виготвлення, доставка, монтаж металопластикових вікон 3 шт. на загальну суму 27 400 грн., пунктом доставки комплектуючих та адресою виконання робіт є: [ADDRESS] ; Договір купівлі-продажу №235-184 від 12.08.2019 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] про купівлю металопластикової конструкції з профілю REHAU, постановка і установка товару здійснена з 20.08.2019 року по 26.08.2019 року; Додаток 1 до Договору №235-184 від 12.08.2019 р.; Акт прийому-передачі до Договору №235-184 від 12.08.2019 року в якому ФОП [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник), склали цей акт 24.08.2019 року про те, що виконавець у повному обсязі виконав, а замовник прийняв наступні роботи: виготвлення, доставка, монтаж металопластикового балкону на загальну суму 15 700 грн., пунктом доставки комплектуючих та адресою виконання робіт є: [ADDRESS] ; квитанція до прибуткового касового ордера від 26.05.2020 р. на підставі Договору №235-78 на суму 8 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордера від 19.05.2020 р. на підставі Договору №235-78 на суму 19 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордера №174 від 12.08.2019 р. на підставі Договору №235-184 на суму 11 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордера №198 від 24.08.2019 р. на підставі Договору №235-184 на суму 4 700 грн. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Аналіз наведеної норми права вказує, що для визначення статусу сім`ї необхідно встановити три складові компоненти: особи спільно проживали; ці особи пов`язані спільним побутом; ці особи мають взаємні права та обов`язки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки». Постійне проживання позивачки однією сім`єю з [PERSON] з 2013 року по день смерті останнього також підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що з 2015 року по грудень 2022 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. У період спільного проживання вони вели спільне господарство, разом робили ремонт квартири у якій проживали, купували речі, продукти, разом купили авто. Як зазначив свідок [PERSON] він, його дружина, позивачка та її цивільний чоловік - [PERSON] деякий час жили в одній квартирі, позивачка проживала з ним спільно до самої смерті, а також займалась його похованням. Свідок [PERSON] , який являється сусідом [PERSON] , зазначив, що дружив з останнім, навчався з ним разом в школі. Із позивачкою [PERSON] почав спільно проживати однією сім`єю, купували речі, предмети побуту, техніку, робили ремонт. Перед смертю [PERSON] був у лікарні, позивачка була біля нього, він помер у лікарні і позивачка повідомила його про смерть цивільного чоловіка. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається із матеріалів спадкової справи направлених до суду приватним нотаріусом КМНО Лазарєвою Л.І. позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлого цивільного чоловіка. Проте у зв`язку з неможливістю встановити родинні зв`язки між позивачкою та померлим [PERSON] , видати свідоцтво про право на спадщину за законом не вбачається можливим. Крім того до приватного нотаріуса КМНО Лазарєвої Л.І. звернувся відповідач [PERSON] із заявою про те, що приймає спадкове майно, що залишилося після смерті його дядька [PERSON] . Постановою нотаріуса від 08.06.2023 року відмовлено відповідачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дядька, оскільки ним не подано документів які б підтверджували родинні стосунки із спадкодавцем. Відповідно до заяви відповідача поданої до канцелярії суду 23.01.2024 року заявлені позивачкою вимоги він визнає. Належним чином оцінивши надані докази та встановивши обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, зокрема, що з 2013 року позивачка та [PERSON] по день смерті останнього мешкали разом, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, їм були притаманні взаємовідносини членів сім`ї, суд дійшов висновку про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю [PERSON] разом із [PERSON] з березня 2013 року по день смерті останнього - [INFO] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивачки про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , суд приходить до висновку, що дана вимога є передчасною та не підлягає до задоволення, оскільки позивачка після набрання законної сили даного рішення суду має право звернутись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку визначеному ЦК України та Законом України «Про нотаріат», а тому в цій частині, позов задоволенню не підлягає. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial