Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 04 травня 2019 року. Мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. З листопада 2023 року між ними склалися неприязні стосунки, вони перестали спільно турбуватися про сім`ю та вести спільне господарство, почали проживати окремо. На даний момент сім`я існує лише формально, а тому подальше спільне життя подружжя є неможливим. На даний час вона не може подати позов про розірвання шлюбу, так як їх спільний дитині не виповнився рік, а тому просить суд встановити режим окремого проживання між нею та [PERSON] , з яким вона перебуває у шлюбі, який зареєстровано Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 04 травня 2019 року, актовий запис № 340. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2023 року було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, обґрунтувавши їх доводами, викладеними у позовній заяві. Пояснила, що на даний час між нею та її чоловіком напружені стосунки, вони не проживають разом, фактично жодних сімейних відносин між нею та її чоловіком немає, а звернутися з позовом про розірвання шлюбу вона не має можливості, оскільки молодшій дитині ще не виповнився один рік. Просить задовольнити заявлені позовні вимоги. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в повному обсязі. Не бажає в подальшому сумісно проживати з позивачкою та не заперечує проти встановлення режиму окремого проживання між ним та його дружиною. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено\~під час\~розгляду справи\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] зареєстрували шлюб\~04\~травня 2019\~року уКременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] », чоловіка « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 04 травня 2019 року (а.с.4). Сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.\~119\~Сімейного кодексу\~України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. У відповідності до ст.\~120\~Сімейного кодексу\~України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні положень статей 119, 120\~СК України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку ст.\~119\~СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань. Аналізуючи зміст диспозиції ст. 119 Сімейного кодексу України, суд вважає, що для встановлення для подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям. Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків. Згідно з ст.\~206\~ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, беручи до уваги, що з часу фактичного припинення спільного проживання сторін і на час розгляду справи судом сторони не поновили спільного проживання, позивачка наполягає на встановленні режиму окремого проживання подружжя, а відповідач не заперечує проти цього, суд вбачає підстави для встановлення режиму окремого проживання подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.\~119\~Сімейного кодексу\~України режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Сімейний кодекс\~України не обмежує час, протягом якого може тривати режим окремого проживання, а тому цей термін не підлягає визначенню й рішенням суду. За умов виправлення стану сімейних стосунків, вказаний режим проживання також може бути припинений. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову, тому з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 гривень на користь позивачки.

Outcome: approved