Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

04.12.2023 позивачка [PERSON] звернулась до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] , який на даний час досяг повнолітнього віку і продовжує навчання на 3 театральному курсі денного відділення Вінницького фахового колежу мистецтв ім. М.Д. Леонтовича. Позивачка вказує, що син потребує матеріального утримання від батька на час навчання, так як він не має можливості працювати задля свого забезпечення через денну форму навчання. А позивачці важко одноосібно утримувати сина на час навчання і забезпечувати пов`язані з цим потреби та витрати, зокрема: витрати на одяг, взуття, проживання, харчування, поповнення мобільного зв`язку, проїзд в транспортні та інше. А також враховуючи ситуацію під час повномасштабної війни зросли ціни на товари повсякденного вжитку, позивачка не спроможна самотужки без допомоги відповідача забезпечувати потреби сина на час його навчання. Просить суд ухвалити рішення, котрим стягувати із [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку до досягнення сином 23-ох років, за умови, що він буде продовжувати навчання. 07.02.2024 відповідач [PERSON] , подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що його син навчається за державний кошт, оскільки [PERSON] є учасником бойових дій. Він також вважає, що аліменти повинні сплачуватись обома батьками. Наголошує, що дитина користується пільгами відповідача учасника бойових дій, та вважає позовну заяву безпідставною, необгрунтованою та незаконною (а.с. 65) 06.02.2024 представник відповідача адвокат Шибінський О.В. подав клопотання про зупинення провадження у вказаній справі, мотивуючи це тим, що у провадженні Літинського районного суду Вінницької області перебуває справа № 137/43/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення запису батька з актового запису про народження дитини. Таким чином просив зупинити провадження у справі про стягнення аліментів, до моменту вирішення спору у справі про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини (а.с. 55). 26.02.2024 у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, оскільки згідно ч. 2 ст. 252 ЦПК України, не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною (а.с. 68). У судовому засіданні 29.02.2024 позивачка [PERSON] просила задовольнити позов, пояснюючи, що її син потребує аліментів і необхідні кошти на його навчання, оскільки витрати на навчання здійснюються регулярно. Вона вказала, що відповідач зобов`язаний платити кошти на утримання. Крім того, вона зазначила, що їх спільний син навчається та отримує стипендію, приблизно у розмірі 1400,00 гривень, але вона пояснила, що син поступив на бюджетну форму навчання не через статус (пільги) батька, а за результатами іспитів, котрі сам склав. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився. Натомість представник відповідача - адвокат Шибінський О.В., у судовому засіданні повідомив, що він підтримує позицію свого довірителя. Він обгрунтував свою позицію у відзиві щодо законності поданої позовної заяви, а також висловив бажання вказати, що позивачкою не були подані докази, які підтверджують витрати на утримання сина. З цих причин він заперечив проти вказаного позову. Представник також просив врахувати, що у відповідача на утриманні знаходиться ще одна дитина, тому він не може платити аліменти у розмірі 1/6 частки доходу, як він раніше платив. Також зауважив, що обов`язок утримувати дитину лежить на обох батьках. Відтак просив відмовити у задоволенні позову з цих підстав. Третя особа [PERSON] до судового засідання з`явився. В матеріалах справи наявна заява-пояснення, відповідно до якої останній просить розгляд справи проводити у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. (а.с. 25-26). Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, 09.04.2012 рішенням Літинського районного суду Вінницької області (а.с. 9) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 10) батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади (а.с. 13), [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 286 від 06.11.2023 (а.с. 14) [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . 13.06.2016 Апеляційним судом Вінницької області ухвалено рішенням яким вирішено: стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 / 6 частини всіх видів доходу, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 / 6 частини всіх видів доходу, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-16). Згідно довідки за № 727 від 06.11.2023 (а.с. 17) [PERSON] являється студентом 3 театрального курсу денного відділення Вінницького фахового коледжу мистецтв ім. М.Д. Леонтовича. В коледжі навчається з 01.09.2021, термін закінчення закладу освіти 30.06.2025. Відповідно до довідки від 07.07.2014 (а.с. 54) майор міліції [PERSON] перебував з 07.06.2014 по 07.07.2014 у відряджені в ГУМВС України в Харківській області з подальшою дислокацією у місяцях проведення АТО де приймав участь у проведенні антитерористичної операції. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дітей присуджуються у частці від заробітку (доходу) їх матері, батька або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини, яка продовжує навчання, є підставою для задоволення позову. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, фізично здоровий, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 16 зв.). Натомість сторою відповідача не зазначено, що [PERSON] не працевлаштований чи немає доходу. Щодо твердження сторони відповідача, що позивачем не надано доказів понесення витрат, то законодавством покладається на батьків обов`язок утримання дітей, які навчаються після досягнення повноліття. З іншого боку, якщо відповідач оскаржує ухвалу про відкриття провадження або оспорює батьківство після досягнення сином повноліття, це може створювати враження, що він намагається уникнути обов`язку сплати аліментів, замість захисту своїх прав. Важливо враховувати всі сторони справи з урахуванням інтересів дитини та обов`язків батьків. Хоча відповідач посилається на власні пільги, однак дане твердження не підтверджено належними доказами та спростовано позивачкою у судовому засіданні. Крім того, відповідач не вказує, чи поширюються на [PERSON] (як сина учасника бойових дій) пільги при користуванні транспортом, купівлі одягу, канцелярських товарів, навчальної літератури та іншого необхідного для навчання. Суд погоджується з твердженням позивачки, викладеним у позовній заяві, про те, що на території України проводяться бойові дії, а також про підвищення цін на повсякденні товари. Це є загальновідомим фактом, який не потребує додаткового доказування. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує факт навчання дитини, відсутність відомостей про перебування на утриманні відповідача непрацездатної дружини, батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити у частці від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову (04.12.2023) і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Також, суд зазначає, що право на отримання аліментів припиняється у разі припинення навчання. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення до негайного виконання у частині стягнення розміру аліментів за один місяць. Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved