Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Виклад позиції заявника. 07.09.2023 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання громадянина недієздатним та призначення опікуна, мотивуючи її тим, що його синові, [PERSON] , [INFO] , згідно висновку медико соціальних (експертних) комісій Міністерства охорони здоров`я України довідка серії 12 АААА №584845 від 20.06.2017 року, при первинному огляді, безтерміново з 27.05.2017 року присвоєна друга група інвалідності по причині інвалідності з дитинства та призначена пенсія в сумі 1452,00 грн. (посвідчення № 99 від 04.04.2018 року). Вадим потребує постійного, стороннього догляду та допомоги. Через хворобу він не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує опіки. Заяви, клопотання учасників справи 08.11.2023 року на адресу суду від представника заявника, адвоката Примакової В.В., надійшло клопотання про призначення експертизи та заява про розгляд клопотання у її відсутність. 08.11.2023 року від представника заінтересованої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд клопотання про призначення експертизи у її відсутність. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 08.09.2023 року прийнято вище вказану заяву до розгляду та відкрито окреме провадження по справі. Ухвалою судді від 11.10.2023 року змінено визначених присяжних на інших, шляхом автоматичного визначення. Ухвалою суду від 08.11.2023 року клопотання представника заявника про призначення у справі судово-психіатричної експертизи задоволено. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено. Ухвалою судді від 17.01.2024 року провадження у справі поновлено. У судовому засіданні представник заявника, адвокат Примакова В.В. заяву підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити. 14.02.2024 року на адресу суду від представника заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує щодо задоволення зави. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 544845, виданої Міністерством охорони здоров`я України, [PERSON] має другу групу інвалідності з 27.05.2017 року інвалідність з дитинства (а.с.6) [PERSON] народився [INFO] в с. Кірово, Немирівського району Вінницької області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11) Відповідно до висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Немирівської міської ради від 19 вересня 2023 року № 321 про доцільність призначення гр. [PERSON] опікуном над сином [PERSON] , опікунська рада визнає за доцільним звернутися до суду з позовом про визнання/не визнання [PERSON] недієздатною особою та в разі визнання [PERSON] недієздатною особою призначити опікуном [PERSON] . Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 369 від 07.12.2023 року, [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості помірного ступеня, значні відхилення у поведінці, які потребують особливої уваги і лікування (F71.1). [PERSON] не може усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. [PERSON] потребує опіки. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до вимог частини третьої статті 296 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Частиною 1 статті 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого, психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або ) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦПК України питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із врахуванням стану її здоров`я. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів ( ч. 1 ст. 89 ЦПК України ). Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України ). Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6, ч. 7 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 ЦК України опіка встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки, або за місцем проживання опікуна. Частиною 1 та ч. 4 ст. 63 ЦК України передбачено, що опікуна призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати по провадженню справи про визнання громадянина недієздатним відносяться на рахунок держави. При цьому суд враховує, що відповідно до вимог ч. 6, 7ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Висновки суду Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги заявника про визнання недієздатним громадянина [PERSON] , [INFO] та про призначення йому [PERSON] опікуном, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, знайшли своє підтвердження, оскільки [PERSON] , відповідно до висновку судово-психіатричного експерта не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved