Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 жовтня 2019 року між сторонами у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану було зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] та зроблено відповідний запис за № 2145. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що тривалий час подружжя проживає окремо, перестали вести спільне господарство. Фактично сім`я припинила своє існування. Проти примирення позивач категорично заперечує. Ухвалою судді від 26 грудня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/25151/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, у ньому наведених. Додатково суду пояснив, що вони з відповідачкою не проживають разом близько 6 місяців, спільних дітей у них немає, однак відповідачка відмовляється в добровільному порядку розірвати шлюб. Відповідачка [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 жовтня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, сторони 12 жовтня 2019 року зареєстрували шлюб про що Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, складено відповідний актовий запис за № 2145. Від цього шлюбу дітей у подружжя немає. Судом встановлено, що між сторонами погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечила щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved