Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання недійсним ордеру на житлову площу в гуртожитку від 19.12.2019 № 76 виданий [PERSON] на кімнату [ADDRESS] та визнати відповідача таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач на даний час працює в КП «Киїпастранс» на посаді водія автобусного парку № 5. 19.12.2019р. відповідач подав до Служби утримання рухомого складу та траснпортної інфраструктури заяву про видачу йому ордера на кімнату [ADDRESS] , який знаходиться на балансі вказного відокремленого підзрозділу КП «Київпастранс». Цього ж дня, відповідач отримав ордер на вказану кімнату в гуртожитку. 27.12.2019р. СУРС та ТІ в особі [PERSON] уклав з відповідачем договір № 4/230 найму житлового приміщення в гуртожитку відповідно до розділу 1 якого наймодавець надав наймачу в користування житлове приміщення - кімнату [ADDRESS] загальною площею 18,6 кв.м. У грудні 2019р., згідно акту приймання-передачі майна кімнати та іншого івентарю, передано, а відповідач прийняв вказану кімнату без наявного в ній майна. Актом проведення перевірки видачі ордерів, виданих у 2019-2020 роках від 28.06.2023р. встановлено факт порушення вимог чинного законодавства під час видачі відповідачу ордеру від 19.12.2019 № 76. Отже, ордер на вселення [PERSON] в гуртожиток видано без належних на те підстав, внаслідок неправомірних дій службових осіб КП «Київпастранс».Просить позов задовольнити. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 26.07.2023р. позовну заяву КП «Київпастранс» направлено до Святошинського районного суду м.Києва за підсудністю. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2023р. відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 30.01.2024р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач та його представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Представник відповідача надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що 19.12.2019р. [PERSON] видано відокремленим підрозділом Службою утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури ордер № 76 на житлову площу в гуртожитку по [ADDRESS] . Ордер видано на основі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету АП-5 КП «Київпастранс». Також, було укладено договір найму вказаного приміщення. Отже, обставини, що покладені в основу позову про визнання ордеру недійсним є надуманими та не підтверджуються належними доказами. Також, вказує, що вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Представник КП «Київпастранс» надав відповідь на відзив в якому вказав, що відповідач залишає поза увагою той факт, що у 2015р. відповідачем уже було приватизовано кімнату [ADDRESS] . За логікою відповідач пропрацювавши на одному підприємстві весь свій працездатний вік може поступово отримувати у власність чи користування весь гуртожиток та розпоряджатись ним на власний розсуд. Проживання в гуртожитку, є лише однією з підстав для взяття особи на облік відповідними органами, як такої, що потребує поліпшення житлових умов, при цьому отримання житла у такому випадку здійснюється за рахунок державного та громадського житлового фонду в порядку черговості, а факт перебування відповідача на такому обліку жодним чином не зобов`язує позивача збільшувати йому житлову площу в гуртожитку. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 19.12.2019р. [PERSON] звернувся із заявою до в.о. начальника служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури [PERSON] в якій просив видати ордер на кімнату [ADDRESS] /а.с.11/. 19.12.2019р. відповідач отримав ордер [ADDRESS] , розміром 18,6 кв.м/а.с.12/. 27.12.2019р. між КП «Київпастранс» та [PERSON] було укладено договір 4/230 найму житлового приміщення у гуртожитку/а.с.13-14/. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору наймодавець надає наймачеві у користування житлове приміщення - кімнату [ADDRESS] , загальною площею 18,6 кв.м. Відповідно до акту приймання-передачі підприємство в особі завідувача гуртожитку [PERSON] , передав відповідачу, а мешканець гуртожитку [PERSON] прийняв кімнату № 230/а.с. 15/. 12.06.2023р. № 053/01-2531 в.о. начальника відокремленого підрозділу Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури на адресу КП «Київпастранс» надійшло повідомлення, що під час перевірки було встановлено використання житлових кімнат, зокреса 230 сторонніми особами. Також було виявлено, що матеріали житлових справ по кімнатам (№ 230) не місять документів, які у відповідності до вимог чинного законодавства, є підставою для видачі ордера, а саме спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету та заяв до профспілкового органу, які б стали підставою для прийняття відповідних рішень/а.с.17/. З листа № 1/кп від 15.06.2023р. Первинної профспілкової організації КП «Київпастранс» вбачається, що заява від [PERSON] про видачу ордеру до профспілкового комітету не надходила, а відтак спільне рішення про видачу такого ордера не прималося/а.с.19/. Відповідно до акту проведення перевірки видачі ордерів виданих у 2019-2020р. від 28.06.2023р. встановлено порушення вимог чинного законодавства, а саме відсутність підстав для видачі наступних ордерів, а саме від 19.12.2019 № 76 виданий [PERSON] на житлову площу в гуртожитку по [ADDRESS] /а.с.20-22/. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що [PERSON] має у праві власності кімнату [ADDRESS] /а.с.23/ . Відповідно до акту перевірки відповідності фактичного проживання осіб від 23.09.2021р. , згідно ордеру № 76 від 19.12.2019р., кімната № 230 надана в користування [PERSON] , який фактично в даній кімнаті не проживає/а.с.25/. Відповідно до акту перевірки відповідності фактичного проживання осіб від 25.05.2023р. , згідно ордеру № 76 від 19.12.2019р., кімната № 230 надана в користування [PERSON] , який є дійсно працівником КП «Київпастранс», фактично проживає інша особа - [PERSON] /а.с.26/. За відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА [PERSON] зареєстрвоаний за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки КП «Київпастранс» [PERSON] , 1966 р.н. зареєстрвоаний та проживає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] з 19.12.2019р. і по теперішній час. За спожиті комунальні послуги сплачує вчасно та в повному обсязі, заборгованості немає. V. Норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно приписів ч. 1 ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами відомостей, що не відповідають дійсності, про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. З огляду на вищевказане, дійсність виданого ордеру презюмується законодавством, а тому він є дійсним, крім випадків, коли його недійсність встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідно ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради. Статтею 128 ЖК України порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Жила площа у спеціальних гуртожитках для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, надається в порядку, що визначається відповідними органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. П. 1 примірного положення про користування гуртожитками затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06. 2018 р. № 498 визначає порядок користування гуртожитками: жилою площею, жилими та іншими приміщеннями в них. Дія цього Положення поширюється на всі гуртожитки незалежно від форми власності. Відповідно до п. 4-6 вказаного Положення для одержання в користування жилої площі в гуртожитку особа подає заяву на ім`я керівника підприємства, установи, організації, органу місцевого самоврядування. Повнолітні члени сім`ї особи, які бажають вселитися в жиле приміщення разом з нею, дають письмову згоду на проживання в зазначеному приміщенні. Адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання особі жилої площі в гуртожитку. У рішенні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові особи, якій надається жила площа в гуртожитку, склад сім`ї та адреса гуртожитку, в якому надається жила площа. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає особі ордер за формою згідно з додатком, який є єдиним документом, що підтверджує право вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Під час одержання ордера пред`являються документи, що посвідчують особу наймача та всіх членів сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, - свідоцтва про народження), включених до ордера. Ордер зберігається у особи, яка вселяється на жилу площу в гуртожитку, протягом усього строку її проживання у гуртожитку. Пунктом 7 Примірного положення про користування гуртожитками затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 20.06. 2018 р. № 498 - користування жилою площею здійснюється: у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера. Аналізуючи вказані норми, єдиною підставою для видачі ордеру на вселення в гуртожиток є рішення адміністрації підприємства. Участь профспілкового комітету при прийнятті такого рішення не є обов`язковою. Особа, яка бажає вселення до гуртожитку, не зобов`язана звертатись до профспілкової організації із заявою щодо клопотання перед адміністрацією підприємства про надання житла в гуртожитку. Представник позивача вказує у позовній заяві, що ордер на жиле приміщення визнається судом недійсним зокрема у випадку, коли при вирішені питання про надання жилого приміщення мали місце : неправомірні дії службових осіб, було порушено порядок та умови їх надання і такий позов заявлений до суду не пізніше трьох років з дня видачі ордера. В матеріалах справи відсутні докази щодо неправомірності дій службових осіб щодо видачі ордеру відповідачу. Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника позивача, що актом перевірки видачі у 2019 -2020 роках від 28.06.2023р. встановлено факт порушення вимог чинного законодавства під час видачі відповідачу ордеру від 19.12.2019 № 76 . Оскільки, відповідальність за доцільність надання кімнат у гуртожитках працівникам та правомірність прийняття рішень в односторонньому порядку адміністрацією покладена на відповідні структурні підрозділи КП «Київпастранс» разом із зберіганням документів таких рішень. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що ордер відповідачу було видано правомірно, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним. Також, позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування кімнатою гуртожитку. У той же час, відповідно чинного ЖК, правовим наслідком визнання недійсним ордеру з підстав, передбачених ст. 59 ЖК України, є виселення особи в порядку і на підставі ст. 117 ЖК України. Відповідно до ст. 117 ЖК України у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення. З урахуванням викладеного, позивачем обрано неналежний спосіб відновлення порушеного права. Щодо застосування позовної давності, заявлено представником відповідача слід вказати наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 59 ЖК України вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його Видачі. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Враховуючи, викладене суд приходить до висновку, що оскільки позов КП «Київпастранс» не підлягає задоволенню з підстав його необгрунтованості, строк позовної давності в даному випадку не може бути застований. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed