Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернулось до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 618739633 від 10.06.2020 року в розмірі 37 587,89 та судові витрати у розмірі 2684 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.06.2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 618739633, відповідно до умов якої Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується в поряду та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «Альфа банк») на Акціонерне товариство «Сенс банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк»), внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши Позичальнику кредит. Однак Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 має заборгованість за Кредитним договором у розмірі 37 587,89 грн. Станом на день подання позову відповідач продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за Договором, чим порушує законні права та інтереси позивача, відтак останній змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.12.2023 року до суду засобами поштового зв`язку від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову. У своїх запереченнях відповідач вказує, що відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» застосування штрафу та пені за одне й те саме порушення споживачем зобов`язання за договором про споживчий кредит заборонено. Водночас відповідно до паспорту споживчого кредиту наслідками прострочення виконання зобов?язання/невиконання зобов?язання споживачем є як штраф, так і пеня, що є прямим порушенням законодавства, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов?язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов?язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Указом Президента України від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, тож відповідач, як споживач звільняється від сплати неустойки за договором. Окрім того, позивач не врахував, що відповідач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 17 березня 2023 року. Саме через ці обставини, а саме необхідність покинути місце свого проживання, втрату роботи та інші важкі життєві обставини, спричинені воєнними діями, відповідач не міг вчасно вносити платежі за договором. У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У своїй заяві зазначив про підтримання позовних вимог у повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив у позові відмовити, оскільки розмір заборгованості позивачем значно завищений. Разом з цим пояснив, що не сплачував заборгованість за кредитом, оскільки знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Суд, вислухавши заперечення відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 10.06.2020 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 618739633. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентну ставку за користування Кредитною лінією для торгових операцій пропоновано встановити у розмірі 35,99 % річних та/або операцій зняття готівки у розмірі 35,99 % річних. Тип процентної ставки - фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію [PERSON] на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». 10.06.2020 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] підписано анкету-заяву про акцент Публічної пропозиції АТ «Альфа -банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-банк». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Матеріали справи містять підтвердження, що Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодилася з ним, підписуючи угоду, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. 10.06.2020 року між ПрАТ СК «Альфа Страхування» та [PERSON] підписано заяву (акцепт) про прийняття пропозиції укласти договір страхування. 12.08.2022 року рішенням позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про заміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Відповідно до виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 10.06.2020 по 28.02.2023 відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, що є підставою для стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитом. Поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки становить 37 587,89 грн. Термін сплати до 08.03.2023 року. Взяті на себе зобов`язання [PERSON] не виконував належним чином і як вбачається із розрахунку заборгованості проведеним АТ "Сенс Банк" борг станом на 22.01.2023 року становить 37 587,89 грн. 28.07.2023 року на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань, а саме АТ «Сенс Банк» вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 37 587,89 грн. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу(частина друга статті 1050 ЦК України). [PERSON] , підписавши 10.06.2020 року оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкету-заяву і паспорт споживчого кредиту, був обізнаний про усі істотні умови кредитного договору, викладені безпосередньо у вказаних його складових. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується випискою по рахунку і розрахунком заборгованості [PERSON] , отримавши кредитну картку, за період з 10.06.2020 по 10.02.2023 активно користувався коштами, розраховувався за товари та послуги, робив перекази, частково погашав заборгованість за кредитом тощо. Однак, він не виконував належним чином своїх зобов`язань зі сплати обов`язкового щомісячного платежу та не повернув кредитні кошти на досудову вимогу банку. Відтак факт укладення між сторонами кредитного договору, наявність заборгованості у відповідача за цим договором у зв`язку з невиконанням ним як позичальником взятих на себе кредитних зобов`язань підтверджується матеріалами справи. Оскільки фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то суд вважає, що з нього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 587,89 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 21 415,18 грн., за простроченим тілом кредиту 14 667 грн., за відсотками за користування кредитом 180,90 грн. та за відсотками за прострочену заборгованість 1324,81 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем [PERSON] не спростовано, доказів погашення заборгованості у більшому розмірі, ніж враховано банком, суду не надано. Крім того, Верховний Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). Відповідач, заперечуючи проти розміру заборгованості, не спростував його (постанова Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц). Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19). Таким чином, суд дійшов висновку, що право позивача порушене, підлягає захисту та з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість у сумі 37 587,89 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2684 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved