Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в загальному розмірі 25 261,22 грн. Позов обґрунтований тим, що 22.11.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2605522. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. 05.05.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 05052023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 05052023 від 05.05.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 25 261,22 грн., з яких: 8 800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 461,22 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 05.05.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 2605522 в розмірі 25 261,22 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів суму заборгованості: за Договором позики № 2605522 в розмірі 25 261,22 грн., з яких: 8 800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 461,22 грн. - сума заборгованості за відсотками та понесені судові витрати у розмірі 2 684,00 грн.. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 04.12.2023 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Представником відповідачки - адвокатом Сініциною О.П. через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що надані в якості доказів копію кредитного договору, що укладався в електронному вигляді, копію договору факторингу, копію акту прийомупередачі реєстру боржників, витяг з реєстру боржників та розрахунок заборгованості не підтверджують факт отримання відповідачкою коштів на підставі укладених договорів та наявність у відповідача заборгованості у розмірі, який зазначає позивач. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказами наявності заборгованості, на яких наполягає позивач. Позивачем, разом із позовною заявою, не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачці по вищевказаному кредитному договору були перераховані грошові кошти у розмірах, як зазначені позивачем, також в позовній заяві не зазначено про неможливість подати до суду докази, які мають значення для розгляду справи. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Також відповідачка зазначає про те, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Окрім іншого, із наданого розрахунку заборгованості, не можливо встановити за якою саме процентною ставкою (стандартною або зниженою) проводилися розрахунки, також проведені нарахування не відповідають строку укладеного договору. Відсутність в матеріалах справи первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», в порушення умов укладеного договору факторингу, не повідомляло Відповідача про перехід прав вимоги за договором, укладеним між первісним кредитором та [PERSON] , докази такого повідомлення не містять й матеріали справи. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що на виконання умов укладеного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зверталося з запитом до ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» для отримання підтвердження виконання ним свого обов`язку та повідомлення її як боржника про відступлення прав вимоги, а відтак на підставі зазначеного, відповідачка вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, та такі що не підлягають задоволенню у повному обсязі. У свою чергу сторона позивача через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що електронний договір між [PERSON] та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладений шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Без здійснення всіх цих дій кредитний договір не був би укладений. Для укладання договору № 2605522 від 22.11.2021 року, відповідачкою вчинено ряд дій без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. Слід наголосити на тому, що жодних заперечень з приводу того, що відповідачка не погодилася з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначеного договору відповідачкою висловлено не було. Обставини укладення вищевказаного договору відповідачкою не спростовано належними та допустимими доказами. Відповідачка була належним чином ознайомлена з умовами вищезазначеного договору. Тому з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначеного договору. При цьому вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін. Крім того, слід зауважити, що відповідно до вимог процесуальних кодексів, до суду можуть бути подані оригінали електронних доказів, електронна копія електронного доказу, засвідчена електронним підписом, а також паперова копія електронного доказу, засвідчена у встановленому законом порядку. А відтак, доводи відповідачки у відзиві на позовну заяву нічим не спростовані, а тому просять суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Від представника відповідачки - адвоката Сініциної О.П. надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву в яких зазначає, що стороною позивача не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачці по спірному кредитному договору були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем, також в позовній заяві не зазначено про неможливість подати до суду докази, які мають значення для розгляду справи. Доказами надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первині документи. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Розрахунок заборгованості є первинним документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б перевірити чи передавалися в дійсності кошти позичальнику, у зв`язку з чим просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. 22.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2605522 за умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало [PERSON] кредит у розмірі 8 800,00 грн. строком на 30 днів, стандартною процентною ставкою 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, знижена процентна ставка становить 1,19% в день (пп. 1.2., 1.3.,1.4.1., 1.4.2. п. 1.4. договору). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Відповідно до п. п. 1.1. Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.п.2.1. Кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, і яка зазначена у даному п.п. Кредитного договору. Відповідно до п.п.2.4. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Лінеура України» суми кредиту(загального розміру) на користь клієнта. Публічна пропозиція (оферта) у розумінні статей 641, 644 ЦК України визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, однак всі інші істотні умови які є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, зазначено в Індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту - Кредитному договорі. 05.05.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 05052023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно із п.1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за, кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Пунктом 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (АКТ прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 05052023 від 05.05.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 25 261,22 грн., з яких: 8 800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 461,22 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 05.05.2023 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином [PERSON] , має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 2605522 в розмірі 25 261, 22 грн.. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідачка не виконала умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовою підставою заявлених Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Розрахунку заборгованості, доданого до Договору позики, сума по договору складає 8 800, 00 грн., сукупна вартість позики складає 25 621, 22 грн., в тому числі проценти за користування позикою складають 16 461, 22 грн.. Як вбачається з копії Додатку №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2605522 від 22.11.2021, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, сума по кредиту складає 8 800, 00 грн., загальна вартість кредиту складає 11 952,16 грн., в тому числі проценти за користування кредитом складають 3 152,16 грн.. Доказів того, що вказані кошти відповідачякою отримані не були, суду не надано, зустрічного позову з метою захисту своїх порушених прав подано не було. Таким чином вимоги позивача в частині стягнення суми кредиту в розмірі 8 800, 00 грн., що складається з заборгованості за основною сумою кредиту 8 800, 00 грн. та нарахованих процентів за період кредитування у розмірі 3 152,16 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню судом. Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по процентам в розмірі, що перевищує нараховані процентів за період кредитування у розмірі 3 152,16 грн., суд виходить з наступного. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою у Постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 року в цивільній справі № 444/9510/12. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимогиє частково обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню судом. В частині стягнення процентів за межами строку кредитування вимоги позову є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved