Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник адвокат АндрієнкоС.Л. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.03.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно з умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв кошти у розмірі 409200,00 грн., що на день передачі коштів становило еквівалент 15\~000 доларів США, терміном до 20.04.2019.Також, 20.03.2019 була нотаріально посвідчена заява, в якій зазначено, що кошти були передані та отримані відповідачем. Оскільки станом на час звернення до суду відповідач заборгованість не повернув, жодних платежів на погашення боргу за договором позики не здійснював, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 558450,00 грн., що згідно курсу фінансового порталу Мінфін на день повернення коштів еквівалентно 15\~000 доларів США, а також та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 26.07.2023 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с.12). Ухвалою суду від 28.08.2023 у задоволенні заяви представнику позивача адвокату Андрієнко С.Л. про забезпечення позову було відмовлено (а.с.24). \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 23.01.2024 закрито підготовче провадження по зазначеній справі та справу було призначено до судового розгляду(а.с. 53). Представник відповідача адвокат Черкавський Ю.С. надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволені позову, у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог та спливом строків позовної давності за договором позики. В обґрунтуваннях відзиву зазначив, щопозивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 409\~200,00 грн. Сторонами була досягнута згода, що позика надавалася саме в гривнях. На підставі чого, представник відповідача зазначає, що неможливо стягнути борг за договором позики в доларах США. Вважає, що позивачем невірно було обрано валюту стягнення коштів, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню в повному обсязі (а.с.32-35). 18.12.2023 представник позивача адвокат Андрієнко С.Л. надав суду заперечення на відзив в яких зазначив, що твердження представника відповідача з приводу стягнення боргу у доларах США не відповідає дійсності, оскільки стягнення боргу позивачем проводиться у національній валюті України. З приводу строку позовної давності представник зазначив, що згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУкраїни під час дії карантину встановлено КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки визначені, у тому числі ст. 257 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин на території України було введено 12.03.2020, а тому строк позовної давності переривається в допустимих законодавством межах та не вважається пропущеним.Просив позов задовольнити у повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Андрієнко С.Л.в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив стягнути з відповідачів заборгованість за договором позики від 20.02.2019 у розмірі 558450,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник який діє в його інтересах адвокат ЧеркавськийЮ.С. просив відмовити [PERSON] в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 20.03.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Б.А. та зареєстровано за№242, згідно з умовами якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в сумі 409200,00 грн, що еквівалентно 15000,00 доларам США за курсом продажу фінансового порталу Мінфін (1 долар США = 27,28 грн.) на день укладення цього договору, а позичальник зобов`язувався повернути позикодавцеві грошові кошти в строк до 20.04.2019, позика є безпроцентною (а. с. 7). Із матеріалів справи вбачається, що кошти за договором позикиу сумі 409200,00 грн, що еквівалентно 15000,00 доларам США за курсом продажу фінансового порталу Мінфін (1 долар США = 27,28 грн.) були отримані [PERSON] від [PERSON] у повному обсязі, що підтверджується заявою сторін про передачу та отримання коштів, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Б.А. та зареєстрована в реєстрі за № 242, 244 (а.с.10) та даний факт не заперечувався представником відповідача. У передбачені договором строки грошові кошти, надані у позику, [PERSON] не повернув. Відповідно до статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема примусове виконання обов`язку в натурі. Згідно зі\~статтею 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору позики №242 від 20.03.2019, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої\~статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша\~статті 14 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).\~Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] надано договір позики №242 від 20.03.2019, який укладений між ним та [PERSON] , а також нотаріально посвідчену заяву від 20.03.2019, відповідно до якої [PERSON] отримав від [PERSON] позику у сумі 409200,00 грн, що на день укладення договору еквівалентно 15000,00 доларам США, яку зобов`язується повернути в строк до 20.04.2019(а.с.7-10). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю заява про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 18 березня 2013 року у справі № 6- 63 цс 13, та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, провадження № 14-465 цс 18. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно зі\~статтею 524 ЦК України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим ч.2 ст.\~524та ч.2 ст.\~533 ЦК України\~допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за курсом продажу фінансового порталу Мінфін http://minfin.com.ua (готівковий (чорний) ринок), встановленим для відповідної валюти на повернення грошових коштів, оскільки такий порядок її визначення встановлений договором позики від 20.03.2019. Оскільки позивач передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 409200,00 грн, що еквівалентно 15000,00 доларів США за курсом продажу фінансового порталу Мінфін (1 долар США = 27,28 грн.) на день укладення цього договору, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина другастатті 533 ЦК України, оскільки грошове зобов`язання [PERSON] триває, курс гривні до долара США змінився, за курсом продажу фінансового порталу Мінфін (1 долар США = 36,5686 грн.), таким чином, сума боргу станом на 18.07.2023, еквівалентна 15000,00 доларів США, становить 548529,00 грн.(15000,00 доларів США х36,5686 грн.курс продажу фінансового порталу Мінфін на день подачі позову). Що стосується вимог представника відповідача, стосовно застосування наслідків строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно дост. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом Українивизначено два види строків позовної давності:а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки\~(ст. 257 ЦК України). Як вбачається з договору позики №242 від 20.03.2019, строк дії повернення грошового зобов`язання закінчується 20.04.2019. Відповідно строк позовної давності, який становить три роки, рахується з 21.04.2019 та спливав би 21.04.2022. Позивач звернувся до 18.07.2023. Водночас,Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. З 24.00 год. 30.06.2023 карантин відмінено (Постанова Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651). Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Українидоповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Крім того, 17.03.2022 набрав чинностіЗакон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період воєнного стану», яким було внесені зміни доЦивільного кодексу України, а саме: розділ "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 19 такого змісту:19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями257-259,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії". 24.02.2022Указом Президента України № 64/2022було введено в Україні воєнний стан із 05.30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб. Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався і триває на даний час. З огляду на те, що останнім днем звернення до суду було 18.07.2023, а строк позовної давності було продовжено на період дії карантину та воєнного стану, доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності є необґрунтованими. Відповідно до ст.ст.12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при звернені до суду було понесено судові витрати у розмірі 5584,50 грн., сплата яких документально підтверджена квитанцією № 9311-9536-2861-5262 від 17.07.2023 (а.с.1). Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5485,29 грн.

Outcome: partial