Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

КП «Харківські теплові мережі» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому просить стягнути з відповідача вартість спожитої теплової енергії за період з 01.04.2021 року по 31.12.2021 року в розмірі 2406, 51 грн., вартість спожитої теплової енергії за період з 01.12.2021 по 31.07.2023 в розмірі 53753, 85 грн., абонентське обслуговування в розмірі 332, 38 грн., внутрішньобудинкове обслуговування в розмірі 1287, 78 грн. Свої вимоги комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" обґрунтовує тим, що відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2015 належать нежитлові приміщення підвалу № 66-1-:-66-3, 66-5 в літ «А-5» загальною площею 121 кв. м. по [ADDRESS] з централізованою системою теплопостачання, вказані приміщення використовуються з метою ведення господарської діяльності. Відповідач [PERSON] користується тепловою енергією, яку подає у приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всіх будинків КП «Харківські теплові мережі». Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. За період користування тепловою енергією з 01.04.2021 р. по 31.07.2023 р., відповідачем спожито теплової енергії на суму 56160, 36 грн. за кожен розрахунковий період відповідачу направлялися рахунки фактури про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені. 31.08.23 року відповідачу направлено досудове повідомлення з повідомленням про заборгованість за використану теплову енергію та пропозицію оплати такої. 18.03.2021 представниками КП «Харківські теплові мережі» складено акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту відповідно до якого встановлено, що нежитлове приміщення відповідача знаходиться в тепловому контурі житлового будинку і використовується як копіювальний центр «Яна». Підтвердженням постачання теплової енергії є акти включення до джерела теплової енергії №173/30930 від 22.10.2021 р., № 173/32445 від 26.10.2022 р., № 173/33442 від 06.04.2023 р. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій розгляд справи просила провести без її участі, та ухвалити заочне рішення по справі у разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву суду не подав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що дії відповідача свідчать про порушення, не визнання або оспорювання охоронюваних законом його цивільних прав та інтересів. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлено, що Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» надаються послуги з теплопостачання в централізовану систему теплопостачання житлового фонду міста на потреби опалення. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22 травня 2015 року належать нежитлові приміщення підвалу №66-1-:-66-3, 66-5 в будівлі літ. «А-5», загальною площею 121 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідач користується тепловою енергією, яку подає КП «Харківські теплові мережі» у вищезазначене нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього житлового будинку. Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року, а відповідач в свою чергу споживає зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, місцева (розподільча) теплова мережа сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. 18 березня 2021 року представниками КП «Харківські теплові мережі» складено акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту, яким встановлено, що нежитлове приміщення відповідача знаходиться в тепловому контурі житлового будинку і використовується як копіювальний центр «Яна». Споживання теплової енергії відповідачем на потреби опалення приміщень за адресою: [ADDRESS] до 01.12.21 р. відбувалося без укладання договору, а за період з 01.12.2021 року по 31.07.2023 року правові відносини між відповідачем та позивачем регулюються публічним індивідуальним договором. Розрахунок спожитої теплової енергії проводиться відповідно до показань приладу обліку теплової енергії. Розрахунок вартості спожитої теплової енергії по нежитлових приміщеннях, розташованих у будинках, оснащених будинковими приладами обліку теплової енергії, здійснюється згідно їх показань (з урахуванням теплових втрат від наріжної стіни будинку до місця установки приладу обліку відповідно до п. 7.2.43 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 № 71), які розподіляються між власниками нежитлових приміщень пропорційно тепловим навантаженням (п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 №1198), а між власниками житла пропорційно площам квартир (п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630). Відповідно до п. 14 Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198 визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб?єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Частиною 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов?язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до п. 40 Правил споживач теплової енергії зобов?язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію відповідно до умов договору та цих Правил. Вартість спожитої теплової енергії на потреби опалення без укладання договору складає 2406, 51 грн., яка утворилась за період з 01.04.2021 року по 31.12.2021 року. За правилами п. 23 Правил, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами. На підставі частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (6 редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1023), на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет було розміщено 31.10.2021 індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01 грудня 2021 року. Даний договір укладався сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Таким чином, з 01.12.2021 року по приміщенню по просп. Науки, 19А у м. Харкові, власником яких є відповідач укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Проведення нарахувань виконуються згідно з Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих в будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315. За період з 01.12.2021 по 31.07.2023 року вартість несплаченої теплової енергії за вказаним нежитловим приміщенням складає 53753, 85 грн. Відповідно до п.5 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 р. (надалі - Договір), виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п.32. Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Згідно п.33. Договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше, ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Відповідно до п.34 Договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. За правилами ст. 319, 322 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. У відповідності зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої певні дії (виконати послугу, сплатити кошти і т. п.), а інша сторона (кредитор) має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Згідно ст. ст. 525, 526, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, згідно з якими боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням пені. На виконання вимог пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» (далі - Закон) Урядом прийнято постанову від 01 вересня 2021 року № 928 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 808» (далі - Постанова). Законом внесено зміни до Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», «Про метрологію та метрологічну діяльність». Згідно з внесеними змінами, змінено концепцію застосування до споживачів комунальних послуг плати за абонентське обслуговування та змінено склад витрат, які включаються до плати за абонентське обслуговування. Так, статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач оплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги. Так, відповідно п. 30 Договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. Абонентська плата нараховується щомісячно, у фіксованому розмірі, з розрахунку на один особовий рахунок з моменту укладання індивідуальних договорів, якщо рішенням органів місцевого самоврядування не зазначене інше. Відповідачу направлялися рахунки-фактури за абонентську плату. Станом на 01.08.23 року абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 332, 38 грн. КП «Харківські теплові мережі» з 01.07.2022 виконало нарахування плати за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води. За відповідачем утворилась заборгованість з обслуговування внутрішньобудинкових систем станом на 01.08.2023 у розмірі 1287, 78 грн. Відповідно частини 1 статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 82 ЦПК України\~встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень частини 1 статті 89\~ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» загальна сума заборгованості за період з 01.04.2021 по 31.07.2023 у сумі 56160 грн. 36 коп., яка складається з наступного: - вартість спожитої теплової енергії без укладення договору за період з 01.04.2021 по 31.12.2021 в розмірі 2406, 51 грн.; - вартість теплової енергії за індивідуальним договором за період з 01.12.2021 по 31.07.2023 у розмірі 53753, 85 грн.; - плата за абонентське обслуговування станом на 01.08.2023 у розмірі 332, 38 грн.; - внутрішньобудинкове обслуговування в розмірі 1287, 78 грн. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі - 2684,00 грн.

Outcome: approved