Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

21.12.2023 до суду надійшла позовна заява Вінницького обласного центру зайнятості до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної неправомірним отриманням допомоги по безробіттю. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.12.2021 до Оратівської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості з метою пошуку роботи звернулася [PERSON] та подала заяву про надання статусу безробітного, в якій зазначила, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. На підставі даної заяви та у відповідності до ч. 1 ст. 22 та ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» [PERSON] призначено допомогу по безробіттю на період з 06.12.2021 по 30.11.2022. Однак, в подальшому центром зайнятості отримано інформацію з Пенсійного фонду України про отримання [PERSON] доходу від ТОВ «Інвайт системс» в період отримання допомоги по безробіттю, а саме з липня 2022. Таким чином, оскільки [PERSON] , будучи застрахованою особою, зареєстрованою в установленому порядку як безробітна, не подала своєчасно відомості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення (допомоги по безробіттю) та надання соціальних послуг, їй було безпідставно нараховано та виплачено допомогу по безробіттю за період з 05.07.2022 по 15.11.2022 у розмірі 7689,97 грн, яку позивач просить суд стягнути на свою користь, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 11.01.2024 провадження у справі № 141/936/23 відкрито, розгляд справи вирішено проводити 20.02.2024 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, зобов`язано позивача в порядку ст. 83 ЦПК України надати суду докази сплати заборгованості у добровільному порядку відповідачем та зобов`язано відповідача надати суду докази погашення заборгованості у добровільному порядку. Позивач Вінницький обласний центр зайнятості, будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Натомість, 14.02.2024 на виконання вимог ухвали суду від 11.01.2024 до суду надійшов лист №10.1-40/546-24 від 12.02.2024 Вінницької філії Вінницького обласного центру зайнятості, з якого убачається, що [PERSON] заборгованість у розмірі 7689,97 грн в добровільному порядку не сплатила. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день та місце розгляду справи, позовну заяву отримала 16.01.2024, однак відзив до суду не направила, та жодних заяв чи клопотань до суду не подала. Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 279\~ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Також якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 279 ЦПК України). Згідно ч. 5 ст. 279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідно до вимог ст. 275\~ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи надіслання судом сторонам у справі ухвали суду від 11.01.2024, в якій встановлено час на вчинення процесуальних дій, та у зв`язку з неподанням відповідачем у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд доходить висновку про можливість розгляду справи № 141/936/23 за наявними матеріалами у відповідності до положень ст. ст. 178, 279 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/936/23, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно заяви про надання (поновлення) статусу безробітного від 06.12.2021, [PERSON] звернулася до Оратівської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) їй статусу безробітної відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», в якій [PERSON] зазначила, що через відсутність роботи вона не має заробітку або інших, передбачених законодавством, доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, пенсію на пільгових умовах та за вислугу років їй не призначено, не є зареєстрованою, як суб`єкт підприємницької діяльності, не отримує відповідно до законодавства допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю І групи, особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку, грошове забезпечення, як батьки вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, грошову допомогу по догляду за особою з інвалідністю І або ІІ групи внаслідок психічного розгляду, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до заяви про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю від 06.12.2021 [PERSON] просить призначити (поновити) їй виплату допомоги по безробіттю в розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з 8-го дня після реєстрації (або з дня поновлення статусу по безробіттю). Згідно відомостей № 64 від 29.07.2022, № 71 від 19.08.2022, № 79 від 09.09.2022, № 82 від 20.09.2022, № 85 від 30.09.2022, № 91 від 20.10.2022 та № 100 від 21.11.2022 [PERSON] була нарахована допомога по безробіттю у розмірі, відповідно, 2929,25 грн, 1179,93 грн, 1361,46 грн, 1270,69 грн, 998,40 грн, 1906,04 грн та 635,35 грн, що в загальному розмірі складає 10281,12 грн. Як убачається із акту Оратівської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості №1 від 25.01.2023 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», центром зайнятості було здійснено обмін інформацією із Пенсійним фондом України, в результаті якого виявлено необхідність уточнення періоду перебування у трудових відносинах [PERSON] з ТОВ «Інвайт Системс», в результаті чого встановлено, що [PERSON] згідно надісланих документів надавала послуги відповідно до договору №ІНС00000030 від 05.07.2022 про надання послуг з прибирання та загального очищення будівель з 05.07.2022 по 11.08.2022 та отримувала дохід. Згідно договору №ІНС00000030 від 05.07.2022 про надання послуг з прибирання та загального очищення будівель, ТОВ «Інвайт Системс» в особі директора Лозуновського І.П., діючого на підставі статуту, з однієї сторони, та [PERSON] , з іншого боку, уклали договір, предметом якого є надання виконавцем замовнику за його усною заявкою (повідомленням) частини послуг з прибирання та загального очищення будівель, з метою виконання замовником своїх зобов`язань перед клієнтами (замовниками) згідно договору надання послуг. Відповідно до довідки №ІНС00000001 від 10.01.2023, [PERSON] працювала в ТОВ «Інвайт Системс» за цивільно правовим договором та дохід якої за період з 01.07.2022 по 31.08.2022 склав 520,00 грн. Згідно наказу № 8 від 09.02.2023 Вінницького обласного центру зайнятості Вінницької філії Вінницького обласного центру зайнятості, прийнято рішення про повернення коштів громадянкою [PERSON] в системі ЄІАС (NET) та вжиття заходів по поверненню коштів в сумі 7689,97 грн, отриманих нею, як допомога по безробіттю з порушенням вимог ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». З метою досудового врегулювання спору [PERSON] було надіслано повідомлення №16..02-26/35-22 від 03.03.2023 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю за період з 05.07.2022 по 11.08.2022 у сумі 7689,97 грн. Як убачається з довідки № 05-20/46.15-23 від 15.12.2023 Вінницького обласного центру зайнятості про суму дебіторської заборгованості, що підлягає поверненню, станом на 15.12.2023 на балансі Вінницького обласного центру зайнятості по КЕКВ 271050 «Допомога по безробіттю» рахується дебіторська заборгованість в сумі 7689,97 грн, виплачених як допомога [PERSON] . Оскільки відповідач в добровільному порядку не сплачує суму заборгованості, що підлягає поверненню, виплачену як допомога по безробіттю, позивач звернувся до суду із даним позовом. Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним. Відповідно до статті 3\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України\~«Про зайнятість\~населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із статтею 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. За приписами статей 5, 6\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних. Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком: від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до статті 43\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до Законів України\~«Про державну\~соціальну допомогу\~особам з\~інвалідністю з\~дитинства та\~дітям з\~інвалідністю» та «Про державну\~соціальну допомогу\~особам,\~які не\~мають права\~на пенсію,\~та особам\~з інвалідністю» особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Відповідно до ч. 3 ст.\~44\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Пунктом 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 60/62 від 13 лютого 2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 12.03.2009 за № 232/15248, передбачено, що розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку (п. 8 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним). Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~1215\~ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування лише в разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Судом встановлено, що [PERSON] під час перебування на обліку в службі зайнятості, як безробітня, діючи недобросовісно, не надала позивачу інформацію щодо виконання оплачуваної роботи, а саме не повідомила про укладення договору №ІНС00000030 від 05.07.2022 про надання послуг з прибирання та загального очищення будівель із ТОВ «Інвайт Системс», тобто не виконала взяті на себе обов`язки щодо своєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. При цьому, відповідач, працюючи за укладеним договором №ІНС00000030 від 05.07.2022, продовжувала отримувати допомогу по безробіттю від держави в розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», до листопада 2022 року включно. Згідно ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зауважує, що належних та допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості,\~яка виникла\~внаслідок неправомірного отримання допомоги по безробіттю в сумі 7689,97 грн, а також інших належних та допустимих доказів щодо спростування обставин та доводів позивача, зазначених у позовній заяві, відповідачем суду не було надано та матеріали справи № 141/936/23 не містять. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] порушила положення ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", що призвело до безпідставного отримання нею допомоги по безробіттю та стало підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення, а також виходячи із принципів розумності та виваженості, суд доходить висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та відповідають нормам чинного законодавства України в контексті спірних правовідносин, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved