Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

22.02.2022 р. ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 35267,54 грн., три проценти річних в сумі 3166,87 грн., інфляційні втрати в сумі 11204,45 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] , та є споживачем житлово-комунальних послуги, які надає позивач. Оскільки у відповідача виникла заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, яку він у добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення відповідача на свою користь заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період часу з 01.08.2014 р. по 31.12.2021 р. в сумі 35267,54 грн., трьох процентів річних в сумі 3166,87 грн., інфляційних втрат в сумі 11204,45 грн., а також витрат по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. Ухвалою від 10.05.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою від 21.08.2023 р. розгляд справи вирішено продовжити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою від 21.08.2023 р. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих нею заявах по суті справи. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в поданих ним заявах по суті справи. Також подав заяву про застосування до вимог позивача строку позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] . Також встановлено, що вказана квартира належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності з 12.02.2010 р., що підтверджується листом КП КМР «КМБТІ» від 10.10.2023 р. Як зазначила сторона позивача у своєму позові, що між сторонами фактично існують зобов`язання щодо надання позивачем відповідних житлово-комунальних послуг стороні відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача, а останній отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин до 09.06.2018 р., споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діє з 09.06.2018 р., врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частина 4 статті 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з розрахунком заборгованості, який було додано до позовної заяви, відповідач за період часу з 01.08.2014 р. по 31.12.2021 р. має наступну заборгованість: 35267,54 грн. - за спожиті житлово-комунальні послуги; 3166,87 грн. - три проценти річних; 11204,45 грн. - інфляційні втрати. Разом з тим, 08.08.2023 р. представником позивача подано уточнений розрахунок заборгованості з врахуванням строку позовної давності, згідно з яким заборгованість відповідач за період часу з 01.02.2017 р. по 31.12.2021 р. становить: 27523,05 грн. - за спожиті житлово-комунальні послуги; 1786,36 грн. - три проценти річних; 4871,84 грн. - інфляційні втрати. Отже, дослідивши уточнений розрахунок заборгованості, суд з врахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 р. № 540-IX, яким доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений виключно у частині вимог про стягнення заборгованості за період часу з 01.02.2017 р. по 31.12.2021 р. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 625 ЦК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період часу з 01.02.2017 р. по 31.12.2021 р. в сумі 27523,05 грн., три проценти річних в сумі 1786,36 грн. та інфляційні втрати в сумі 4871,84 грн., а всього 34181,25 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 36662,25 грн. (34181,25 грн. + 2481,00 грн.).

Outcome: partial