Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачкою він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 08.09.2011 року. Від шлюбу народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Останнім часом спільне життя між ними почало не складатися. Відносини почали різко погіршуватися через непорозуміння між ними та сварки. Таким чином, на даний час сторони не проживають разом, як сім`я, не спілкуються між собою, не ведуть жодного спільного сімейного господарства, бюджету, в них відсутні будь-які спільні інтереси, тощо. Втратили почуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини між сторонами перестали існувати. Подальше спільне сумісне життя та збереження сім`ї з відповідачкою вважає неможливим, а тому вжиття судом заходів щодо примирення подружжя є недоцільним і просить їх не вживати. Враховуючи наведене просить про розірвання шлюбу з відповідачем.\~\~ Представник позивача подав до суду заяву в якій просить про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, просив суд позов задовольнити. Відповідач подала до суду заяву, за змістом якої вимоги позову визнає та просить провести розгляд справи у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб, Серія [NUMBER] від 08.09.2011 року сторони зареєстрували шлюб 08.09.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №1482. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved