Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

В жовтні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , Органу опіки та піклування Почаївської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю. В позовній заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28.04.2021 Почаївською міською радою. Від шлюбу у них є син [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок належить матері позивачки [PERSON] . Батько дитини виявляє повну байдужість щодо майбутнього свого сина та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, добровільно виконувати їх не бажає. Тому позивачка вирішила, що єдиним виходом із такої ситуації є отримання дозволу суду на визначення місця проживання сина з матір`ю. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду. [PERSON] в судове засідання надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Представник Служби у справах дітей просила слухати справу у їх відсутності, надіслала висновок служби щодо визначення місця проживання дитини. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 12 липня 2022 року Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області. Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому будинку осіб №09-14/122 виданого старостою с. Старий Почаїв, [PERSON] з 12 січня 2023 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №35676878, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно вимог ст. ст. 7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Судом з`ясовано, що сторони проживають окремо та на даний час дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка забезпечує його усім необхідним. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування затвердженого 21.12.2023, відповідач у телефонному режимі не заперечив щодо визначення місця проживання сина разом із матір`ю. Відповідно до висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради від 21.12.2023 №358, орган опіки і піклування вважає доцільним визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] .. За таких обставин, беручи до уваги висновок органу опіки і піклування, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , зокрема, суд, враховує сталість соціальних зв`язків матері з сином, добросовісне виконання нею батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення його усім необхідним, а також відсутність негативного впливу на виховання і розвиток дитини, а тому, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , за місцем її проживання, що за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дитини, що має першочергового значення при вирішенні зазначеного спору. Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з ним, турботу відносно нього та участь у його вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Outcome: approved