Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

У січні 2024 року позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за договором 631532841 у розмірі 302 320,15 грн. та витрат по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.03.2023 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631532841. Відповідно до кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник - в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 17.07.2023 року становить 302 320,15 грн. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Постановлено повідомити відповідача [PERSON] , [INFO] , про розгляд даної справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. (а.с. 37-38). Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Крім того, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою з додатками [PERSON] отримала особисто в приміщенні суду 29.01.2024 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка. 12.02.2024 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій остання проти позову заперечила та просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що жодного договору з Банком 02.03.2023 року не укладала. Також, вказала, що позивачем не було належним чином здійснено досудове врегулювання спору, а наданий розрахунок заборгованості не підтверджує наявність у неї заборгованості у визначеному позивачем розмірі. Також зазначила, що банком не надано законного обґрунтування нарахування та стягнення кредитної заборгованості. Відповідь на відзив не надходила. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися. Позивач у судове засідання не з`явився. 20.02.2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» направив заяву про проведення судового засідання за відсутності представника позивача, позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечила. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.12.2020 року [PERSON] звернулась з офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з пропозицією до АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631532841, далі - Угода), яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», укладеного між ним та банком (далі Договір). Відповідно п. 1 даної оферти, тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії (далі Кредит або кредитна лінія). Згідно з п. ІІ оферти, [PERSON] запропонувала банку відкрити їй поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні (далі Рахунок), з проханням повідомити реквізити рахунку та випустити міжнародну платіжну картку MasterCard DEBIT WORLD строком на 5 років з моменту випуску (далі Кредитна картка). Пунктом ІІІ оферти передбачено умови надання кредитної лінії. Так, максимальна сума кредиту складає 200 000,00 грн. Сума доступного кредиту (Кредитної лінії) на момент складення цієї оферти 32 000,00 грн. Процентна ставка за користування Кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою запропонована у розмірі 39,99% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Розділом VI оферти перебачено гарантії клієнта. Так, підписанням оферти клієнт надав згоду банку на передачу до кредитного реєстру Національного банку України інформації у випадках, обсязі, строки та у порядку, передбачених чинним законодавством України, а також беззаперечно підтвердив, що попередньо ознайомлений, у тому числі, у письмовій формі: - зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; - з інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ; - з інформацією, зазначеною в частині другій ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка розміщена на офіційній сторінці банку у мережі інтернет за посиланням www.alfabank.ua (а.с. 4). 07.12.2020 року анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Сторонами також погоджена анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с. 4 зворот). 07.12.2020 року [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, згідно з п. 3 якого: тип кредиту - кредитування рахунку; мета отримання кредиту - споживчі цілі, сума/ліміт кредиту - 32 000,00 грн.; строк кредитування - 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; максимальна сума кредиту - 200 000,00 грн. Згідно п. 4 паспорту споживчого кредиту, Тип картки - MasterCard DEBIT WORLD; строк внесення платежу до 30 числа кожного місяця, наступного за місяцем відкриття картки; сума щомісячного платежу 863,04 грн. орієнтовна реальна річна процентна ставка 43,22%; абсолютне значення подорожчання кредиту 184,88 грн. Пунктом 6 паспорту споживчого кредиту передбачено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Так, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 39,99%. Пеня - відсутня. За порушення внесення суми мінімального платежу, додатково, за кожний факт виникнення прострочки передбачено штраф у сумі 100 грн. в день виникнення прострочки та 300 грн. у разі, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5 робочих днів (а.с. 5). Також, 07.12.2020 року [PERSON] підписано заяву (акцепт) № 248.631532841.111; 227.63153284..111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування (а.с. 6). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, у [PERSON] станом на 17.07.2023 року існує заборгованість за кредитним договором № 631532841 в сумі 302 320,15 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 113 861,41 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 29 190,09 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 153 635,50 грн.; заборгованості за неустойкою (штрафом) в розмірі 0,00 грн. Овердрафт (несанкціонована заборгованість) в розмірі 5 633,15 грн. Заборгованість за простроченим тілом кредиту почала нараховуватися банком з 08.08.2022 року. Останній платіж за кредитом, згідно розрахунку, відповідач здійснив 08.01.2022 року (а.с. 9). На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами відповідачем, представником позивача до позовної заяви долучено виписку по рахунку за кредитною карткою [PERSON] за період з 08.12.2020 року по 17.07.2023 року. Згідно даної виписки, встановлений ліміт кредиту становить 189 565,17грн.; доступний ліміт 0,00 грн. Всього здійснено витрат на суму 393 184,06 грн.; всього надходжень на суму 112 052,00 грн. Поточна заборгованість на кінцеву дату виписки становить 304 811,76 грн.; обов`язковий мінімальний платіж - 193 635,94 грн.; загальна сума платіжного періоду - 300 281,56 грн. (а.с. 10-15). 02.03.2023 року АТ «Сенс Банк» звернувся з досудовою вимогою до [PERSON] щодо виконання договірних зобов`язань (а.с. 16). 30.11.2022 року в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про зміну найменування позивача на АТ «Сенс Банк». Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 22.05.2021 року [PERSON] укладено шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу прізвище відповідача - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ч. 2 ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит, що підтверджується випискою по особовому рахунку. З огляду на норми ч. 1 ст. 1054 ЦК України, суд вважає, що у спірних правовідносинах позичальник має довести відсутність заборгованості у зв`язку з належним виконанням зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки. Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Згідно з п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Перзидента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. В подальшому дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжувалася і на момент розгляду судом справи та ухваленні у ній рішення, воєнний стан в Україні, триває. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит. Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення - ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про кредитування»). Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору, передбачено умови договору про споживчий кредит. Так, у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору; У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача, зазначених у договорі про споживчий кредит або в додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону. У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Обов`язковою умовою для укладення договору про споживчий кредит є згода споживача на доступ до інформації, що складає його кредитну історію, та на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій, включене до Єдиного реєстру бюро кредитних історій, інформації щодо нього та цього кредиту, визначеної Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Відсутність такої згоди споживача має наслідком відмову кредитодавця в укладенні договору та здійсненні кредитної операції. Статтею 16 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору, передбачено умови дострокового повернення кредиту. Так, споживач має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних платежів. Договором про споживчий кредит може бути передбачено обов`язок повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення споживчого кредиту з оформленням відповідного документа. Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних платежів, кредитодавець зобов`язаний здійснити відповідне коригування зобов`язань споживача у бік їх зменшення та на вимогу споживача надати йому новий графік платежів. Договором про споживчий кредит може встановлюватися порядок дострокового повернення споживчого кредиту з урахуванням положень частини третьої цієї статті. Споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом та вартість усіх послуг, пов`язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом. Кредитодавцю забороняється відмовляти споживачу в прийнятті платежу у разі дострокового повернення споживчого кредиту. Кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь-яку плату, пов`язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про споживчий кредит, що передбачає сплату споживачем будь-якої плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту, є нікчемною. У разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит. Так, споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. Застосування штрафу та пені за одне й те саме порушення споживачем зобов`язання за договором про споживчий кредит заборонено. Судом встановлено те, що представник банку до подачі позову в суд, зокрема, 02.03.2023 року, звертався до боржника із досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань протягом 30 календарних днів з моменту поширення письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 268 143,16 грн. Станом на день розгляду справи, відомостей про сплату відповідачем заборгованості за кредитним договором, матеріали справи не містять, про що в свою чергу зазначено, як у відзиві відповідача, та в свою чергу свідчить про те, що боржником за кредитним договором не усунуто порушення кредитного договору, викладених у досудовій вимогі АТ «Сенс Банк» щодо виконання договірних зобов`язань, що дає підстави для банку звернутися із позовом до суду про стягнення всієї суми заборгованості достроково. Посилання відповідача про те, що остання не отримувала вимоги банку судом оцінюються критично з огляду на те, що остання вказану позицію мотивує тим, що згідно скрін-шоту трекінгу дані відправлення Укрпошта за номером 0503608545150 відсутні. Однак, як вбачається, перевірку статуту відстеження здійснено 08.02.2024 року о 00:30. Разом з тим, згідно Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 (зі змінами), які розроблені відповідно до Закону України «Про поштовий зв`язок» та Актів Всесвітнього поштового союзу, АТ «Укрпошта» здійснює перевірку пересилання реєстрованих поштових відправлень протягом шести місяців з дня приймання їх до пересилання за допомогою штрихового кодового ідентифікатора (ШКІ) - тринадцятизначного номера, який зазначається у квитанції під час замовлення послуг поштового зв`язку. Згідно Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 (в редакції від 14.10.2023 року) Заяви про внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази приймаються в паперовій або електронній формі протягом шести місяців з дня прийняття їх для пересилання, про міжнародні реєстровані поштові відправлення - у строки, передбачені актами Всесвітнього поштового союзу, про міжнародні поштові перекази - у строки, передбачені міжнародними угодами про обмін поштовими переказами (п. 107). Отже, інформація в автоматизованій системі Укрпошти зберігається протягом шести місяців та протягом шести місяців Укрпошта здійснює перевірку та надає інформацію щодо пересилання та вручення поштових відправлень за наявності ШКІ поштового відправлення. Також, посилання відповідача на те, що направлення вимоги здійснено ТОВ «Дірект Технолоджі», а не банком, тому не можна вважати, що вимога була направлена позивачем, судом також не приймаються до уваги. Як вбачається з матеріалів справи позивачем шляхом використання послуг ТОВ «Дірект Технолоджі» було надіслано письмову вимогу про усунення порушень відповідачу. Доказів на відсутність у ТОВ «Дірект Технолоджі» таких повноважень суду не надано, а відповідач, розпорядившись на власний розсуд своїми правами, визначеними цивільним процесуальним законодавством, зокрема, правом на заявлення клопотання про витребовування доказів задля підтвердження своєї позиції, не скористалась. За таких обставин, суд надходить додо висновку, що позивач у справі перед зверненням до суду із позовною заявою, звертався до відповідача з досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань, яка, в свою чергу, дану досудову вимогу банку не виконала, у зв`язку з чим у АТ «Сенс Банк» виникло право на повернення кредиту у повній сумі та сплати всіх передбачених процентів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 визначено, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Тому, позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і судової. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 22.07.2020 року в справі № 210/1504/13-ц, від 03.12.2020 року в справі № 569/16767/16-ц, від 07.12.2022 року в справі № 953/1904/20, від 22.02.2023 року у справі № 159/36087/15-ц. Тому, суд не бере до уваги заперечення відповідача, викладене у відзиві на позов, щодо необхідності відмови у задоволенні позову з підстав порушення банком вимоги щодо обов`язкового досудового врегулювання спору до подачі позовної заяви. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 07.12.2020 року № 631532841 в сумі 302 320,15 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 113 861,41 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 29 190,09 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 153 635,50 грн.; заборгованості за овердрафт (несанкціонована заборгованість) в розмірі 5 633,15 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 зазначено про відсутність обов`язку кредитодавця нараховувати відсотки за кредитом у випадку їх не врахування у кредитному договорі, з відсиланням до Умов та правил надання банківських послуг. У справі, що розглядається судом, як в оферті на укладення кредитного договору, так і в паспорті споживчого кредиту, підписаного позичальником [PERSON] зазначено про наявність процентної ставки за користування кредитною лінією, розмір якої становить 39,99% річних (а.с. 4,5). За таких обставин, суд не підтримує доводів відповідача, в цій частині, викладених у відзиві на позовну заяву. Доводи відповідача з приводу безпідставного включення в кредитний договір плати за розрахунково-касове обслуговування, овердрафт, страхування та списання коштів з рахунку клієнта всупереч положенням закону судом не беруться до уваги, так як у справі, що розглядається судом, відповідач із зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору чи окремих його частини, не зверталась. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі більшому, ніж це зазначено позивачем у розрахунку заборгованості. Розрахунку заборгованості, що спростовує розмір заборгованості, визначений позивачем, відповідачем також не наданий. Враховуючи положення п. п. 3,6 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 41 Закону України «Про Національний банк Україні», ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75 (зі змінами та доповненнями), виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. Отже, банківські виписки є належним доказом підтвердження операцій за кредитом (правова позиція викладена в Постанові ВГСУ від 06.04.2017 року у справі № 905/2009/15). Посилання відповідач на те, 02.03.2023 року вона не укладала жодних договорів з позивачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову, судом не приймається, оскільки з матеріалів справи, зокрема, прохальної частини позовної заяви, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за договором № 631532841. Судом встановлено та не заперечено відповідачем, що такий договір було укладено 07.12.2020 року. Вказівка позивачем на дату укладення договору як 02.03.2023 року суд вважає суто технічною помилкою. З огляду на викладене, суд встановив, що у порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, у результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 302 320,15 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості , випискою по особовому рахунку. Отже, суд надходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у вказаному розмірі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 534,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved