Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5095 від 05.05.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованості у розмірі 7875,00 грн.; стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Єфіменка Д.О. знаходиться виконавче провадження ВП № [NUMBER] відкрите 25 травня 2020 року на підставі виконавчого напису №5092 виданого приватним нотаріусом Боршацьким Ігорем Вікторовичем від 05.05.2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація» заборгованості в сумі 7875,00 грн. Виконавчий напис нотаріуса був виданий на підставі звернення ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» про стягнення з позивача заборгованості. Зазначає, що [PERSON] не укладала жодних договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація». [PERSON] дійсно укладала Договір позики на суму 1500 гривень 00 копійок, але з іншою -фінансовою установою і даний договір позики був виконаний Позивачем в повному обсязі, і тому Позивач не згодна з відсотками нарахованими за даним договором. Про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса позивачу нічого не було відомо, до того часу, як була заблокована картка її заробітної плати, а саме червня 2023 року. При зверненні в банківську установу Позивачці повідомили про Постанову про арешт коштів боржника від 09.07.2020 року ВП № [NUMBER]. Згідно вимог п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України зазначає, що копія Постанови про арешт коштів боржника від 09.07.2020 року ВП № [NUMBER] та Постанови про відкриття провадження ВП № [NUMBER] від 25.02.2020 року знаходяться у Заявника. Уважно ознайомившись з постановою про відкриття виконавчого провадження від 25.05.2020 року ВП № [NUMBER], яка містить посилання на виконавчий напис, позивач вважає сам напис таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. По-перше, підставою стягнення за виконавчим написом нотаріуса є начебто наявна заборгованість за договором споживчого кредиту, який укладався в 2019 році, вона як Позивач стверджує, що даного кредитного договору з ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» вона не укладала і іншого Відповідач не зможе довести у суді. У відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом № 296/5 Міністерства юстиції України 22.02.2012 року, а саме глави 16 зазначеного наказу: 2.1 Для вчинення виконавчого напису стягувачем, або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходжень я стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ z ля юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Умови вчинення виконавчого напису. 3.1. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше, одного року. По-друге, стягувач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Фінанс інновація» звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису з підстав та обставин, які не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, позивач [PERSON] жодним чином не згодна з нарахованою заборгованістю відповідачем, та звертає увагу Шановного суду, що безспірність заборгованості можливо підтвердити, лише належним чином оформленим розрахунком заборгованості та наданням до суду доказів укладання кредитного договору Відповідачем. Таким чином, вважає, що Відповідач звертаючись до нотаріуса, фактично зловживає своїми правами. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч.1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 листопада 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.20). 26 лютого 2024 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] - адвокат Куценко В.А. в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Приватний нотаріус Баршацький І.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфименко Д.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфименко Д.О. про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] від 25.05.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №5092 виданого 05.05.2020 року приватним нотаріусом Баршацьким І.В. про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка є боржником за Договором №190330-4803-2 від 30.03.2019 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованості за період з 30.03.2019 року по 29.04.2020 року у розмірі 7875,00 грн. (а.а.9-10) Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфименко Д.О. ВП [NUMBER] від 26.04.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках [PERSON] , [INFO] . (а.с.11) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Надані нотаріусом документи не дають можливості встановити дійсний розмір заборгованості та період, за який проводиться стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус Баршацький І.В. не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості, належних доказів протилежного останнім суду не надано. В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізналась після вчинення нотаріусом виконавчого напису, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, суд доходить до висновку, що спірний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи спір в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. За приписами п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З урахуванням вище зазначеного, суд вважає, що понесені позивачем витрати підтверджені належними доказами, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді витрат про сплату судового збору в розмірі 1073,60 гривень, та витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, в розмірі 3000 грн.

Outcome: approved