Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

В грудні 2023 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Дьякової Т.В. звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «ПУМБ» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 49507 від 24.12.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості в сумі 45 766,23 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис № 49507, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 2001174398401 від 21.11.2018 року, укладеним із АТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 45 516,23 грн. 18.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в межах виконавчого провадження № 68213753 з примусового виконання виконавчого напису № 49507 від 24.12.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 01.02.2022 року та 11.09.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком А.О. винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та про арешт коштів боржника. Під час вчинення виконавчого напису № 49507 від 24.12.2021 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. не пересвідчився у відсутності безспірної заборгованості боржника перед стягувачем за вказаним кредитним договором. Згідно з Заявою № 2001174398401 від 21.11.2018 року, строк користування кредитом 12 місяців. Позивач вважає, що станом на грудень 2023 рік, у нього відсутня будь-яка заборгованість перед АТ «ПУМБ» за вказаним кредитним договором, тому як до закінчення вказаного строку, він у повному обсязі повернув відповідачу грошові кошти. Приватним нотаріусом не було повідомлено позивача про звернення до нього із заявою про вчинення виконавчого напису, на що відповідно позивач не міг відреагувати жодним чином, тим більше надати заперечення проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав би вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не було перевірено безспірність вимог кредитора (відповідача). Ухвалою від 26.12.2023 року відкрито провадження у справі, призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав. Третя особа приватний виконавець Якименко А.О. у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки визнання відповідачем позов у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.11.2018 року між Публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2001174398401. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. 24.12.2021 року вчинила виконавчий напис № 49507, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (відповідач) грошової суми в розмірі 45\~766,23 грн. 18.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком Андрієм Олександрович винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68213753 за вказаним виконавчим написом. 01.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком Андрієм Олександрович винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 11.09.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком Андрієм Олександрович винесено постанову про арешт коштів боржника. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Отже, виконавчий напис вчинено відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Пунктом 2 вказаної вище Постанови передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин подаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Тобто п. 2 зазначеної Постанови передбачений вичерпний перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Крім того, нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документах, але не визначає та не перевіряє її розмір. Так, у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 р., вказано, що судам апеляційної інстанції слід мати на увазі, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості згідно наданим документам для вчинення виконавчого напису. Окрім цього, як було з`ясовано при вивчені виконавчого напису, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" було визнано незаконною та не чинною постанову № 662 в частині, доповнення переліку документів, на підставі яких вчинюється виконавчий напис оригіналу кредитного договору. Таким чином, виконавчий напис було вчинено на підставі та в порядку нормативного акту, який було визнано незаконним та не чинним. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню, оскільки при його вчиненні нотаріусом не перевірено безспірність вимог. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Оскільки на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а також п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Таким чином, враховуючи задоволення позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 536,80 грн.

Outcome: approved