Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська Факторингова компанія розвитку» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та відсотків річних. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.07.2005 року між відповідачем [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладений кредитний договір №10408249000. 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком 1 на користь Банка 2 прав вимоги за Кредитним договором та договорами забезпечення. У зв`язку з невиконанням Відповідачем взятих на себе забов`язань за Кредитним договором ПАТ «Дельта Банк» у 2014 році звернулось до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі №208/6901/14-ц від 17.12.2014 року стягнуто з [PERSON] [INFO] РНОКПП [NUMBER] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за Кредитним договором №10408249000 від 11.07.2005 року в сумі 172 405,87 грн. та судовий збір в сумі 1 724,06 грн. 11 травня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська Факторингова компанія розвитку», відповідно до вимог чинного законодавства України, за результатами відкритих торгів оформлених Протоколом електронного аукціону № UA - EA - 2019-03-26-000011-b від 17.04.2019 року, був укладений Договір № 1370/К про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 10408249000 від 11 липня 2005 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі №208/6901/14-ц (провадження № 6/208/24/20) від 15.01.2020 року замінено сторону (Стягувача) у виконавчих листах з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку». Позивач зазначає, що відповідачем станом на дату подання цієї позовної заяви рішення суду не виконано, заборгованість за Кредитним договором перед Товариством не сплачено. Сума заборгованості становить 172 405,87 грн. Враховуючи, що Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі №208/6901/14-ц від 17.12.2014 року стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 172 405,87 грн., яка є боржником на дату подання цієї позовної заяви не сплачена - Позивач очікує отримати компенсацію за невиконання зобов`язання. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь ТОВ «Фінансова установа «Європейська Факторингова компанія розвитку» нараховані за період з 30.09.2020 по 30.09.2023 року відповідно до ст..625 ЦКУ на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями підтвердженими рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі №208/6901/14-ц від 17.12.2014 року: три відсотки річних у розмірі 15 527,10 грн., та інфляційні витрати у розмірі 82 953,51 грн., а всього 98 480, 61 грн., та судові витрати. Представник відповідача надав суду відзив, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В запереченнях зазначає, що даний позов ґрунтується на недостовірних відомостях та не відповідає вимогам чинного законодавства з наступних причин: позивач замовчує, що ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у справі №208/6901/14 від 15.01.2020 року була скасована постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року у справі №208/6901/14. Тобто, ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у справі №208/6901/14 від 15.01.2020 року на яку посилається в своєму позові Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», скасована та не створює для сторін жодних юридичних наслідків. Так, постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року у справі №208/6901/14 апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Шпакової Тетяни Сергіївни задоволено. Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року - скасовано. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони у виконавчому провадженні, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу виконавчих листів відмовлено. Відповідач зазначає, що з матеріалів справи №208/6901/14-ц, вбачається, що 17.12.2014 року з заявою про видачу копії рішення суду та виконавчих листів звертався представник позивача. Копію рішення та виконавчі листи отримано 28.01.2016 року, але їх не було пред`явлено до виконання. З урахуванням викладеного вище, приймаючи до уваги відсутність підстав для стягнення основного боргу за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська по справі №208/6901/14 від 17.12.2014 року на користь ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», відсутні підстави для нарахування інфляційних витрат та 3 % річних за цим позовом. 15.02.2024 року від ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» надійшла до суду відповідь на відзив, в якому представник позивача не погоджується повністю з викладеним запереченням, оскільки позиція суперечить нормам матеріального та процесуального права, не враховує правові позиції Верховного суду України з подібних питань та природу правовідносин та спрямована на ухилення від відповідальності за не виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача Постернак М.М. , підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та відповіді на відзив. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , просила відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, врахувавши пояснення надані у відзиві. Ухвалою суду 09 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху. 28 листопада 2023 року надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду 28 листопада 2023 року відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 17 грудня 2014 заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області було задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі №208/6901/14-ц (провадження № 6/208/24/20) від 15.01.2020 року замінено сторону (Стягувача) у виконавчих листах з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку». 04 листопада 2020 року постановою Дніпровським апеляційним судом ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.01.2020 року було скасовано. У задоволені заяви ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони у виконавчому провадженні, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу виконавчих листів відмовлено. У даній постанові Дніпровський апеляційний суд зазначив наступне: Ставлячи питання про заміну сторони у виконавчому провадженні, заявник не надав належних та допустимих доказів переходу до нього права вимоги усіх сум заборгованості зазначених у рішенні суду. З наданих доказів не можливо встановити суму грошових зобов`язань відповідачів, які згідно договору №1370К про відступлення прав вимоги від 11.05.2019 р. та додатку до нього перейшли до ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку». Дане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 04.11.2020 року. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У даній справі, після пред`явлення кредитором до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси позивача були забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У відповідності до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що Дніпровським апеляційним судом встановлено, що ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» не надало належних та допустимих доказів переходу до нього права вимоги всіх сум заборгованості зазначених у рішенні суду від 04 листопада 2020 року №208/6901/14-ц, провадження №22-ц/803/6813/20, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат та відсотків річних є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від суми основної заборгованості. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed