Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

30.11.2023 позивач КП "ХТМ" завернулось до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого обґрунтовує зазначає, що відповідачу на підставі договору купівлі- продажу від 29.04.2009 належить приміщення першого поверху №7-1, 7-2, 7-3, 7-4, 7-5, 7-6 в літ. А-16 площею 60,9 кв.м. по [ADDRESS] з централізованою системою теплопостачання, вказані приміщення використовуються з метою ведення господарської діяльності. Відповідач користуються тепловою енергією, проте не виконує своїх зобов`язань щодо сплати вартості теплової енергії. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.12.2021 по 31.07.2023 у сумі 78241,37 грн, плату за абонентське обслуговування 382,29 грн, плату за внутрішньобудинкове обслуговування 836,48 грн та сплачену суму судового збору. 30.11.2023 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу передано в провадження судді Семіряд І.В. 01.12.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито спрощене провадження у справі. 13.02.2024 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що до позовної заяви надано акт звіряння від15.11.2023 на сумі 41471,43 грн, але на вказану суму акту не отримував та не підписаний відповідачем. З наданого розрахунку не можливо встановити або розрахувати загальну суму заборгованості за теплову енергію, оскільки у розрахунку не зазначено спожитих у приміщенні Гкал і застосований до цим приміщень тариф, категорія споживача. З 24.02.2022 приміщення за адресою [ADDRESS] не використовується як комерційне та і взагалі не використовується. [PERSON] не ж суб`єктом підприємницької діяльності, не є власником будь-якого бізнесу, що розташований за вказаною адресою, не має укладених договорів оренди з фізичними особами, підприємцями або підприємствами на використання цього приміщення. Станом на 07.02.2024 жодної діяльності не ведеться і взагалі приміщення не використовується. Категорія «інші» розповсюджується на приміщення де ведеться господарська діяльність. Твердження позивача про неможливість застосування до нього тарифу за надану теплову енергію виключно як для категорії «для населення» є хибним. Зміна тарифу відбулась 30.12.2021, а офіційне повідомлення споживачів про зміну тарифу було розміщено на офіційному сайті позивача лише 02.10.2023. у зв`язку з чим відповідач просив відмовити у задоволені позову. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутністю, не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що сплачувати згоден, але за іншими тарифами. На теперішній час борг існує, проте він нарахований за тарифами, з якими не згоден, на його думку, сума боргу повинна складати приблизно 25\~000 грн, які він згоден сплатити навіть сьогодні. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 29.04.2009 належить приміщення першого поверху №7-1, 7-2, 7-3, 7-4, 7-5, 7-6 в літ. А-16 площею 60,9 кв.м. по [ADDRESS] . КП «Харківські теплові мережі» подає теплову енергію у централізовану систему опалення та гарячого водопостачання житлового будинку, де розташоване приміщення відповідачів. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується відповідними актами, що складені представниками позивача та балансоутримувачем №173/32679 від 07.10.2023, №173/33770 від 06.04.2023, №173/30271 від 06.10.2021 та №173/30271 від 20.10.2021. Відповідно до розрахунків, які надані позивачем, заборгованість відповідача [PERSON] за споживання послуг з теплопостачання за адресою [ADDRESS] за період з 01.12.2021 по 31.10.2023 78241,37 грн. Відповідно до частини 4 статті 4 ЖК України до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в житлових будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Правовідносини між сторонами підлягають регулюванню законом України «Про теплопостачання» та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, які розглядають теплову енергію як товарну продукцію, а також статті 714 ЦК України, так як приміщення є нежитловим. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статтях 6, 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Згідно статті 1 ЗУ «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідно до статті 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно статті 40 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію. Частина 1 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1\~ст. 509 Цивільного кодексу України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до частини 1\~статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За правилами частини 5\~статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.\~Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Згідно положень\~ст. 24 Закону України "Про теплопостачання"\~до основних обов`язків споживача теплової енергії відноситься своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до положень\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на споживачів покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за постачання теплової енергії; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору на постачання теплової енергії або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. Відповідно до п. 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Матеріали справи не містять заяви-приєднання відповідача до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з позивачем. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.04.2020 у справі №910/7968/19, від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі №904/7377/17. Матеріалами справи, а саме: договором купівлі- продажу підтверджується, що відповідач є власниками нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] . Окрім того, зазначене підтверджено самим відповідачем у судовому засіданні. Власник в силу прямої норми закону несе тягар утримання належного йому майна, в тому числі й щодо сплати комунальних послуг. Система опалення приміщень по [ADDRESS] є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача. Розрахунок спожитої теплової енергії проводиться відповідно до показань приладу обліку теплової енергії. За правилами п. 23 Правил, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюється на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку, згідно з діючими тарифами. Розрахунок вартості спожитої теплової енергії по нежитловим приміщенням, розташованим у будинках, оснащених будинковими приладами облік у теплової енергії, здійснюється згідно їх показань, які розподіляються між власниками нежитлових приміщень пропорційно тепловим навантаженням, а між власниками житла пропорційно площам квартир. Оскільки законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, та праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, відповідає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, суд дійшов висновку про те, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Враховуючи те, що факт відсутності договору про надання послуги з постачання теплової енергії\~сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг у період з\~01.12.2021 по 31.10.2023. Судом встановлено, що позивач свої договірні зобов`язання виконав та здійснив відпуск теплової енергії відповідачу, що підтверджується вищезазначеними актами. Також встановлено, що протягом місяця з дня розміщення позивачем\~індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії відповідач про свою відмову укласти договір на постачання теплової енергії чи про свою незгоду із умовами договору до позивача у письмовому вигляді не направив, втім споживав надану позивачем теплову енергію, а тому відповідач вважається таким, що прийняв пропозицію позивача щодо укладення договору на постачання теплової енергії, положення якого відповідають типовому договору. Відповідно до ч. 6 ст. 25 ЗУ\~«Про теплопостачання»\~у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Доказів відсутності опалення, або відключення від опалення споживача матеріали справи не містять. Стаття 526 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Факт наявності заборгованості на суму 78241,37 грн за період з 01.12.2021 по 31.10.2023 підтверджується документально належними та допустимими доказами, наявними у справі. Відповідачами не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної оплати спожитої у спірний період теплової енергії згідно умов Договору. Щодо нарахування абонентської плати, суд зазначає наступне. Cтаттею 1\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~визначено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно до п.32 Договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Абонетська плата становить 382,29 грн. Окрім того, КП «ХТМ» виконало нарахування плати за послуги технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води. Технічне обслуговування складається з комплексу робіт, спрямованих на підтримку справності елементів систем чи заданих параметрів та режимів роботи обладнання внутрішньобудинкових систем за допомогою огляду, налагодження, регулювання і випробування систем, заміни швидкозношуваних елементів, заправки витратними матеріалами, змащення тощо, та не включає обслуговування вузлів комерційного обліку. Вартість послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем зазнаечна у публічному догворі з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності. За відповідачами утворилась заборгованість з обслуговування внутрішньобудинкових систем, станом на 31.10.2023 у розмірі 836,48 грн. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідачів, складає 79460,14 грн. Не приймаються\~до уваги\~заперечення відповідача,\~що позивачу\~слід нараховувати\~за тарифом\~за надану\~теплову енергію\~як для\~категорії «населення»,\~оскільки до\~категорії споживачів\~"населення"\~відносяться споживачі,\~що проживають\~в будинках\~житлового фонду\~незалежно від\~відомчого підпорядкування,\~в кооперативних\~будинках,\~у гуртожитках\~підприємств,\~організацій,\~установ та\~учбових закладів,\~а також\~у будинках,\~квартирах,\~що належать\~громадянам на\~правах приватної\~власності. Всі інші споживачі, які не підпадають під вище зазначені категорії, відносяться до категорії споживачів "інші". Отже, оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за надання тепловох енергії, яка надається у нежитлове приміщення, до відповідача не може бути застосований тариф як для категорії споживачів «населення». Окрім того, посилання відповідача на те, що йому не було повідомлено про зміну тарифу не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги» передбачено, що споживає має право без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості, в свою чергу цим же Законом (п. 3 ч. 2 ст. 8), покладено обов`язок на виконавця комунальної послуги без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством. Отже, відповідач не був позбавлений можливості звернутись до КП «ХТМ» з заявою щодо наданні інформації про тарифи, які діють. Також, відповідач вказує, що не погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, разом з тим, відповідачем не надано свого контррозрахунку. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, у розмірі 2684 грн. На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 530, 625, 626 ЦК України, ст.ст.64, 67, 68, 162 ЖК України,

Outcome: approved