Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач Товариствоз обмеженоювідповідальністю «Житлосервіс-КР» звернувся досуду ізвказаним позовомдо відповідачів [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 5078,69 грн., інфляційні втрати у сумі 147,12 грн.,3% річних у сумі 40,64 грн. від простроченої суми заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по їх сплаті. В обґрунтування вимог зазначено, що позивачем розпочато функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди та групи будинків та споруд, об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях Саксаганського району м. Кривого Рогу, в тому числі по [ADDRESS] . Відповідачі є споживачем наданих позивачем послуг за адресою [ADDRESS] , що надавались їм в повному обсязі, однак своєчасно та в повному обсязі кошти за надані послуги відповідачі не сплачували, в результаті чого утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги, яку позивач просить стягнути на свою користь солідарно з відповідачів разом з інфляційними витратами та 3% відсотками річних, нарахованими на суму простроченої заборгованості. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] , не погоджуючись з позовними вимогами, вказує, з посиланням на п. 5 ч. 2 ст. 7, ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 2 п.1 ст. 11 Цивільного Кодексу України, ст. 162 Житлового Кодексу України, що до позовної заяви не додано копії відповідного договору про надання відповідачам житлово-комунальних послуг, його взагалі його не існує, а отже відсутні підстави виникнення цивільних прав та обов`язків щодо сплати заборгованості за надані послуги. Крім того відповідачем [PERSON] була подана заява від 11.02.2015 року до ТОВ «Житлосервіс-КР» про надання письмової відповіді на підставі яких документів здійснюється нарахування за житлово-комунальні послуги, надання інформації про наявність дозвільних документів та ліцензії певних видів економічної діяльності, також коли створено підприємство ТОВ "Житлосервіс-КР" та чи має підприємство професійний досвід в наданні житло-комунальних послуг та виробничу базу. Однак відповіді від ТОВ «Житлосервіс-КР» до теперішнього часу не надано. При цьому позивач зловживаючи своїм правом, яке було порушене, продовжує нарахування за житлово-комунальні послуги. Окрім розрахунку заборгованості, який ніяким документом не підтверджується, інших документів позивач не надав. Відповідач [PERSON] у відзиві також вказує, що позивачем надано договір між ТОВ «Житлосервіс-КР» та Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків Саксаганського району м. Кривий Ріг. Даний договір ні яким чином не регулює цивільно-правові відношення між ТОВ «Житлосервіс-КР» та [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно відсутні правові підстави для задоволення позивних вимог. Зазначає, що, додані до позовної заяви інформація про витрати на утримання будинку та розрахунок суми заборгованості по житловому приміщенню, засвідчені одноособово лише директором ТОВ «Житлосервіс-КР», однак вказані документи не є фактом надання послуг та повинні розраховуватися на підставі Актів виконаних робіт за житлово-комунальні послуги, затверджених надавачем таких послуг та [PERSON] . Також не згодний з нарахованими інфляційними витратами, оскільки Відповідно до постанови КМУ №206 від 05.03.2022 року "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг у період воєнного стану" до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. З огляду на вказані обставини просить відмовити в задоволенні позову. У відповіді на відзив представник позивача вказує, що звернення відповідача до ТОВ «Житлосервіс-КР» від 11.02.2015 року про надання інформації на підставі яких документів здійснюється нарахування за житлово-комунальні послуги, не є належним доказом, оскільки не стосується предмету позову. Неотримання відповідачем відповіді не є доказом того, що відповідь на звернення не було підготовлено та направлено заявнику. З 01 грудня 2014 року ТОВ «Житлосервіс-КР» було визначено управителем будинків і споруд Саксаганського району м. Кривого Рогу, в т. ч. і будинку [ADDRESS] на підставі проведеного конкурсу та укладеного відповідного договору з Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому комітету Криворізької міської ради. Дана інформація є публічною та доступною всім споживачам, розміщена офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та в місцевому друкованому засобі масової інформації. Даний факт відповідачем не спростовано. Щомісячні нарахування за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території здійснюються у відповідності до рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 178 від 12.04.2017, яким затверджені відповаідні тарифи з 01.05.2017. Перелік обов`язкових послуг визначено рішенням виконкому Криворізької міської ради № 231 від 10.05.2017. Інформація про витрати на утримання будинку за адресою [ADDRESS] є інформацією, що підтверджує надання послуг, яка надається споживачам. Оскільки відповідачі є споживачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території, дана інформація підтверджує надання послуг. Вказує, що звернень від відповідачів щодо необхідності направлення представника ТОВ «Житлосервіс-КР» для складання акту-претензії щодо ненадання чи неякісного послуг не надходило. Надавечем послуг з утримання будинку та прибудинкової території є ТОВ «Житлосервіс-КР», тому інформацію про послуги, які було надано, формує надавач цих послуг. Вказує, що нарахування інфляційних витрат та 3% річних на суму заборгованості здійснено з урахуванням норм постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 та такі донарахування після введення на території України воєнного стану не здійснювались. Позовну заяву просить задовольнити в повному обсязі. У судове засідання учасники справи не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає. Відповідачі у судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, з огляду на їх достатність та нанадння учасниками справи відзиву та відповіді на відзив. Ухвалою від 24.11.2023 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі розгляд ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 07.02.2024 у задоволенні клопотання [PERSON] про залишення без розгляду та повернення позивачу позовної заяви - відмовлено; у задоволенні заяви [PERSON] та клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі - відмовлено. Також ухвалою від 07.02.2024 у задоволенні клопотання [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] (з 21.06.1990) та [PERSON] (з 25.05.1987) мають зареєстроване місце проживання адресою: [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються ТОВ «Житлосервіс-КР» за вказаною адресою. Частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 1, 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Крім того, наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні зобов`язує, зокрема, по його утриманню та нести відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг незалежно від місця фактичного проживання, що узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2019 року у справі №756/10344/14. У період 01.10.2020 по 30.09.2023 за адресою: [ADDRESS] позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, плата за надання яких нараховувалася за затвердженими в установленому порядку тарифами, що не спростовано відповідачами. Відповідно до розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] , сума заборгованості за житлово-комунальні послуги за вказаний період становить 5078,69 грн. (а.с. 8). Оскільки між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідачі мають зобов`язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання та отримання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18) тому оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних та інфляційних втрат. Стосовно доводів відповідача щодо відсутності укладеного між ТОВ «Житлосервіс-КР» та відповідачами договору про надання відповідачам житлово-комунальних послуг та того факту, що долучений до позовної заяви договір між ТОВ «Житлосервіс-КР» та Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради (замовником послуг) ніяким чином не регулює цивільно-правові відносини між сторонами по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. В одному багатоквартирному будинку договір про надання послуг з управління може укладатися одночасно не більш як з одним управителем. Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладений від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування, може бути достроково розірваний у випадках та порядку, визначених законом. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання послуг з управління будинком укланений від імені співвласників багатаквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування, що узгоджується з вказаним вище нормативним регулюванням спірних правовідносин. Доводів визнання недійсним цього договору учасниками справи не надано. Створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не є обов`язковим. У такому разі укладання індивідуального договору співвласника з управителем не вимагається, тому його відсутність не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Відтак до доводів відповідача [PERSON] в цій частині суд відноситься критично та до уваги не приймає. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року, провадження № 6-2951цс15, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, викладено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до частини другої статті 28 Закону № 2189-VIII у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, що надаються у багатоквартирному будинку на підставі індивідуальних договорів, виклик виконавця для перевірки кількості та якості наданих комунальних послуг, підписання акту-претензії, відібрання проб здійснюються співвласником - стороною договору або його представником. Однак обов`язок доведення неотримання послуг, отримання послуг неналежної якості чи кількості, не у відповідності із умовами договору, тощо покладається на споживача лише у випадку наявності договірних стосунків між сторонами, оскільки споживач наділений для цього відповідними засобами, а саме вправі повідомляти про це виконавця, у різних формах, складати відповідні акти-претензії, тощо. Вказане також слід вважати відповідає та не суперечить змісту правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду України за наслідками розгляду справ №6-110цс12 від 10.10.2012 року та 6-2951цс15 від 20.04.2016 року. При прийнятті рішення по даній справі, суд виходить з того, що відповідачами не доведено того факту, що ними не було отримано чи отримано не в повній мірі відповідні послуги від ТОВ «Житлосервіс-КР», оскільки не доведено, що вони повідомляти надавача послуг про невиконання/неналежне виконання чи не в повному обсязі таких послуг, складали відповідні акти, претензії, тощо. Наданий відповідачем лист на адресу ТОВ «Житлосервіс-КР» (вх. № 129 від 11.02.2015) поданий у порядку звернення громадян та спрямований виключно на отримання інформації споживачем послуг, а саме щодо наявності у «Житлосервіс-КР» документів та ліцензії певних видів економічної діяльності, часу створення підприємства, наявність у надавача послуг професійного досвіду в наданні відповідних послуг та виробничої бази. Таким чином даний лист суд не розцінює як претензію споживача послуг, адресовану надавачу таких послуг. При цьому позивач на підтвердження факту надання послуги протягом періоду, за який управитель нараховує споживачу плату за послуги, до позовної заяви надав докази у справі (відомості по видам послуг по будинку по [ADDRESS] , інформації про витрати на утримання будинку), а за договором з управління багатоквартирним будинком послуга надається всім співвласникам, а не конкретно відповідачу. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 березня 2023 року у cправі №920/1343/21 Також суд зауважує, що відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (длалі - постанова № 206) установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Пунктом 2 вказаної постанови КМУ передбачено, що постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Як убачається з наданих позивачем розрахунків заборгованості за інфляційними витратами та 3% річних, такі нарахування були здійснені до дати застосування положень постанови № 206 (24.02.2022); після 24.02.2022 нарахування 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу позивачем не здійснювалось, що узгоджується з нормами п. 2 постанови № 206, тому посилання відповідача на неправомірність нарахування на суму боргу 3% річних та інфляційних витрат не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2684,00 грн., сплачений ним при подачі позову, яку суд вважає за необхідне задовольнити шляхом стягнення у рівних частках з відповідачів на користь позивача у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору суму 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.), тобто по 1342,00 грн. (одна тисяча триста сорок дві грн. 00 коп.) з кожного.

Outcome: approved