Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

У січні 2024 року представник позивачів [PERSON] , представляючи інтереси позивачів [PERSON] , [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивачів мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] має статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . На момент ліквідації колгоспних дворів у будинку були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної йому 1/2 частини вищевказаного житлового будинку. Дружина померлого [PERSON] , син померлого [PERSON] , мати померлого [PERSON] , як такі, що проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, уважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Кожен зі спадкоємців фактично отримали у спадщину 1/6 частини спадкового житлового будинку із надвірними будівлями. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідні частки будинку позивачам було відмовлено. [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповідала [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини до Носівської державної нотаріальної контори, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 04 жовтня 2023 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . Саме тому представник позивачів просив судовим рішенням визнати за: - [PERSON] право власності на 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - [PERSON] право власності на 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - [PERSON] право власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 02 січня 2024 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 19 лютого 2024 року. У підготовче судове засідання позивачі та представник позивачів не з`явилися, але до початку підготовчого судового засідання представник позивачів подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивачів та їх представника (а. с. 58). Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника (а. с. 59). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом установлено, що домогосподарство [ADDRESS] належить до типу колгоспного двору, головою якого є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житловий будинок від 22 серпня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Носівської міської Ради народних депутатів (а. с. 16). Станом на 15 квітня 1991 року зареєстрованими в ньому значаться [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 5217/06-14-С/11.2022 від 14 листопада 2022 року (а. с. 17). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] , [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспному двору, є рівними. Отже, [PERSON] , [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] в м. Носівка Носівського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 10). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору. Згідно з довідкою № 5218/06-14-С/11.2022, виданою Носівською міською радою Чернігівської області 14 листопада 2022 року, [PERSON] на день своєї смерті, тобто станом на [INFO] , був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом із ним були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 11). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 55). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дружиною померлою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 6). [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 9). [PERSON] була матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 12). Отже, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 54). Отже, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, їх частки у спадщині є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] зверталися до Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області з метою оформлення спадкових прав кожен на 1/6 частини житлового будинку після померлого [PERSON] . Нотаріус відмовила кожному з позивачів у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частки житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Киреєвої Л.М. № 191/02-31 від 15 лютого 2024 року (а. с. 57). [INFO] в с. Малі Будища Гадяцького району Полтавської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 13). Після її смерті відкрилася спадщина на 2/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка складається із 1/2 частини будинку, яка належала їй як члену ліквідованого колгоспного двору, та з 1/6 частини будинку, яку вона фактично успадкувала після смерті свого сина [PERSON] , але на яку офіційно не оформила своїх спадкових прав. Згідно з довідкою № 5219/06-14-С/11.2022, виданою Носівською міською радою Чернігівської області 14 листопада 2022 року, [PERSON] на день своєї смерті, тобто станом на [INFO] , була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом із нею були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] (а. с. 14). Судом установлено, що [PERSON] за життя склала заповіт, посвідчений 27 квітня 2018 року, Чуєнко Л.А., приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області, яким все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповідала [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 52) та копією заповіту (а. с. 48), який міститься в матеріалах спадкової справи до майна померлої [PERSON] . Отже, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом. Судом установлено, що до майна померлої [PERSON] . Носівською державною нотаріальної конторою заведено спадкову справу за № 236/2021 (а. с. 50-51). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , подавши в установлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у тому числі і на земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а. с. 46-49). Судом установлено, що позивач [PERSON] зверталася до Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області з метою оформлення спадкових прав і на спірний житловий будинок після померлої [PERSON] . Нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Киреєвої Л.М. № 807/02-31 від 4 жовтня 2023 року (а. с. 22). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 95,1 кв. м, житлова площа - 60,9 кв. м (а. с. 18-20). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову. При зверненні до суду позивачі сплатили судовий збір у сумі 1733,10 грн., що підтверджується відповідною квитанцією до платіжної інструкції (а. с. 3). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачам у рівних частинах з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved