Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Заявники звернулись до суду з вище вказаною заявою. Обґрунтовуючи заявлені вимоги вказували, що 30.09.2001 року між ними було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 30.09.2001 року зроблено запис за №16. Заявники є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини між ними припинилися ще у лютому 2023 року через різницю в поглядах на сім`ю, сімейне життя та через відсутність взаєморозуміння в сім`ї. З вказаного періоду заявники не проживають разом однією сім`єю, не підтримують між собою шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому розірвання шлюбу дійсно відповідає їхній волі. Розірвання шлюбу не буде порушувати права їхньої неповнолітньої доньки, яка вирішила, що буде проживати з батьком [PERSON] та сторони дійшли згоди, що донька буде перебувати на самостійному вихованні та утриманні [PERSON] .. Факт спільного проживання заявника [PERSON] з донькою підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 07.12.2023 року №1415, в якій вказано, що разом з батьком за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають його неповнолітня донька [PERSON] , 2009 року народження. Заявник [PERSON] згідно витягу з Реєстру територіальної громади від 07.12.2003 року №2023/010032408 зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно характеристики виданої [PERSON] директором ОЗ «Білоусівський ліцей» Альоною Графінчук, вказано, що « [PERSON] навчається у 9-Б класі 03 «Білоусівський ліцей» на достатньому та високому рівнях. За роки навчання зарекомендувала себе здібною, доброзичливою, дружелюбною ученицею. Батьки дівчинки стараються усіляко брати участь у шкільному житті дитини. Особливу увагу приділяє батько [PERSON] , позитивно впливає на формування світогляду доньки, цікавиться її досягненнями у навчанні, спілкується з класним керівником». Враховуючи викладене заявники просили розірвати укладений між ними шлюб в порядку ст.109 СК України. Окрім цього, враховуючи необхідність встановлення статусу «одинокий батько», що дасть можливість заявнику [PERSON] оформити соціальну допомогу на дитину, змінити місце його проживання та, після закінчення воєнного стану, виїхати разом з дитиною за кордон, без документального оформлення згоди матері, заявник [PERSON] просить встановити факт самостійного виховання та утримання заявником [PERSON] неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В судове засідання заявники не з`явились, подали до суду заяви про проведення судового засідання без їх присутності, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Крім цього, заявницею [PERSON] подано до суду письмові пояснення, згідно яких зазначено, що вона дійсно з лютого 2023 року не проживає однією сімє`ю зі своїм чоловіком [PERSON] та донькою, кожен із заявників живе своїм життям, та не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство, вихованням, навчанням та утриманням доньки займається чоловік, а тому розірвання шлюбу дійсно відповідає їхній волі. Враховуючи думку і бажання їхньої доньки, яка вправі приймати і прийняла рішення з ким із батьків їй проживати і яка з самого початку вирішила що буде проживати з батьком, заявниця [PERSON] підтверджує той факт, що донька проживає з батьком і самостійно ним виховується. Заперечень з даного приводу не має. Згідно письмових пояснень неповнолітньої [PERSON] від 22.02.2024 року, зазначено, що її батьки [PERSON] та [PERSON] з лютого 2023 року перестали проживати разом однією сім`єю і подали заяву про розлучення. Донька підтримала їхнє рішення тому, що вони втратили почуття один до одного та виявили бажання жити окремо, кожен своїм життям. Оскільки, вона досягла 14 річного віку і має право сама визначати з ким із батьків буде проживати, [PERSON] вирішила проживати з батьком, оскільки з батьком у неї міцній зв`язок і він самостійно займається її вихованням. Її батьки були не проти такого рішення і погодились на те, що проживати вона буде з батьком і самостійно ним виховуватись. Таким чином, у даному поясненні вона підтверджує той факт, з лютого 2023 року проживає з батьком [PERSON] та самостійно ним виховується. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що подана сторонами заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 30.09.2001 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №16. Під час шлюбу у заявників народилась донька: [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 ст.293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що заявники з лютого 2023 року не підтримують між собою шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому розірвання шлюбу дійсно відповідає волі сторін. Окрім цього, судом встановлено, що розірвання шлюбу не буде порушувати права неповнолітньої дитини, яка проживає та перебуває на утриманні батька. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] , з лютого 2023 року повністю перебуває на самостійному вихованні та утриманні батька - [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копією довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, виданої старостою Білоусівського старостинського округу Бєдним Ю. від 07.12.2023 року за №1415, копією витягу з Реєстру територіальної громади про місце проживання та реєстрації [PERSON] , характеристикою посвідченою директором ОЗ «Білоусівський ліцей» Сокирянської міської ради Гафінчук А., письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] та визнаються сторонами. Враховуючи викладене, із врахуванням обґрунтування необхідності встановлення даного юридичного факту для заявника [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити подану сторонами заяву в повному об`ємі.

Outcome: approved