Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 28 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська за актовим записом №941. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно, шлюбні відносини з відповідачем припинені тому, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та шлюб. Припинено і ведення спільного господарства та сумісне проживання. На примирення не згодна, а тому, посилаючись на положення ч.1ст.24, ч.2,4 ст.56 СК України, просить суд розірвати шлюб, тому що відповідач не погоджується в досудовому порядку. Ухвалою від 27.07.2023 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 15.11.2023 року задоволено заяву відповідача [PERSON] , надано строк на примирення на 2 місяці та провадження у справі зупинено. Ухвалою від 15.01.2024 року провадження по справі відновлено. Позивач будучи належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду , в судове засідання не з`явився, однак надала до суду заяву, в якій зазначила про розгляд справи за її відсутності, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Дослідивши заяви по суті справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Справа підсудна Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська. Так, судом встановлено на підставі копії свідоцтва про шлюб, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2003 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська за актовим записом №941 та відповідно до копії свідоцтва про народження мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя. Право на припинення шлюбних відносин передбачено ст.56 СК України. Згідно із ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у Пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Із досліджених матеріалів справи та заяви позивача встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, позивач не бажає проживати в шлюбі, на примирення не згодна. Судом, з метою збереження сім`ї, за клопотанням відповідача надавався подружжю строк на примирення, але ж після закінчення строку на примирення від позивача не надійшло заяв про відмову від позову чи залишення без розгляду позовної заяви, що свідчить про те, що сторони не примирились і позиція позивача не змінилась. А тому, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати по справі складаються із судового збору який на день розгляду справи становить у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved