Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 квітня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір №Z75.00607.003869703. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, за умовами якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. Відповідно до п. 2.2. договору факторингу права вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за цим договором, відступаються (передаються) у розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк» та визначені в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №3 до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Z75.00607.003869703 в сумі 21 494,46 грн. 15 лютого 2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою [PERSON] укладений кредитний договір №С-610-003891-18-980. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, за умовами якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. Відповідно до п. 2.2. договору факторингу права вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за цим договором відступаються (передаються) у розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк» та визначені в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №4 до договору факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №С-610-003891-18-980 в сумі 13 937 грн. Оскільки відповідачка заборгованість за кредитними договорами не погашає, просив стягнути з неї на свою користь заборгованість за кредитним договором №Z75.00607.003869703 в розмірі 21 494,46 грн. та за кредитним договором №С-610-003891-18-980 - в розмірі 13 937,00 грн., всього стягнути заборгованість у розмірі 35 431,46 грн. та понесені судові витрати в розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою суду від 10 січня 2024 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачці роз`яснено її право на подання відзиву на позов. Відповідачка ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи отримала 24 січня 2024 року, у встановлені судом строки відзив не подала. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 19 квітня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №Z75.00607.003869703, за умовами якого відповідачці було надано кредит на поточні потреби у розмірі 9 135,00 грн. зі сплатою річної змінюваної процентної ставки, яка разом з маржею банку складає 9,99%, строк кредитування - 60 місяців (а.с.7-16). 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, за умовами якого до ТОВ ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором (а.с.18-19, 20). Заборгованість відповідачки за кредитним договором №Z75.00607.003869703 від 19 квітня 2018 року згідно розрахунку позивача становить 21 494,46 грн., з яких: 7 847,99 грн. - заборгованість за основним боргом, 13 646,47 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 17) 15 лютого 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №С-610-003891-18-980, за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 48,00% річних (а.с.22-28). 07 липня 2023 року між ТОВ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, за умовами якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №С-610-003891-18-980 (а.с.32-34). Заборгованість відповідачки за кредитним договором №С-610-003891-18-980 від 15 лютого 2018 року згідно розрахунку позивача становить 13 937 грн., з яких: 5 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 8 937 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 31) Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №Z75.00607.003869703 від 19 квітня 2018 року не виконала, у передбачений в договорі строк кошти в повній мірі не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми боргу за кредитом в розмірі 7847,99 грн. Таким чином, заборгованість відповідачки за тілом кредиту по вказаному договору становить 7847,99 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками за період з 20 квітня 2023 року по 7 липня 2023 року задоволенню не підлягає, з огляду на таке. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою договору дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а остання зобов`язувалась повернути надану позику у повному обсязі у визначений договором строк - до 19 квітня 2023 року /а.с.7-8/. Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування - до 19 квітня 2023 року, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування /а.с.17/. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступником позикодавця, вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 20 квітня 2023 року по 7 липня 2023 року є безпідставними та задоволенню не підлягають. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з [PERSON] підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 2412,57 грн., визначеному укладеним між сторонами договором/а.с.7-8/. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідачка умови вказаного кредитного договору належним чином не виконувала, жодних заперечень щодо цього суду не надала, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 10260,56 грн., що складається із: 7847,99 грн. - заборгованість за кредитом, 2412,57 грн. - заборгованість за відсотками. В частині вимог щодо стягнення заборгованості за договором №С-610-003891-18-980 від 15 лютого 2018 року суд визнає за необхідне відмовити, зважаючи на таке. Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, між відповідачкою та ПАТ «Ідея Банк» 15 лютого 2018 року було укладено угоду №С-610-003891-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої банк надав відповідачці кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку з лімітом 5000 грн., зі сплатою 48,00% річних /а.с.22-25/. Однак, жодних доказів отримання відповідачкою коштів за даним кредитним договором, в тому числі отримання кредитної картки, руху коштів по рахунку, належного детального розрахунку боргу суду не надано, що позбавляє суд встановити наявність чи відсутність боргових зобов`язань відповідачки перед позивачем за цим договором. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд визнає за необхідне в іншій частині в позові відмовити. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 777,26 грн., виходячи з розрахунку: 10260,56 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2684 грн. (сума сплаченого судового збору) / 35431,46 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial