Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

В провадженні Бобринецького районного суду Кіровоградської області перебувала цивільна справа за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - державний реєстратор Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області Шведенко Ольга Юріївна, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішень про державну реєстрацію. Заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.01.2024 року позов фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - державний реєстратор Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області Шведенко Ольга Юріївна, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішень про державну реєстрацію задоволено повністю. Встановлено позивачу фізичній особі-підприємцю [PERSON] та її представнику - адвокату Педак С.В. строк до 10.01.2024 року для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат. В позовній заяві зазначено, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат на правову допомогу, яку позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 60000 грн. Також представник позивача до закінчення судових дебатів у справі подав клопотання про те, що докази на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 10.01.2024 року представник позивача адвокат Педак С.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі про розподіл судових витрат та докази на підтвердження наданих послуг. Просив стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50000 грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Педак С.В. подав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (Т2 а.с.13-14, 16-17). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - державний реєстратор Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області Шведенко О.Ю. в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (Т.2 а.с.15). Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття осіб у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Перевіривши обґрунтованість вимог заяви про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до наступного висновку. Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.3 ч.1 ст.133 ЦПК України). У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 30.10.2023 року у справі № 591/550/20 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частинах четвертій-шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.06.2021 року №159/5837/19. У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] у зв`язку з розглядом цієї справи надано: копію договору про надання правничої допомоги від 01.06.2023 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та адвокатом Педак Сергієм Володимировичем (Т1 а.с.238-240); додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги від 01.06.2023 року (Т1 а.с.240); акт №1 виконаних робіт від 09.01.2024 року до Договору надання правничої допомоги від 06.06.2023 року, про те, що адвокатом Педак С.В. була надана ФОП [PERSON] професійна правнича допомога у межах судової справи №383/1008/23 загальний розмір якої складає 50000 грн. В акті міститься детальний перелік робіт, виконаних адвокатом та час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (Т1 а.с.241). докази відправлення заяви про ухвалення додаткового рішення іншим учасникам (Т1 а.с.243-247). З огляду на зазначене, оскільки заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.01.2024 року позов фізичної особи-підприємця [PERSON] задоволено повністю, проте у рішенні не вирішено питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, то є підстави для ухвалення додаткового рішення у цій справі. З урахуванням вимог статей 137, 141 ЦПК України, а саме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, оцінивши надані стороною позивача докази на підтвердження факту понесених витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що доказів неспівмірності витрат на правову допомогу відповідачами до суду не надано, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з кожного з відповідачів на користь позивача 25000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved