Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Червоногригорівської об`єднаної територіальної громади в особі Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обгрунтування вимог посилається на те, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] . До дня смерті він проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,045 га, кадастровим номером 1222981000:01:009:0013, розташована на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 018597, виданого Нікопольською райдержадміністрацією 12 січня 2004 року. За життя [PERSON] не склав заповіту, тож спадкування належного йому майна, в даному випадку, повинно відбуватись за законом. Позивачка вказує, що вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті рідного брата. [PERSON] не мав дітей та у шлюбі не перебував. При цьому, вона є інвалідом 1-ї групи по зору, оскільки є повністю сліпою. У зв`язку з цією обставиною та через пандемію, пов`язану з COVID-19, через яку в Україні в 2020-2021 роках майже все зупинилось, вона була обмежена в можливості в передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України строк звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата, оскільки без супроводу сторонньої особи самостійно не може не те що знайти нотаріальну контору та подати нотаріусу необхідні документи, а й просто з села приїхати до міста. До приватного нотаріуса Іопеля С.О. з документами по спадщині вона звернулась лише 25 листопада 2022 року. Нотаріус, переглянувши її документи, повідомив, що строк для подання нею заяви про прийняття спадщини сплинув 06 червня 2021 року, тому для визначення додаткового строку їй необхідно звернутись до суду. Вважає, що строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини був пропущений нею з поважної причини, оскільки через пандемію, пов`язану з COVID-19 та інвалідністю по зору вона була позбавлена можливості вчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті рідного брата. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, змушена звернутись до суду та просить визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася [INFO] після смерті рідного брата [PERSON] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.16) Представник відповідача про розгляд справи був повідомлений належним чином, однак, своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, при цьому, 13 лютого 2023 року на адресу суду від них надійшла заява, в якій просять розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги визнають та проти задоволення позову не заперечують (а.с.27). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини по поважній причині, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено судом, [INFO] помер брат позивачки [PERSON] (а.с.4,7-9). Згідно довідки № 2305/3 від 17 грудня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,045 га, кадастровим номером 1222981000:01:009:0013, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 018597, виданого Нікопольською райдержадміністрацією 12 січня 2004 року (а.с.5-6). Як вбачається з матеріалів справи, за життя [PERSON] не склав заповіту, тож спадкування належного йому майна повинно відбуватись за законом, а тому, єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом є позивачка по справі, яка, у відповідності до вимог чинного законодавства, у визначений законом строк з заявою про прийняття спадщини після смерті брата не звернулась, в зв`язку з чим приватним нотаріусом Іопелем С.О. листом № 401/01-16 від 25 листопада 2022 року було роз`яснено, що строк для подання заяви про прийняття спадщини сплинув 06 червня 2021 року і для визначення додаткового строку необхідно звернутись до суду (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка в обґрунтування заявлених позовних вимог щодо звернення до суду послалася на те, що строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважної причини, а саме через всесвітню пандемію пов`язаною з захворюванням на COVID-19. Окрім цього, вказує, що вона являється інвалідом 1-ї групи по зору, оскільки є повністю сліпою. У зв`язку з цією обставиною та додатково через пандемію пов`язаною з COVID-19, в 2020-2021 роках майже все зупинилось та вона була обмежена в можливості в передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] . Так, судом вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Постановами КМУ\~від 11.03.2020\~року №\~211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року, № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 року, № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», № 760 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», якою, зокрема, внесено зміни до\~постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», № 956 «Про внесення змін до постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641» від 13 жовтня 2020 року, з 12 березня 2020 року до 31 грудня 2020 року в Україні запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень зупинився рух громадського транспорту, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень. Верховний Суд у постанові від 12 травня 2021 року у справі № 766/12921/20-ц дійшов висновку, що запроваджений на всій території України карантин, з метою запобігання поширенню на території України вірусу COVID-19, може обмежити дії спадкоємця на вчасне подання заяви про прийняття спадщини. Верховний Суд (справа № 565/1145/17) зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Зі змісту позову вбачається, що необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) унеможливило своєчасне подання позивачем заяви про прийняття спадщини. На думку суду, причини пропущення позивачем строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини є поважними. Крім того, незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог (постанова Верховного Суду № 681/203/17-ц від 17.10.2018 року). Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачка з поважних причин пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому визначає позивачу додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved