Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

25.01.2024 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами 03.11.2022 року за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1107-3136 на наступних умовах: сума кредиту - 11 000, 00 грн, строк кредитування - 300 днів, базовий період - 16 днів, знижена % ставка - 2, 50 % в день, стандартна % ставка - 3, 00 % в день. Даний договір, разом із Правилами надання споживчих кредитів, складають єдиний договір (далі - Договір), в якому визначаються всі його істотні умови та з якими відповідач був попередньо ознайомлений. У відповідності до норм частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» Договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного Договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, отримавши кредитні кошти, і не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовився від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. В подальшому відповідач порушив умови Договору і не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав всі інші свої грошові зобов`язання перед ТОВ за Договором і станом на 29.12.2023 року загальний розмір заборгованості за Договором становить 109 120, 00 грн, з яких: 11 000, 00 грн простроченої заборгованості за кредитом, 98 120, 00 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Разом з тим, позивачем було прийнято рішення про застосування до відповідача Програми лояльності: часткового списання заборгованості за нарахованими процентами. Тому позивач просить стягнути з відповідача його користь 55 000, 00 грн, з яких: 11 000, 00 грн простроченої заборгованості за кредитом, 44 000, 00 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами, а також судові витрати по справи. Позовна заява подана через систему «Електронний суд». Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2024 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 44). 30.01.2024 року на запит головуючого судді надійшла відповідь з ЄДДР про місце реєстрації відповідача (ас 45), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою головуючого судді від 30.01.2024 року позовна заява ТОВ прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 26.02.2024 року ( ас 46-47), в судовому засіданні оголошено перерву до 28.02.2024 року. Сторони вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи (ас 58, 59). Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча позивач був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про відправлення електронного листа (ас 60, 61) та довідкою про доставку електронного документу через систему «Електронний суд» (ас 62, 63). До позовної заяви було додано клопотання, в якому представник позивача просить розглянути справу за його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечує (ас 32). Суд, заслухавши думку відповідача, ухвалив: розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, згідно частини 1 статті 223, частини 1 статті 279 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав і суду пояснив, що дійсно між ним та позивачем був укладений Договір, згідно якого він отримав грошові кошти в сумі 11 000, 00 грн, які витратив на лікування зубів. З умовами Договору він був ознайомлений належним чином. Кредитні кошти та відсотки за користування ними він не мав можливості повернути вчасно, оскільки не має роботи, а його батьки хворіють і потребують коштів на лікування. Просить суд увійти в його становище. Яким чином суд має "увійти" в його становище і що саме він вкладає в поняття "увійти в становище", не пояснив. Відзиву на позовну заяву не подав. Заслухавши у судовому засіданні пояснення відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. 03.11.2022 року за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, між сторонами було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1107-3136 на наступних умовах: сума кредиту - 11 000, 00 грн, строк кредитування - 300 днів, базовий період - 14 днів, знижена % ставка - 2, 50 % в день, стандартна % ставка - 3, 00 % в день. Даний договір, разом із Правилами надання споживчих кредитів, складають єдиний Договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими відповідач був попередньо ознайомлений та свідомо погодився на його умови. У відповідності до норм частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» Договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі 11 000, 00 грн, відповідно до умов укладеного Договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, отримавши кредитні кошти, а також підтвердив вказані обставини у своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні. В подальшому відповідач порушив умови Договору і не повернув отримані кредитні кошти, а також не виконав всі інші свої грошові зобов`язання перед ТОВ за Договором і станом на 29.12.2023 року загальний розмір заборгованості за Договором становить 109 120, 00 грн, з яких: 11 000, 00 грн простроченої заборгованості за кредитом, 98 120, 00 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами. В судовому засіданні встановлено, що позивач застосував відносно відповідача програму лояльності для споживачів фінансових послуг та частково списав заборгованість за нарахованими процентами в сумі 54 120, 00 грн за умови погашення відповідачем решти заборгованості в розмірі 55 000, 00 грн. Тобто заборгованість відповідача становить 11 000, 00 грн. - заборгованість за кредитом, 44 000, 00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Дані обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні відповідача, а також письмовими доказами: довідкою про перерахування суми кредиту № 1107-3136 від 03.11.2022 року (ас 10), довідкою про укладений договір (ас 12-14), Договором про відкриття кредитної лінії № 1107-3136 від 03.11.2022 року (ас 15-20), Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) (ас 21-27), паспортом споживчого кредиту (ас 28-29), таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1107-3136 відповідно до Методики Національного банку України (ас 30), правилами акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягнення заборгованості» (ас 33-34), повідомленням АТ КБ «Приватбанк» для ТОВ (ас 38-42). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не заперечує факт укладення Договору на визначених умовах. Також встановлено, що згідно з Правилами відкриття кредитної лінії, вказаний договір укладений сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Для укладення зазначеного Договору, у порядку встановленому Правилами, позичальник створює заявку на отримання кредиту; отримує дзвінок від співробітника ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», проходить перевірку та надає сканкопії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології BankID; (BankID - спосіб електронної автентифікацїї громадян за допомогою їхніх даних в банку, де вони обслуговуються); отримує рішення Кредитора щодо можливості надання кредиту; при позитивному рішенні щодо надання кредиту, Клієнт отримує доступ до «особистого кабінету»; в «особистому кабінеті» Клієнт отримує гіперпосилання для ознайомлення з Офертою щодо укладення договору. Оферта, що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у Правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення клієнту; Клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи Кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит (відповідно до Правил надання споживчих кредитів Клієнт повинен володіти відкритим на власне ім 'я банківським рахунком в українському банку, грошовими коштами на якому має змогу розпоряджатися; - діяти від власного імені, за власним інтересом, не отримувати Кредит в якості представника, агента третьої особи і не діяти на користь третьої особи (вигодонабувача або бенефіціара). Після прийняття Клієнтом оферти, йому на телефонний номер (зазначений Клієнтом при реєстрації) надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Кредитного договору. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що одноразовий ідентифікатор це - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Клієнт в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитора, підписує Кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора; після підписання Кредитного договору інформаційно-телекомунікаційна система Кредитора, в автоматичному режимі направляє екземпляр Кредитного договору, Правила та інші супутні документи на e-mail, вказаний Клієнтом (також вони доступні 24/7 в особистому кабінеті Клієнта); Інформаційно-телекомунікаційна система Кредитора, в автоматичному режимі перераховує кредитні кошти за реквізитами вказаними Клієнтом. Відповідно Правил надання споживчих кредитів, Клієнт заповнює заявку на отримання кредиту на Сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в Заявці в якості обов`язкових для заповнення. У Заявці Клієнт зобов`язаний вказати повні точні та достовірні дані про себе, які необхідні для прийняття Кредитодавцем рішення про подальше надання Кредиту Клієнту. Клієнт несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних, зазначених під час укладання Договору. Підписуючи договір, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами цього договору та Правил. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредит: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у в договорі, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Зі змісту договору про відкриття кредитної лінії № 1107-3136 від 03.11.2022 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання споживчого кредиту. Відповідач погодився на укладення Договору саме такого змісту, про що свідчить його підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (ас 20). Відповідно до статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі, зокрема, Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Таким чином, суд доходить висновку, що Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання Договору, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно статтей 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За умовами Договору про відкриття кредитної лінії № 1107-3136 від 03.11.2022 року відповідач взяв на себе зобов`язання повернути ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» отриманий кредит та нараховані проценти не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному Правилами. Однак свої зобов`язання за Договором відповідач не виконав належним чином, у зв`язку з чим станом на 29.08.2023 року загальний розмір заборгованості за Договором становить 109 120, 00 грн, з яких: 11 000, 00 грн простроченої заборгованості за кредитом, 98 120, 00 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Проте позивач застосував відносно відповідача програму лояльності для споживачів фінансових послуг та частково списав заборгованість за нарахованими процентами в сумі 54 120, 00 грн за умови погашення відповідачем решти заборгованості в розмірі 55 000, 00 гривень. Тобто заборгованість відповідача становить 55 000, 00 грн, з яких 11 000, 00 грн - заборгованість за кредитом, 44 000, 00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. За таких встановлених обставин суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» слід стягнути вказану заборгованість за Договором. Доводів на спростування вказаного розрахунку заборгованості, у тому числі простроченої заборгованості за нарахованими процентами, відповідачем суду не надано. Враховуючи вищенаведене у сукупності, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за Договором є підставними і підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені при сплаті судового збору.

Outcome: approved