Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на навчання сина - [PERSON] , [INFO] , який навчається на 1 курсі (денне навчання) в Полтавському юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та проживання у гуртожитку в розмірі 20 650,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 14.08.2004 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 02.09.2008 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . За судовим наказом Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.07.2023 року відповідач сплачує аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів, щомісяця, починаючи стягнення з 10.07.2023 року, та до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що з 01.09.2023 року син [PERSON] навчається на І курсі (денне навчання) в Полтавському юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, проживає у гуртожитку та перебуває на її утриманні. Позивач вказує, що нею фактично понесено витрати на навчання та проживання у гуртожитку на загальну суму в розмірі 41 300,00 грн., а саме: оплата за І семестр 2023/2024 рр навчання в сумі 15 850,00 грн.; оплата за гуртожиток в сумі 9 600,00 грн, оплата за II семестр 2023/2024 рр навчання в сумі 15 850,00 грн. Крім того, позивач зазначає, що вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною з інвалідністю з дитинства - [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач навчанням, розвитком та здоров`ям сина не цікавиться, участі у вихованні та додаткових витратах ніколи не бере, є працездатною особою, перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України, тому позивач вважає, що відповідач має можливість оплатити половину додаткових витрат на дитину, що становить 20650,00 грн. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. 26.12.2023 року відповідачем [PERSON] подано відзив, в якому останній просив позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат залишити без задоволення, посилаючись на те, що дані вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Так, відповідач зазначає, що між ним та позивачем 14.08.2004 року був зареєстрований шлюб, від якого вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюб за взаємною згодою було розірвано 02.09.2008 року. Відповідно до вимог судового наказу №645/3278/23 від 12.07.2023 року він сплачує на користь позивача щомісячно аліменти на утримання спільного сина в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів. [PERSON] також зазначив, що твердження [PERSON] про те, що він навчанням, розвитком та здоров`ям сина не цікавиться, а також те, що не бере участі у вихованні та додаткових витратах не відповідає дійсності. Спільне проживання з [PERSON] він фактично припинив з листопада 2009 року. Позивач 17 лютого 2017 року одружилася і має свою сім`ю. Син фактично проживав разом з позивачем. Проте, незважаючи на ці обставини, він постійно спілкувався з сином, цікавився його розвитком і вихованням. Практично з вересня 2008 року до липня 2023 року він постійно надавав сину матеріальну допомогу, в тому числі забезпечував його продуктами харчування та іншими необхідними речами. Відповідач вказує, що незважаючи на те, що син фактично проживав з позивачем, проте упродовж року (в загальному чотири місяці) син проживав разом з ним за місцем його проживання і відповідач постійно йому допомагав в навчанні, цікавився його інтересами, дозвіллям, тощо. В цей період перебування сина у відповідача вдома, останній матеріально забезпечував всі його потреби. Крім того, відповідач наголошує, що з 2009 року до 2016 року він добровільно, на підставі усного договору між ним та [PERSON] , на користь останньої сплачував частки із своїх усіх доходів. Також після призову відповідача на військову службу в 2016 році, він добровільно по своїй заяві до командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України через фінансову службу частини перераховував частки грошового забезпечення та інших виплат на користь позивача. Станом на 25.12.2023 року відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесеної 03.08.2023 року старшим державним виконавцем Холодногірського- Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Шеіною О.С. через фінансове відділення військової частини [NUMBER] Національної гвардії України відповідач перераховує на користь позивача частки грошового забезпечення та інших доходів, якою позивач розпоряджається та використовує на власний розсуд. Таким чином, з огляду на вищезазначене, відповідач наголошує, що він постійно приймав і на даний час приймає участь в навчанні, розвитку та вихованні свого сина, [PERSON] . Відповідач також зауважив, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, що узгоджується з Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року по справі № 219/1766/18 провадження № 61-12362св19. Крім того, відповідач зазначив, що без погодження з ним, [PERSON] самостійно, на свій розсуд, і по своєму волевиявленню, взяла на себе договірні зобов`язання і оплатила навчання спільної дитини, [PERSON] , за два семестри в сумі 31700,00 грн., та проживання в гуртожитку в сумі 9600,00 грн. та про своє рішення взагалі відповідача не повідомила. Крім того відповідач також зазначив, що позивач в своїй позовній заяві не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини, тобто з ним. Відповідач також зазначив, що на його утриманні перебуває його мама, [PERSON] , [INFO] , яка є непрацездатною, і потребує матеріального забезпечення, яка через свій похилий вік та стан здоров`я потребує постійного стороннього догляду та піклування. Крім того, 01 листопада 2023 року Ленінським районним судом м. Харкова за заявою [PERSON] видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з вищезазначеним, відповідач зазначає, що вимога позивача про стягнення з нього додаткових витрат на суму 20650,00 грн. є необґрунтовано великою, не враховує його реального матеріального положення та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань. 23.01.2024 року [PERSON] до суду надано відповідь на відзив відповідача, в якому позивач зазначила наступне. Інформація викладена [PERSON] в відзиві на позовну заяву не відповідає дійсності, оскільки відповідач не надавав постійну матеріальну допомогу сину, не забезпечував його продуктами харчування та іншими необхідними речами, що також підтверджується і поясненнями відповідача у його відзові на позов, а саме: «з 2009 року до 2016 року я добровільно, на підставі усного договору між мною і позивачем на її користь- сплачував 1/4 частки із всіх своїх доходів…». Будь-яких документальних підтверджень зазначених [PERSON] , витрат на утримання їхньої спільної дитини не надав Крім того, син ніколи не мешкав з відповідачем за адресою його мешкання. Також зазначила, що положення ст. 185 СК України не деталізовано особливі обставини, які зобов`язують участь батьків у додаткових витратах на дитину. Це поняття у кожному конкретному випадку визначається судом, при цьому посилалась на правові висновки Верховного суду. Також зазначила, що [PERSON] достеменно було відомо про особливі обставини внаслідок яких їхня дитина має отримати юридичну освіту. Про дані обставини відповідачу відомо і від позивача і від їхнього сина, оскільки вибір навчального закладу було здійснено таким чином, щоб умови навчання дитини в ньому максимально відповідали можливості отримання ним належної освіти. Позивачка наголосила, що відповідач, як службовець Національної Гвардії України, який в певні періоди та при певних обставинах отримує оплату своєї праці в розмірах, яка значно перевищує середню оплату праці по державі, тому має можливість в повному обсязі відраховувати частину грошових коштів на додаткове утримання дитини. Позивач в судове засідання не з`явилася, 23.01.2024 року надала заяву, якою просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, 12.02.2024 року надав заяву, якою просив суд слухати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує, з підстав зазначених у відзиві. Враховуючи, що сторони, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Наказом Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.07.2023 року по справі №645/3278/23 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів, щомісяця, починаючи стягнення з 10.07.2023 року, та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до трьохсторонніх договорів від 01 серпня 2023 року №БД №2023/95 про навчання у Полтавському юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, які укладені між Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого державної форми власності в особі директора Полтавського юридичного інституту Криницького І.Є., що діє на підставі Положення та довіреності (закладом вищої освіти), [PERSON] (вступником) та [PERSON] (законним представником), [PERSON] зарахований на 1 курс денної форми навчання здобуття освіти за освітньою програмою «Право» за спеціальністю 081 «Право» для здобуття ступеня вищої освіти «Бакалавр», строк навчання до 01 липня 2026 року, загальна вартість платної освітньої послуги в обсязі 240 кредитів ECTS (7200 годин) за весь строк навчання становить 126 800,00 грн. [PERSON] сплатила кошти за навчання сина в вищому навчальному закладі за І та ІІ семестр 2023/2024 р.р. на загальну суму в розмірі - 31700,00 грн., що підтверджується ксерокопіями квитанцій від 07.08.2023 року та від 24.11.2023 року. Відповідно до договору найму житлового приміщення від 28.08.2023 року, який укладено між Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого, що іменується в подальшому «Наймодавець» в особі директора Полтавського юридичного інституту Криницького І.Є. та [PERSON] , що іменується в подальшому «Платник», який є законним представником «Наймача», «Наймодавець» передає, а «Наймач» приймає у строкове платне користування житлове приміщення (ліжко-місце) по акту прийому-передачі в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , терміном з моменту поселення до 31.08.2024 року. Вартість проживання (одне ліжко-місце) для студентів денної форми навчання за цим договором складає 800 (вісімсот) гривень на один календарний місяці. Згідно ксерокопії квитанції від 28.08.2023 року [PERSON] сплатила кошти за проживання сина в гуртожитку за 12 місяців в розмірі 9600,00 гривень. Таким чином, всі витрати [PERSON] сплатила на здобуття [PERSON] вищої освіти у Полтавському юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (на навчання та проживання) за І та ІІ семестр 2023/2024 р.р. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись з позовом до суду [PERSON] посилалася на те, що у зв`язку із навчанням дитини у Полтавському юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого нею сплачено кошти за навчання та проживання в гуртожитку за І та ІІ семестр 2023/2024 р.р. Натомість навчання у вищому навчальну закладі для здобуття відповідної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат із батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні положень ст.185 СК України. Вказаний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі №569/6838/15-ц, від 10 жовтня 2019 року в справі №638/13860/16-ц, від 16 жовтня 2019 року в справі №219/1766/18, від 26 серпня 2020 року в справі 336/1488/19. Наразі від правового висновку не відступлено. Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що між нею та [PERSON] були узгоджені питання щодо навчання сина у Полтавському юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Навчальний заклад було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем. Враховуючи вказані обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed