Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

У червні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітніх дітей, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 40 000,00 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позовної заяви та до повноліття дітей. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , який зареєстрований 06.08.2015 Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 2506. Вказує, що від спільного життя у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При цьому, позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки сторін припинилися, проживають окремо. Як вказує позивач, відповідач добре заробляє, на утриманні інших дітей не має, а тому для гармонійного розвитку спільних дітей може сплачувати 40 000,00 грн. Зауважує, що визначена сума аліментів є цілком аргументована, оскільки в період спільного проживання, вони витрачали на забезпечення життя та розвитку дітей орієнтовно 80\~000,00 грн. на місяць. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 14.06.2024 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М. 16 червня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що протягом останніх шести місяців добровільно сплачував на користь позивача аліменти на утримання двох дітей в сумі 40\~000,00 грн., а тому повністю визнає позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання двох дітей в сумі 40\~000,00 грн., щомісячно. Ухвалою суду від 09.08.2023 відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06 листопада 2023 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Ященко М.В. подано відзив на позовну заяву в новій редакції, в якому зазначено, що відповідачем позовні вимоги визнаються частково, з огляду на наступне. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09.08.2023 року у справі № 367/2632/23 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Відповідно до договору поділу спільного сумісного майна подружжя від 15.06.2023 року, посвідченим нотаріально відповідач передав позивачці у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 59,8 кв м вартістю 1097058 (один мільйон дев?яносто сім тисяч п?ятдесят вісім) грн., що становить еквівалент 30 000 тис. доларів США та автомобіль марки BMW, модель Х6, 2008 року випуску вартістю 292 548 (двісті дев?яносто дві тисячі п?ятсот сорок вісім) грн., що становить еквівалент 8 000 тис доларів США. Зі спільного майна Відповідачу залишилася кошти у розмірі 5 тис. доларів США. У червні 2023 року [PERSON] подав до суду відзив на позов про стягнення аліментів, у якому не заперечував проти задоволення позову та сплати аліментів у розмірі 40 000 грн (сорок тисяч грн.) щомісячно на утримання спільних дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно протягом п?яти місяців сплачував позивачці грошові кошти на утримання дітей у розмірі 40 000 грн. щомісячно Зазначає, що відповідач регулярно витрачає додаткові гроші на дітей під час прогулянок та спільного проведення часу: на розваги дітей, іграшки, одяг, взуття, речі, необхідні для навчання, розумового та фізичного розвитку, харчування у закладах громадського харчування, переказував гроші на картку сина Гліба. Позивачка протягом усього часу звітів про використання коштів саме на потреби дітей не надавала, тому у відповідача виникли обгрунтовані сумніви щодо раціонального використання коштів, які сплачуються на утримання дітей. Однак, витрата таких великих сум грошей виявилася фінансово непосильною для відповідача, тому йому довелося позичати кошти, щоби виконати взяте на себе добровільно зобов?язання щодо сплати аліментів на утримання дітей у сумі 40\~000 грн. Вказує, що наразі фінансовий стан та життєві обставини відповідача суттєво змінилися, у зв?язку з чим він неспроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 40 000 грн. щомісячно. Як зазначає представник відповідача, [PERSON] одружився вдруге 11.10.2023, дружина відповідача є студенткою вищого навчального закладу денної форми навчання, не працює, тому відповідач утримує її фінансово. Сім`я проживає в орендованій квартирі. Крім того, відповідач допомагає матеріально своїй матері [PERSON] , [INFO] , яка хоч і досягла пенсійного віку, проте не отримує пенсію, та винаймає для неї орендоване житло. Щодо працевлаштування відповідача зазначено, що з жовтня 2023 року відповідач працює директором ТОВ «Кастом Зона», яке засноване нещодавно, заробітної плати за місцем робити ще не отримував. Враховуючи вищевикладене, відповідач частково визнає позов та згоден сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 8000,00 грн., на двох дітей щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Семенчук О.М. зазначила, що сторони у справі досягли угоди, згідно якої визначено розмір аліментів у сумі 20\~000,00 грн. щомісячно є твердими та не підлягає зміні. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] вважала можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 20000 грн. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 26 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 26.08.2015, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2506. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». У цьому шлюбі у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] \~від 04.03.2016 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] \~від 18.02.2020 виданого Подільським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17.07.2023 у справі № 367/2632/23 шлюб між сторонами розірвано. Як вказує позивач, та не заперечує відповідач, малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Поряд з цим, відповідачем на підтвердження факту здійснення витрат на утримання малолітніх дітей долучено копії чеків, які підтверджують факти покупки дітям продуктів харчування та одягу, а також копії квитанції, з яких слідує, що відповідачем в добровільному порядку на ім`я позивача перераховувались кошти на загальну суму 40\~000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Суд зважає, що обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків. Водночас, доводи відповідача про те, що у нього наявні інші утриманці, оскільки його матір [PERSON] , [INFO] досягла пенсійного віку, проте не отримує пенсію, тому що не має достатнього розміру страхового стажу, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Натомість, судом взято до уваги, що відповідачем [PERSON] 26 вересня 2002 року зареєстровано шлюбу із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 11.10.2023 Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). При прийнятті рішення судом враховано, що відповідач є працездатним, зобов`язаний утримувати дітей в межах, необхідних для їхнього зростання і виховання, повноцінного здоров`я, задовільного фізичного, духовного та морального розвитку, при цьому він має можливість сплачувати аліменти. Однак, матеріалами справи не підтверджено можливість сплати відповідачем аліментів саме у розмірі, визначеному позивачем 40 000,00 грн, доводи позивача, викладені у позові з цього питання, є припущеннями та не підтверджені належними та допустимими доказами. За таких обставин, суд приходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ( [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ( [ADDRESS] ) аліменти на утримання двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 14 червня 2023 року до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд вважає на необхідне зазначити наступне. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судовий збір в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону.

Outcome: partial