Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Представник позивача Зачепіло О.В. звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування зазначив, що 25.10.2021 року в місті Харків Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко Іваном Андрійовичем було відкрито виконавче провадження № 67245453 та винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 67245453 від 25.10.2021 року на підставі Виконавчого напису № 8717, виданого 14.05.2021 року Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, за яким стягнуто з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс"» (далі за текстом - ТОВ «Фінфорс») заборгованість у розмірі 24290 (двадцять чотири тисячі двісті дев`яносто грн. 00 коп) гривень за Кредитним Договором. Про наявність факту такої суми заборгованості перед ТОВ «Фінфорс» [PERSON] дізнався, коли отримав Постанову Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко Івана Андрійовича за ВП № 67245453 про відкриття виконавчого провадження від 25.10.2021 року. З зазначеною заборгованістю перед ТОВ «Фінфорс» [PERSON] не згоден. Будь-яких листів чи повідомлень від ТОВ «Фінфорс"» та/або Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни позивач не отримував. ТОВ «Фінфорс» не повідомляло [PERSON] , що до нього перейшло право вимоги, за кредитним договором № 825919-А від 04.03.2020 року, укладеним з TOB «СС Лоун». За допомогою ідентифікатору доступу, [PERSON] через мережу інтернет зміг ознайомитись з виконавчим написом № 8717, який виданий Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. та кредитним договором № 825919-А, які внесені до автоматизованої системи виконавчих проваджень. Позивач вважає,\~що оспорюваний\~виконавчий напис\~є таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~оскільки був\~виданий з\~порушенням вимог\~Закону України\~"Про\~нотаріат"\~та Порядку\~вчинення нотаріальних\~дій нотаріусами\~України,\~за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник надав заяву з проханням проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача та треті особи у судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Відзив на позов та письмові пояснення не надали. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. 04.03.2020 між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №825919-А, згідно якого ТОВ «СС ЛОУН» надала [PERSON] кредит на суму 8000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, що підтверджується Договором №825919-А від 04.03.2020. Вказаний кредитний договір нотаріально не посвідчений. 14.05.2021 приватним нотаріусом Києво Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, з якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, було винесено Виконавчий напис №8717, згідно якого з [PERSON] стягнуто заборгованість за Кредитним договором №825919-А від 04.03.2020. 21.04.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. прийнято виконавче провадження №57245453 з примусового виконання на підставі Виконавчого напису №8717 від 14.05.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 24290,00 грн., що підтверджується Постановою про прийняття виконавчого провадження від 21.04.2023 ВП №67245453. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів за, якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування, а саме 14.05.2021, був визнаний судом незаконним та не чинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які нотаріально не посвідчені, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 14.05.2021 - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. В матеріалах справи наявний кредитний договір № 825919-А від 04.03.2020, з якого вбачається, що він нотаріально не посвідчений. Отже, враховуючи, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинними положеннями нормативно-правового акту, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 1073,60 грн. та заяви про забезпечення позову у розмірі 536,80 грн., що підтверджується квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у загальному розмірі 1610,40 грн. Також, суд вирішує питання щодо заходів забезпечення позову відповідно до положення ч. 7 ст. 158 ЦПК України, які були вжиті 05.12.2023 судом за результатами розгляду заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved