Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

07 червня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути майнову шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 41186 грн. Обґрунтовано позов тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18 квітня 2023 року на автостоянці біля магазину «Любеч» по вул. Любецька, 17 у м. Чернігові, належний позивачу автомобіль «CHERY TIGGO», реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Ці пошкодження були заподіяні з вини відповідача, яка паркувала на стоянці біля магазину поряд з автомобілем позивача, належний їй на праві власності автомобіль «FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] . Сторони склали повідомлення про ДТП, в якому засвідчили обставини ДТП, вину відповідача у її вчиненні та характер заподіяних пошкоджень. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована відповідно до полісу № АТ-0002859279 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант». 18 квітня 2023 року позивач звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. 17 травня 2023 року Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було перераховано позивачу страхове відшкодування в розмірі 27950 грн. Позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Чернігів-Авто» з приводу ремонту транспортного засобу «CHERY TIGGO», реєстраційний номер [NUMBER] , та дізнався, що вартість запчастин, матеріалів і робіт складає 69136 грн., що підтверджується рахунком-фактурою. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою складає 41186 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач подала відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що рахунок-фактура № 0000000585 від 21 квітня 2023 року на суму 41186 грн. не є належним і допустимим доказом заподіяної позивачу майнової шкоди. Вказаним рахунком-фактурою підтверджується лише вартість можливого майбутнього ремонту автомобіля позивача. Також, докази сплати за ремонт свого автомобіля позивач не надає. Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в сумі 27950 грн. Позивач розрахунок страховика не оспорював і погодився із виплатою страхового відшкодування в сумі 27950 грн. Інші належні та допустимі докази визначення розміру матеріального збитку, які б спростували розмір матеріального збитку, визначений Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», позивачем не надані. Ліміт відповідальності страховика складає 160000 грн., за виключенням франшизи в сумі 1600 грн. Уклавши договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик на випадок виникнення деліктного зобов?язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому на даний час відсутні підстави для задоволення позову до відповідача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 серпня 2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача та залучено до участі в справі в якості третьої особи Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант». Третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» подала пояснення на позов, в якому зазначила, що 15 травня 2023 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та позивачем було укладено угоду про розмір страхового відшкодування, а саме: між сторонами було погодження, що загальний розмір страхового відшкодування, що підлягає до сплати позивачу у зв?язку з пошкодження його автомобіля в ДТП 18 квітня 2023 року з вирахуванням суми франшизи складає 28000 грн. 17 травня 2023 року позивачу було перераховано 28000 грн. на виконання умов угоди. Крім того, в угоді про розмір страхового відшкодування від 15 травня 2023 року сторони підтвердили, що вказана в пункті 2 цієї угоди сума страхового відшкодування є остаточною і сторони не матимуть жодних фінансових або будь-яких інших претензій щодо розміру цієї суми після сплати страхового відшкодування за даним страховим випадком. Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання за полісом № AT/2859279. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 листопада 2023 року призначено в справі судову автотоварознавчу експертизу. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що відповідач позов не визнає в повному обсязі з підстав, вказаних у відзиві. Крім того, зазначив, що оскільки позивач у позові просив стягнути з відповідача саме різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою і ця різниця знаходиться в межах ліміту страховика, а вимог про стягнення з відповідача втрати товарної вартості автомобіля позивач не заявляв, а тому позов задоволенню не підлягає. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Заслухавши доводи\~позивача,\~представника позивача,\~представника відповідача\~та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 18 квітня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] складено повідомлення про ДТП, що мала місце по вул. Любецькій в м. Чернігові. З повідомлення слідує, що [PERSON] , яка керувала транспортним засобом «FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , під час заїзду на місце стоянки пошкодила транспортний засіб «CHERY TIGGO», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу. Винною у ДТП є [PERSON] . У результаті ДТП транспортний засіб «CHERY TIGGO», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження (а.с. 15, 67). Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля «CHERY TIGGO», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 10), який зазнав пошкоджень у результаті ДТП. Власником транспортного засобу «FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , є відповідач [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 73). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , на час ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (поліс № AT/2859279 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Дата початку дії поліса 03 лютого 2023 року, дата закінчення 02 лютого 2024 року. Розмір франшизи 1600 грн.; страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 160000 грн. (а.с. 66). 18 квітня 2023 року позивач звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого (а.с. 17, 67) та із заявою про страхове відшкодування (а.с. 18, 68). Також, 18 квітня 2023 року [PERSON] звернулася до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП, яка мала місце 18 квітня 2023 року (а.с. 71). Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу «CHERY TIGGO», реєстраційний номер [NUMBER] від 18 квітня 2023 року в ньому деформовано та пошкоджено ЛФП лівої передньої двері; деформовано та пошкоджено ЛФП лівої задньої двері (а.с. 59). 15 травня 2023 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] уклали угоду про розмір страхового відшкодування, у пунктах 2, 3 якої досягли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 18 квітня 2023 року, складає 29600 грн. Сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком визначається з урахуванням франшизи, яка за полісом AT/2859279 складає 1600 грн., в розмірі 28000 грн. (а.с. 62, 76). Зі страхового акту № ЦВ/23/1899, складеного 17 травня 2023 року, слідує, що розмір страхового відшкодування складає 28000 грн. (а.с. 60, 77). На підставі страхового акту № ЦВ/23/1899 Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» сплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 28000 грн., що підтверджується копією квитанції від 17 травня 2023 року. Транспортний засіб позивача «CHERY TIGGO», реєстраційний номер [NUMBER] на час розгляду справи судом відремонтований не був. Відповідач сплатила позивачу 1600 грн. франшизи, що підтверджено сторонами у судовому засіданні. Згідно з рахунком-фактурою № 0000000585 від 21 квітня 2023 року, здійсненим Приватним акціонерним товариством «Чернігів-Авто», загальна вартість робіт та запчастин (матеріалів), необхідних для ремонту транспортного засобу «CHERY TIGGO», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 69135 грн. 78 коп. з ПДВ (а.с. 16). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої (авто товарознавчої) експертизи № СЕ-19/125-23/13150-АВ від 12 січня 2024 року, складеного судовим експертом Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України Малишко О.В., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Chery Tiggo 8», реєстраційний номер [NUMBER] , 2020 року випуску, об?ємом двигуна 1 498 см, VIN: [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 18 квітня 2023 року станом на момент проведення експертизи може становити 69753 грн. 30 коп. (а.с. 127-149). З мотивувальної частини вказаного висновку слідує, що оскільки автомобіль позивача 2020 року випуску, тому коефіцієнт фізичного зносу відповідно до пункту 7.38 Методики становить 0. Коефіцієнт втрати товарної вартості автомобіля дорівнює 2,58 і складає 18400 грн. 04 коп. За проведення судової транспортно-товарознавчої (автотоварознавчої) експертизи № СЕ-19/125-23/13150-АВ від 12 січня 2024 року позивачем сплачено 4543 грн. 70 коп., що підтверджується копією рахунку-фактури № 189-1 від 02 січня 2024 року та платіжною інструкцією від 03 січня 2024 року (а.с. 121). За положеннями частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно із\~частинами першою-третьою\~статті 22\~Цивільного кодексу\~України особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. Збитками\~є: 1)\~втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку зі\~знищенням або\~пошкодженням речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушенного\~права (реальні\~збитки); 2)\~доходи,\~які особа\~могла б\~реально одержати\~за звичайних\~обставин,\~якби її\~право не\~було порушене\~(упущена\~вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини першої статті 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Пунктом 1.12 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно із пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик). На відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені в статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом. Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з пунктгом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом вказаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Таким чином, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому,\~згідно із\~пунктом 32.7\~статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року в справі № 420/998/18 та інших. Також, Верховний Суд у постанові від 17 січня 2024 року в справі № 754/18047/21 та інших неодноразово вказував, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. За вказаних обставин, оскільки у страховика не виник обов`язок з відшкодування позивачу завданої майнової шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу, то така підлягає стягненню з відповідача як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 18400\~грн.\~04\~коп.,\~розмір якої\~розрахований і\~зазначений у\~висновку судової\~транспортно-товарознавчої\~(автотоварознавчої)\~експертизи №\~СЕ-19/125-23/13150-АВ\~від 12\~січня 2024\~року, у зв`язку з чим суд знаходить підстави для часткового задоволення вимог позивача. Посилання представника відповідача на те, що позивач не заявляв до відповідача вимог саме про стягнення втрати товарної вартості, суд не бере до уваги, оскільки позивач просив у позові стягнути грошові кошти на відшкодування саме завданої шкоди. Крім того, нормами ЦПК України передбачено, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ЦПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах. Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia (така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15 червня2021 року в справі № 904/5726/19). Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Так, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавала адвокат Кручек О.О. на підставі договору про надання правничої допомоги від 27 жовтня 2023 року. Відповідачу правничу допомогу надавав адвокат Селюх Анатолій Вікторович на підставі договору про надання правничої допомоги від 30 серпня 2023 року (а.с. 49). Квитанціями до прибуткового касового ордера від 27 жовтня 2023 року та від 27 лютого 2024 року підтверджується сплата позивачем адвокату Кручек О.О. 8000 грн. витрат на правничу допомогу. Квитанцією до прибуткового касового ордера від 30 серпня 2023 року також підтверджується сплата відповідачем адвокату Селюху Анатолію Вікторовичу 5000 грн. за договором про надання правничої допомоги від 30 серпня 2023 року (а.с. 53). Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною третьою\~статті 141\~ЦПК України\~передбачено,\~що при\~вирішенні питання\~про розподіл\~судових витрат\~суд враховує: 1)\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; 2)\~чи є\~розмір таких\~витрат обґрунтованим\~та пропорційним\~до предмета\~спору з\~урахуванням ціни\~позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес; 3)\~поведінку сторони\~під час\~розгляду справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем документально підтверджено понесення витрат на сплату судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп., витрат на правничу допомогу в сумі 8000 грн. та витрат на проведення судової експертизи в сумі 4543 грн. 70 коп. Відповідачем документально підтверджено понесення витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. Таким чином, враховуючи, що вимоги позивача задоволено частково (44,68%), а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: витрати по сплаті судового збору в сумі 479 грн. 68 коп., витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 2030 грн. 13 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 3574 грн. 40 коп., а всього 6084 грн. 21 коп. Крім того, з позивача на користь відповідача належить стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 2766 грн. (100% - 44,68% = 55,32%; 55,32% від 5000 грн. = 2766 грн.). Разом з тим, частиною десятою статті 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. А тому,\~враховуючи положення частини десятої статті 141 ЦПК України та те, що на відповідача покладено більшу суму судових витрат, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 3318 грн. 21 коп. у відшкодування судових витрат.

Outcome: partial