Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

05.12.2023 надійшла вказана позовна заява, у якій позивач зазначає, що 30.01.2022 між ТОВ « Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір № 5464332 про надання споживчого кредиту, в розмірі 15 тисяч гривень, строком на 30 днів. 19.06.2023 між ТОВ « Авентус Україна» та ТОВ « ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19062023, за яким відповідно до реєстру боржників позивач набув права вимоги за кредитним договором № 5464332 в розмірі 42645,00 гривень. Позивач, посилаючись на вказані вище обставини та на ст. ст.15, 16, 20, 205, 207, 509, 512-514, 516, 525-526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 628, 639, 641, 644 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 4, 9, 19, 27, 43, 49, 58, 60, 61,133, 141, 175,177, 184, 274-279 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ « ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ з ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» : -за договором № 5464332 про надання споживчого кредиту від 30.01.2022 у розмірі 42645,00 гривень; -стягнути з відповідача судові витрати. 15.12.2023 судом відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 15.01.2024. 22.12.2023 позивач надав суду на виконання ухвали від 15.12.2023 письмову форму копії паспорту споживчого кредиту ( а.с.54-58), письмову форму копії договору про надання споживчого кредиту № 5464332 від 30.01.2022 ( а.с.59-68), письмову форму копії додатку № 1 до договору № 5464332 від 30.01.2022 ( а.с.69), картку обліку договору ( розрахунок заборгованості) ( а.с. 72-97), повідомлення ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про зарахування коштів на картковий рахунок ( а.с.98-100), копію договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023 ( а.с.102-111), копію акту прийому-передачі реєстру боржників № 2 від 19.06.2023 ( а.с.112), копію реєстру боржників № 2 ( а.с.113-115), копію платіжної інструкції від 21.06.2023 ( а.с.116). 15.01.2024 розгляд справи не відбувся, оскільки на адресу суду не повернулося поштове повідомлення, яке би свідчило про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та про час і місце розгляду справи. Суд відклав розгляд справи на 13.02.2024. 30.01.2024 на адресу суду надійшов відзив, яким представник відповідача просить суд поновити строк для подання відзиву. У відзиві просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечення мотивує тим, що позивач не надав належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги за вказаними договорами, передачі йому кредитних коштів, сума заборгованості необгрунтована, не підтверджена належними та допустимими доказами (а.с. 119-124). Однак суд не може прийняти відзив та взяти до уваги посилання заперечення проти позову, оскільки представник відповідача не навів належних та допустимих доказів поважності пропуску строку для подання відзиву. Так, ухвалу суду від 15.12.2023 про відкриття провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідач отримав 26.12.2023 ( а.с. 43). Отже, строк визначений для подання відзиву закінчився 11.01.2024. Та обставина, що лише 25.01.2024 відповідач уклав договір про надання правничої допомоги, жодним чином не вказує на поважність такого пропуску. За загальним правилом передбаченими ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду. 03.02.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 129-148). У відповіді на відзив представник позивача доводи відповідача вважає необгрунтованими. Зазначає, що відповідач уклав кредитний договір та погодився з порядком нарахування відсотків за користування кредитними коштами в електронному вигляді підписавши договір згенерованим електронним підписом. Набуття позивачем прав вимоги підтверджена договорами факторингу та реєстрами боржників, які недійсними не визнавалися . 13.02.2024 представник позивача надав суду додаткові пояснення, в яких акцентує увагу суду на тому, що до матеріалів справи не долучено доказів перерахування кредитних коштів відповідачу ( відсутні первинні бухгалтерські документи) ( а.с. 149-151). Сторони належним чином повідомлені про відкриття провадження, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення доєднані до матеріалів справи ( а.с. 43, 118, 126, 127, 128). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, відповідача, оглянувши докази надані на запит суду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом з матеріалів справи встановлено, що 30.01.2022 між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] був укладений договір №5464332 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав від ТОВ "Авентус Україна" грошові кошти на споживчі потреби в загальній сумі 15 000,00 грн на строк 30 днів (а.с. 59-68). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі згенерованим електронним підписом. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Факт перерахування коштів відповідачу підтверджується повідомлення ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про зарахування коштів на картковий рахунок відповідача ( а.с.98-100). У пункті 1.5 вказаного вище договору сторони погодили стандартну процентну ставку 1,90% в день, яка застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Додатком №1 до вказаного вище договору погоджено графік платежів та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 69). Відповідно до п. 1.5.2. договору, знижена процентна ставка 0,01% в день та застосовується, якщо споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 договору, або протягом 3-х календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач, як учасник лояльності отримає знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більш ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для споживача лише, як для учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим договором. Якщо споживач є учасником програми лояльності розмір зниженої процентної ставки зазначений в договорі має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в договорі. Якщо споживач не є учасником програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, у зв`язку з чим цей підпункт договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для споживача. За положенням п. 3.1 кредитного договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Відповідно до підпункту 4.3.1 Кредитного договору передбачено, що сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до підпункти 4.2.2.-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Підпунктом 4.3.2. Кредитного договору передбачено, що споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених в підпункті 4.3.1. договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому пунктом 4.2. договору. 19 червня 2023 між ТОВ "Авентус Україна", як клієнтом, та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", як фактором було укладено договір факторингу № 19062023, згідно з умовами якого ТОВ "Авентус Україна" відступив ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" право грошової вимоги за кредитним договором № 5464332, що також підтверджується копією витягу з реєстру боржників від 19 червня 2023 року до договору факторингу та копією реєстру боржників №1 (а.с. 15-17, 18, 19). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 5464332, станом на 31 жовтня 2023 року за [PERSON] перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" рахується заборгованість у розмірі 42645,00 грн з них: 15000 грн - за основною сумою заборгованості, 27645,00 грн - за відсотками (а.с.20). У матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Судом встановлено, що відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши таким чином порушення термінів повернення кредитних коштів. Відповідно відбулася автопролонгація договору на умовах зазначених у п.4.3, на строк 90 календарних днів, тобто до 29.05.2022 року (дата повернення кредиту). Суд, перевіряючи обставини справи, провів власний розрахунок заборгованості та встановив наступне: Так , стандартна процентна ставка згідно договору про надання споживчого кредиту складає 693,50 % річних ( становить 1,90% в день). Проценти розраховуються за формулою: сума боргу ? процентна ставка % / 100% ? кількість днів (де: сума боргу - сума простроченого боргу; процентна ставка (%) - проценти річних ( в день); кількість днів - кількість днів прострочення зобов`язання). Період розрахунку: з 30.01.2022 по 29.05.2022 - 120 днів 15 000,00 грн (сума боргу) ? 1,90% (процентна ставка)/ 100% ? 120 (кількість днів) = 34 200,00 грн Отже, заборгованість за договором про надання споживчого кредиту, згідно наведеного вище розрахунку, дорівнює 49 200,00 гривень та складається з: заборгованість за зобов`язаннями 15 000,00 грн + застосовані санкції 34 200,00 грн (проценти). Однак, слід зазначити наступне, що згідно договору факторингу № 19062023 від 19 червня 2023 ТОВ "Авентус Україна" відступив ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" права грошової вимоги за кредитним договором № 5464332, за яким рахується заборгованість у розмірі 42645,00 грн, з них 15000 грн - за основною сумою заборгованості та 27645,00 грн - за відсотками (а.с.20). А відтак, суд не може вийти за межі позовних вимог та усупереч принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (постанови Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 571/1306/16-ц, від 29 травня 2019 року у справі № 2-3632/11, від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17, від 17 липня 2019 року у справі № 523/3612/16-ц, від 24 липня 2019 року у справі № 760/23795/14-ц, від 25 вересня 2019 року у справі № 642/6518/16-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі № 390/131/18, від 06 листопада 2019 року у справах № 464/4574/15-ц, № 756/17180/147-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 697/2368/15-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 635/8395/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 686/24003/18, від 01 липня 2020 року у справі № 287/575/16-ц, від 19 серпня 2020 року у справі № 287/587/16-ц). Тому стягненню підлягає сума заборгованості заявлена позивачем у позові. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розмір якої встановив суд. У свою чергу позивач довів, а судом було встановлено, що на рахунок відповідача було зараховано суму кредиту за договором про споживчий кредит. Факт перерахування грошових коштів відповідачу підтверджені зазначеною вище довідкою фінансової установи, який відповідачем не спростовано. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитними договорами у заявленому розмірі повністю обґрунтовані та підлягають до задоволення . За встановлених судом обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі - 42645,00 гривень. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі судового збору - 2684,00 гривень. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1180 ЦК України,

Outcome: approved