Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги наступним 18.06.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Подружнє життя припинилось з 13.03.2022 р., з цього ячасу не ведеться спільне господарство, флюбні відносини існують формально. Збереження шлюбу є недоцільнимі недоцільним, таким, що суперечить інтересамсторін. Подружжя не має спільних дітей, проте не досягло згоди про розірвання шлюбу в порядку, встановленому ст. 106 СК України. За таких обставин позивач просить суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] . Провадження у справі відкрито 14.11.2023, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача подав заяву про слухання справи за його відсутності. Заперечень щодо ухвалення заочного рішення від сторони позивача не надходило.. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, правом на відзив не скористалась. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 18 червня 2021 року Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №501, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу відповідач отримала прізвище чоловіка « [PERSON] ». Як свідчать матеріали справи, неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач вказує, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились та спільне господарство не ведеться з 13.03.2022 р. Примирення між позивачем та відповідачем не є можливим. Викладені [PERSON] обставини не спростовано відповідачем. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про спільне проживання сторін, ведення спільного господарства. Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача та відповідача в ході розгляду справи отримано не було. Також не було отримано доказів, які б свідчили про те, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За обставин встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу, оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час розгляду справи встановлено, що відповідачотримала прізвище чоловіка - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Разом з тим, питання щодо залишення [PERSON] прізвища отриманого при реєстрації шлюбу чи відновлення дошлюбного прізвища не вирішувалось, у зв`язку із розглядом справи за її відсутності. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved