Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

18.12.2023 до Московського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований 15.08.2023 міським відділом реєстрації актів громадського стану №1 Харківського обласного управління юстиції (м. Харків). Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 20.12.2023 справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю на розгляд Київському районному суду м. Харкова. 15.01.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований 15.08.2023 міським відділом реєстрації актів громадського стану №1 Харківського обласного управління юстиції (м. Харків). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, зокрема, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 15.08.2003. Шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадського стану №1 Харківського обласного управління юстиції (м. Харків), актовий запис №1336 від 15.08.2003. У позивача з відповідачем є дві неповнолітні дитини - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх двох років позивач та відповідач не підтримують шлюбно-сімейних відносин, ведення спільного господарства, бюджету, проживають окремо. Між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, розлад в сім`ї носить стійкий характер, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Зникли взаєморозуміння і взаємоповага. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, шлюб існує формально, можливості зберегти сім`ю немає. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 18.01.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, із повідомленням сторін (а.с. 26). В судовому засіданні представник позивача - адвокат Данілюк О.В. підтримав позовну заяву, просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла заява відповідача [PERSON] , в якій вона зазначає, що на протязі останніх декількох років вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, проживають окремо, почуття любові та взаємоповаги втрачено. Розлад в сім`ї носить стійкий характер, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Сім`я припинила своє існування, шлюб існує формально, можливості зберегти сім`ю немає. Суперечок щодо поділу майна між ними немає. Проти зазначеного позову не заперечує. Залишити їй після розлучення прізвище [PERSON] (а.с. 28-30). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15.08.2003 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 15.08.2003 міським відділом реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, про що було зроблено актовий запис за №1336 (а.с. 6). Згідно позовної заяви, господарство та побут подружжя ведуть окремо один від одного, мешкають окремо. Майнового спору на час розгляду справи між сторонами не має. За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved