Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

04.01.2024 позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.10.2015 у справі №344/8916/15-ц та стягувати із відповідача на її користь аліменти на малолітню дитину : [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з проведенням індексації відповідно до закону. Позов обгрунтовує тим, що з 24.05.2013 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.06.2015 у справі №344/8043/15-ц (провадження № 2/344/3397/15) шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітнього сина залишено проживати з матір`ю. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.10.2015 у цивільній cправі №344/8916/15-ц, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в сумі 700,00 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Аліменти стягуються з 22.06.2015 до досягнення дитиною повноліття. 04.01.2016 Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист у справі №344/8916/15-ц. Також позивач зазначає, що розмір аліментів є незначним, не задовольняє мінімальних потреб дитини, а сума, призначена судом розмірі 700 грн. є мізерною в порівнянні з тими витратами, які позивач несе по утриманню дитини шкільного віку, а також не забезпечує в умовах проживання мінімальних потреб дитини у продуктах харчування, не кажучи про витрати на потреби для духовного розвитку дитини. За період часу з ухвалення попереднього судового рішення від 27.10.2015 малолітня дитина виросла, змінилися її потреби в розвитку, харчуванні, побуті. Позивач вказує, що офіційно працює та її заробіток йде на придбання продуктів харчування, необхідних дитячих речей (одягу та взуття), засобів гігієни, лікування нескладних захворювань, придбання шкільного приладдя, розвиваючих книг для сина, сплату комунальних послуг. Малолітній син [PERSON] навчається у Ліцеї №12 Івано-Франківської міської ради. Вартість шкільних обідів у місяць складає 1320,00грн. -1 380,00 грн. На потреби кожного місяця для купівлі канцтоварів та зошитів позивач витрачає 500-600 грн. ЇЇ доходу не вистачає для повноцінного забезпечення потреб дитини та його розвитку, враховуючи інфляційні зміни та ріст цін на продукти харчування та одяг, оплату комунальних послуг. На даний час [PERSON] працює, однак не повідомляє своє місце праці. Відповідач також має y приватній власності дві квартири у м. Івано-Франківську, одну з яких здає в оренду й отримує пасивний дохід та має у власності транспортний засіб. Відповідач є молодим здоровим чоловіком працездатного віку, кредитні зобов`язання у нього відсутні, аліментних зобов`язань перед іншими особами немає, будь-які стягнення за виконавчими документами з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей чи перестарілих батьків на утриманні немає, а отже спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. шомісячно (а.с.1-6). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04.01.2024 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. Ухвалою суду від 05.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 29.01.2024 позивачем через канцелярію суду подано заяву, відповідно до якої просила розгляд вказаної цивільної справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, в тому числі через сайт "Судова Влада". Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень статтей 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Так як сторони в судове засідання, призначене на 10.01.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції 21 серпня 2013 року, [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за №1780. Батьки [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.06.2015, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю [PERSON] (а.с. 10-11). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 жовтня 2015 року у справі №344/8916/15-ц ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти в сумі 700 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; аліменти стягувати з 22.06.2015 до досягнення дитиною повноліття (а.с.12). 04.01.2016 Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист у справі №344/8916/15-ц (а.с.13). Відповідно до копії Трудового договору від 10.06.2019, [PERSON] працює в ТОВ «Інтелком» (а.с.16). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта№360896878 від 04.01.2024, долученої до матеріалів справи, [PERSON] є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників, станом на 04.01.2024, в Єдиному реєстрі боржників інформація щодо [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , відсутня (а.с.14). Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~). Частиною 2\~статті 150\~СК України \~визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1\~статті 180 СК України). Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм\~СК України\~батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Згідно\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз`яснено у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду\~України від\~15травня\~2006року\~№3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,материнства\~та стягнення\~аліментів» \~відповідно до\~статті 192СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. В поданій до суду заяві позивач просить розмір аліментів змінити з розміру 700 грн.\~ на\~розмір 5000 грн. щомісячно\~до досягнення\~дитиною повноліття,\~посилаючись на те, розмір аліментів є незначним, не задовольняє мінімальних потреб дитини, у зв`язку із віком та забезпеченням необхідних життєвих потреб значно зросли, і в даний час не взмозі одна забезпечити матеріальні потреби, оскільки працює, але її доходу не вистачає для повноцінного забезпечення потреб дитини та його розвитку, враховуючи інфляційні зміни та ріст цін на продукти харчування та одяг, оплату комунальних послуг. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів змінилися відповідні обставини (вік дитини, рівень її потреб, економічна ситуація в державі тощо), як і змінився визначений положеннями\~Сімейного кодексу України\~мінімальний розмір аліментів, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Крім того, як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, провадження № 61-37114св18, враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів\~це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. За вказаний період часу неповнолітня дитина :\~ [PERSON] , [INFO] , виріс, змінилися його потреби в розвитку, харчуванні, побуті. Враховуючи зазначене, суд визнає за необхідне та достатнє збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в розмірі\~4000 грн. на дитину\~щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Докази, які б спростовували вищезазначений висновок суду щодо збільшення розміру аліментів, або докази неможливості відповідача оплачувати аліменти у більшому розмірі в матеріалах справи відсутні, а судом таких обставин не встановлено. Суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи в суді, відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років : з 1 січня - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 3196 гривень. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує вік сторін та дітей, потреби дітей щодо належного утримання. Згідно з ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд дійшов висновку, що батьки дитини повинні забезпечити її утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму, встановленого для певного віку дитини, як мінімальної гарантії для збереження її здоров`я та розвитку. При цьому кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно, оскільки обов`язок щодо утримання дітей покладений на обох батьків. Одночасно мінімальним рекомендованим розміром аліментів є розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за умови достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач в процесі розгляду справи не довела можливість відповідачем сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн, і судом такого не встановлено. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про доцільність стягування з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у збільшеному розмірі, а саме в розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Як роз`яснено у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"»\~відповідно до\~статті 192СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19, стягнення аліментів відповідно до нового способу починається з дня набрання судовим рішенням законної сили. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1 211 грн. 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved