Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

10 лютого 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти, у якому просила стягнути з відповідача на неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 377486, 36 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.10.2019 року у справі №760/26396/19 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] та сина [PERSON] , аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Постановою державного виконавця Солом`янського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 11.12.2020 року відкрито ВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа у справі №760/26396/19 щодо стягнення аліментів. Згідно розрахунку державного виконавця, заборгованість зі сплати аліментів у ВП [NUMBER] станом на 08.12.2021 року становить 103366, 10 грн., що свідчить про неналежне виконання відповідачем обов`язків зі сплати аліментів. Відповідно до положення ч. 1 ст. 196 СК України та правових висновків Великої Палати ВС, на підставі розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем, позивачем було проведено розрахунок пені, яку відповідач повинен сплатити у зв`язку з простроченням виплати аліментів у розмірі 377486, 36 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 11.02.2022 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 18.02.2022 року відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Ухвалою суду від 02.11.2022 року призначено розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) осіб. 04 грудня 2023 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву, у якому заперечила проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. З розрахунку заборгованості по аліментам встановлюється, що заборгованість у відповідача виникла з квітня 2020 року. Так, після початку пандемії коронавірусу [PERSON] втратив роботу та мав періодичні неофіційні заробітки. Крім того, у відповідача [INFO] народилася донька у другому шлюбі та його родина потребувала матеріального забезпечення. Батьки [PERSON] як особи похилого віку також потребували догляду та витрат на лікування. У липні 2023 року мати відповідача померла, а батьку у жовтні 2023 року ампутували нижню кінцівку. З 01 серпня 2023 року відповідач офіційно працевлаштувався в ТОВ «ТД МІЛЛ ТРЕЙД» на посаду водія та отримує щомісячно заробітну плату у розмірі 6900,00 грн. Оскільки на утриманні [PERSON] перебувають двоє доньок, зважаючи на необхідність забезпечення стороннього догляду та лікування батька-інваліда, покладення обов`язку зі сплати неустойки (пені) вважає надмірним тягарем для відповідача. Повідомила, що в межах виконавчого провадження [NUMBER] на відповідача накладено штраф у розмірі 48905,36 грн. у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів. 29 листопада 2023 року [PERSON] у повному обсязі погасив заборгованість за сплати аліментів у розмірі 163017,88 грн., виконавчий збір у розмірі 16301,79 грн., а також штраф в сумі 48905,36 грн. З метою погашення означеної заборгованості родина відповідача взяла позику, тож стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти лише призведе до виникнення нової заборгованості та поставить сім`ю в скрутне матеріальне становище. Вважає, що на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України розмір пені має бути зменшений на суму штрафних санкцій 48905,36 грн. Зазначила, що позивачка з дітьми до повномасштабного вторгнення проживала у квартирі [ADDRESS] , яка належить батькам відповідача, однак комунальні платежі не сплачувала, в результаті чого станом на листопад 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 120000,00 грн. Розмір неустойки просили зменшити до 1000,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явилась. Надала до суду надав заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, щодо заочного рішення не заперечила. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Розмір неустойки просили зменшити до 1000,00 грн. Заслухавши пояснення сторони відповідача, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, суд дійшов наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року у справі №760/26396/19 збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2013 року, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , а саме: на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 750 гривень щомісячного, починаючи з 27 червня 2013 року і до його повноліття та на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 750 гривень щомісячного, починаючи з 27 червня 2013 року і до його повноліття. Ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON] , [INFO] повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою старшого державного виконавця Солом`янського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Годованюком С.П. від 11 грудня 2020 року відкрито ВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №760/26396/19 щодо стягнення аліментів. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП [NUMBER], складеного 15 грудня 2021 року головним державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Годованюком С.П., борг по аліментам у боржника [PERSON] з 28 листопада 2019 року по листопад 2021 року станом на 01 грудня 2021 року становить 103366,10 грн. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що вказаний розрахунок на момент вирішення даного спору не оскаржений та не визнаний необґрунтованим. Відповідно до квитанції №0.0.3331668853.1 від 29 листопада 2023 року [PERSON] сплатив у виконавчому провадженні ВП [NUMBER] аліменти, виконавчий збір та штраф на загальну суму 228225,03 грн., з яких борг по аліментам 163017,88 грн., виконавчий збір 16301,79 грн., штраф 48905,36 грн. Тобто, аліменти за період з 28 листопада 2019 року по листопад 2021 року відповідач сплатив несвоєчасно. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Доводи відповідача як на підставу неможливості своєчасного виконання обов`язку зі сплати аліментів про перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей у другому шлюбі - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також хвороби батьків [PERSON] та [PERSON] , суд вважає неприйнятними з огляду на відсутність доказів не підтвердження як несення витрат на їх утримання у період з 28 листопада 2019 року по листопад 2021 року так і неможливості утримання вказаних осіб іншими членами сім`ї. Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що діти від попереднього шлюбу не повинні бути звужені у правах через народження у платника аліментів іншої дитини. Як наслідок, необхідність утримання відповідачем дітей у другому шлюбі, не спростовує презумпцію його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року у справі №760/26396/19. При цьому, правовідносини сторін щодо користування квартирою [ADDRESS] , виходять за межі їх відносин щодо утримання синів та не передбачають зустрічного зарахування, можуть бути вирішені в іншому судовому провадженні. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банківськими установами відповідач суду не надав. За таких обставин, суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача, який неналежно виконував покладний на нього ст.180 СК України обов`язок утримувати дітей до досягнення повноліття. Щодо застосування положень ст. 196 СК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 листопада 2021 року в справі №569/14819/19 зазначив що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21 тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В позові позивачем наведено розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати аліментів, який здійснений з урахуванням даних розрахунку заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Годованюком С.П. Розмір пені позивачем обчислено, виходячи із суми несплачених відповідачем аліментів за кожен місяць окремо з моменту порушення відповідачем свого обов`язку щодо їх сплати - за період з 28 листопада 2019 року, однак розрахований позивачем кінцевий термін нарахування пені 10 січня 2022 року виходить за межі розрахунку державного виконавця. Враховуючи що законодавець обрахування розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів ставить у залежність від наданих державним виконавцем документів, зокрема щодо загальної суми заборгованості боржника, суд доходить висновку про необхідність здійснення розрахунку самостійно. 2019 рік листопад 399, 35/100%*1%*734 днів=2931,22 грн.; грудень 2599, 25/100%*1%*731 днів=19000,51 грн.; 2020 рік січень 1946, 75/100%*1%*700 днів=13627,25 грн.; лютий 1893, 75/100%*1%*669 днів=12669,18 грн.; березень 2997, 50/100%*1%*640 днів = 19184,00 грн.; квітень 3819, 50/100%*1%*609 днів=23260,75 грн.; травень 3797, 75/100%*1%*579 днів=21988,97 грн.; червень 4098, 25/100%*1%*548 днів = 22458,41 грн.; липень 4263, 25/100%*1%*518 днів=22083,63 грн.; серпень 4198, 75/100%*1%*487 днів=20447,91 грн.; вересень 4313, 25/100%*1%*456 днів = 19668,42 грн.; жовтень 4373, 50/100%*1%*426 днів=18631,11 грн.; листопад 4395, 50/100%*1%*395 днів=17362,22 грн.; грудень5453, 00/100%*1%*365 днів = 19903,45 грн.; 2021 рік січень 4383, 25/100%*1%*334 днів=14640,05 грн.; лютий 4626, 00/100%*1%*303 днів=14016,78 грн.; березень 5033, 00/100%*1%*275 днів = 13840,75 грн.; квітень 5105, 00/100%*1%*244 днів=12456,20 грн.; травень 4821, 75/100%*1%*214 днів=10318,54 грн.; червень 5113, 75/100%*1%*183 днів = 9358,16 грн.; липень 5239, 00/100%*1%*153 днів=8015,67 грн.; серпень 5089, 50/100%*1%*122 днів=6209,19 грн.; вересень 5164, 50/100%*1%*91 днів = 4699,69 грн.; жовтень 5120, 25/100%*1%*61 днів=3123,35 грн.; листопад 5120, 25/100%*1%*30 днів=1536,07 грн. Таким чином, сукупний розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів становить 351431,43 грн. та є більшим 100% від суми заборгованості за аліментами відповідача [PERSON] , яка встановлена головним державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Годованюком С.П. у розмірі 103366,10 грн. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Судовим розглядом встановлено, що постановою головного державного виконавця Солом`янського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Годованюка С.П. від 29 листопада 2023 року у виконавчому провадженні ВП [NUMBER] у зв`язку з наявною заборгованістю у розмірі 163017,88 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, стягнуто з [PERSON] штраф на користь стягувача у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 48905,36 грн. З урахуванням застосованих державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги відсутність доказів щодо неможливості відповідачем з поважних причини оплачувати аліменти на утримання синів такий тривалий час і встановлені судом обставини, щодо не виконання відповідачем свого обов`язку як батька утримувати своїх дітей, а також встановлену ст. 196 СК України можливість стягнення пені не більше як у розмірі 100 відсотків заборгованості, враховуючи положення абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) внаслідок несплати аліментів у розмірі 54460,74 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В порядку статті 141 ЦПК України, приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного позову до суду, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Outcome: partial