Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, заінтересована особа - Київський військовий ліцей імені Івана Богуна, про встановлення факту, що має юридичне значення. Вимоги заяви обґрунтовуються тим, що згідно біографічної довідки, виданої кадровою службою БЕБ, та витягу з послужного списку моєї особової справи, вбачається, що до періоду проходження військової служби не враховано період навчання [PERSON] в Київському військовому ліцеї з 24 серпня 1994 року по 14 червня 1997 року, відповідно вказаний період не зараховувався до вислуги років військової служби. Заявник у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час, дату і місце судового розгляду належним чином, у заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання з процесуальних питань до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , з 10 листопада 2022 року по теперішній час проходить службу в Бюро економічної безпеки України (далі - БЕБ, Бюро). Відповідно до витягу з послужного списку особової справи, виданого кадровою службою БЕБ, наказом БЕБ від 01.12.2022 року № 606-к, [PERSON] присвоєно спеціальне звання - лейтенант Бюро економічної безпеки України. Відповідно до архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 16.10.2023 року № 179/1/8100, [PERSON] навчався у Київському військовому ліцеї з 24 серпня 1994 року (наказ від 24.08.1994 року № 96 про зарахування) по 14 червня 1997 року (наказ від 14.06.1997 року № 71 про відрахування у зв`язку з закінченням), де у 1997 році здобув повну загальну середню освіту, відповідно до Атестату від 14 червня 1997 року серії [NUMBER] та додатком до нього, виданого Київським військовим ліцеєм. 01 вересня 1997 року Київським військовим ліцеєм [PERSON] видано посвідчення ліцеїста № 420. Згідно даних з офіційного сайту Київського військового ліцею імені Івана Богуна https://kvl.mil.gov.ua постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 1998 року № 764 Київському військовому ліцею присвоєно ім`я Івана Богуна . Таким чином, станом на дату подання даної заяви ліцей, в якому навчався [PERSON] - Київський військовий ліцей на сьогодні має назву - Київський військовий ліцей імені Івана Богуна. Згідно біографічної довідки, виданої кадровою службою БЕБ, та витягу з послужного списку особової справи [PERSON] , вбачається, що до періоду проходження військової служби не враховано період його навчання в Київському військовому ліцеї з 24 серпня 1994 року по 14 червня 1997 року. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 р. прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Наведеними у цій заяві обставинами підтверджують, що факт, який просить встановити заявник є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Необхідність встановлення факту, що має юридичне значення для заявника щодо підтвердження факту початку його військової служби в Збройних Силах України надасть йому право на перерахунок вислуги років та здійснення виплати різниці грошового забезпечення в результаті такого перерахунку, а також встановлення такого факту впливатиме на пенсійне забезпечення. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. Відповідно до п. 4 «Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами» (в редакції на момент початку навчання в військовому ліцеї заявника), затвердженого Указом Президента України від 13 травня 1993 року № 174/93, початком перебування на військовій службі є день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі виданому військовим комісаріатом - для допризовників, призовників і військовозобов`язаних. За ст. 5 Цивільного кодексу України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Згідно із ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до практики тлумачення Конституційним судом України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (Рішення від 5 квітня 2001 року по справі № 1-16/2001 та Рішення від 2 липня 2002 року по справі № 1-8/2002) вбачається, що закони та інші нормативно-правові акти України не поширюються на правовідносини, які виникли і не закінчилися до набуття чинності таких законів та інших нормативно-правових актів. Таким чином, правовідносини щодо проходження заявником військової служби під час навчання в Київському військовому виникли 24 серпня 1994 року та не припинилися на день набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 18 червня 1999 року, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заяви та необхідність її задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved