Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього сина [PERSON] . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 12.02.2017. В період шлюбу у них народився малолітній син [PERSON] , [INFO] . 14.03.2019 даний шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачкою. За рішенням суду відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина, які він систематично не сплачує та має заборгованість. Малолітній [PERSON] потребує постійного лікування та перебуває на обліку в КНП "Монастирищенський ЦПМСД". Відповідач участі у витратах на лікування не приймає, станом здоров`я дитини не цікавиться. Відповідач не має поважних причини, щоб не спілкуватись з дитиною та не приймати участі у її вихованні та утриманні. На думку позивача [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими правами і не бажає приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. 13.06.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 15.08.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, та пояснила, що відповідач самоусунувся від виховання дитини, не цікавиться його здоров`ям, навчанням, життям, має заборгованість по аліментах. Відповідач приймав участь під час підготовчого розгляду справи, позовні вимоги не визнав але під час судового розгляду справи, не з`являвся. Представник органу опіки та піклування Монастирищенської міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та пояснила, що вважає, факти встановлені органом опіки та піклування при підготовці висновку достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він є батьком позивача та пояснив, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про неї та матеріальну допомогу не надає. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні повідомила, що вона є хрещеною мамою [PERSON] , відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками, не відвідує та не допомагає дитині, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Вислухавши сторін, свідків, перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З позовом про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , звернулась мати дитини, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.08.2017 виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.8). Судом встановлено, що відповідач у справі, [PERSON] , [INFO] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.08.2017 виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням про розірвання шлюбу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14.03.2019 ( а.с. 7). Після розірвання шлюбу, дитина сторін проживає з позивачем, що підтверджується довідкою № 364 від 11.05.2023, виданою виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради ( а.с. 10). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі Постанова) зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Позивачка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, перестав цікавитися умовами проживання, здоров`ям та вихованням свого сина, не виявляє бажання в спілкуванні з ним та не проявляє батьківської уваги. Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, який виконано головним державним виконавцем Монастирищенського ВДВС (а.с. 12, 145), відповідач станом на 01.05.2023 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 10560 грн 62 коп та станом на 01.01.2024 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 33 433,00 грн і не намагається вирішувати питання щодо її погашення, цим самим фактично ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно довідки Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Усмішка» загального типу Монастирищенської міської ради Черкаської області від 03.05.2023, [PERSON] дійсно відвідував заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Усмішка». В період перебування [PERSON] в дошкільному закладі, батько дитину не відвідував, участі у вихованні дитини не приймав (а.с.13). Згідно довідки КНП «Монастирищенський центр первинної медико-санітарної допомоги» Монастирищенської міської ради Черкаської області від 03.05.2023, дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в КНП «Монастирищенський ЦПМСД», займається лікуванням дитини мати, батько на прийом з дитиною не приходить (а.с.14). Згідно довідки Монастирищенського ліцею «Обдарованість» № 02 від 09.01.2024, [PERSON] є учнем 1-го класу Монастирищенського ліцею "Обдарованість". За період навчання відповідач батьківські збори не відвідував, навчанням сина не цікавився, не співпрацює з педагогічними працівниками, практичним психологом, медичною сестрою (а.с.144). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до висновку органу опіки та піклування ВК Монастирищенської міської ради Черкаської області №147 від 04.05.2023 позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина є доцільним. Крім того, суд враховує лист директора Монастирищенського ліцею «Обдарованість» про психологічне опитування дитини, згідно якого малолітній [PERSON] фактично втратив зв`язок зі своїм біологічним батьком [PERSON] , оскільки вважає батьком іншого чоловіка. /а.с.111/. Згідно зі ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідач не надав суду доказів неможливості та перешкод у спілкуванні з дитиною. Доказів явки чи неможливості явки, з поважних причин, на засідання комісії органу опіки та піклування при розгляді питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина, відповідачем суду не надано. Таким чином, підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] , [INFO] , сином не цікавиться, вихованням не займається, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не приймає участі у житті сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідач не надав суду доказів на спростування вищевикладених підстав, для відмови в задоволенні позову про позбавлення його батьківських прав, а навпаки, фактично відмовився від участі в процесі та захисті своїх прав та інтересів, що також дає суду підстави вважати, що [PERSON] , не виконує батьківські обов`язки та свідомо ухиляється від їх виконання. З огляду на вищевикладене суд вважає, що позивачем доведені підстави для позбавлення батьківських прав відповідача, як крайньої міри, а тому суд вважає за необхідне позов задовільнити. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу разом з позовною заявою позивачем були надані наступні копії документів: договір № 19 про надання правової допомоги від 17.05.2023, квитанція на сплату гонорару за виконану роботу в сумі 1200 грн. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1200 грн та судовий збір у розмірі 1073, 60 гривні. На підставі викладеного та

Outcome: approved