Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

До Іллінецького районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання на період навчання. Позов обґрунтований тим, що згідно виконавчого листа Іллінецького районного суду від 02.10.2018 року по справі №131/1491/18 на користь його батька [PERSON] стягувались аліменти на його утримання до набуття ним повноліття, тобто до вісімнадцяти років. 17 грудня 2022 року він досягнув вісімнадцятирічного віку та є студентом 1-го курсу денної форми навчання Донецького державного університету внутрішніх справ. Повний курс навчання закінчується 04 липня 2026 року. Також, позивач вказав, що його батько - [PERSON] помер [INFO] . Самостійно він не може забезпечити себе усім необхідним, адже навчається на денній формі навчання, відвідує заняття та не має можливості заробляти собі на навчання та життя. Навчання в зазначеному навчальному закладі, та супутні витрати пов`язані з навчанням, потребують значних фінансових витрат, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягувати з відповідача на його користь на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частки її заробітку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, тобто до 04 липня 2026 року. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 січня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач [PERSON] у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву суду не надала. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити у справі рішення, яким позов задоволити із наступних підстав. Правовідносини, що є предметом спору у справі, регулюються сімейним законодавством України щодо обов`язків батьків утримувати дітей. Судом установлено, що, [PERSON] , є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією його свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 грудня 2005 року (а.с.5). Відповідно до довідки про сплату аліментів від 22.06.2023 р. №37 (а.с.7) згідно виконавчого листа з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму, починаючи з 27.09.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. [PERSON] на даний час є студентом 1-го курсу денної форми навчання Донецького державного університету внутрішніх справ, повний курс навчання закінчується 04 липня 2026 року, зазначені відомості підтверджуються довідкою з навчального закладу № 1493 від 12 вересня 2023 року (а.с.8). Як вбачається із витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про смерть [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 листопада 2023 року (а.с.6). З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За змістом ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 180 СК ( 2947-14 ) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. При вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обов`язку утримувати її до досягнення повноліття, а утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі - стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким до цього проживала дитина, якщо він витрачає їх за цільовим призначенням. Стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК (2947-14), здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років: продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вимогами ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Водночас відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач не надала доказів про свій стан здоров`я, який впливав би на працездатність, а також не надала будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання нею допомоги на утримання дитини яка навчається. Надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Такий правовий висновок, міститься у рішенні Верховного Суду від 04.07.2018, справа № 308/13136/16-ц, предметом розгляду якої було питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Суд, виходячи з рівності прав та обов`язків обох батьків, приходить до висновку, що відповідач має сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до закінчення навчання, тобто до 04 липня 2026 року за умови продовження навчання [PERSON] , а тому позов слід задовільнити частково. Згідно з ч. 1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Позивач є звільненою від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позов задовольняється повністю, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст. 180, 181, 182, 184, 191, 199 СК України,

Outcome: approved