Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтуванні позову зазначила, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до моменту досягнення дитиною повноліття. У Бахмутському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на виконанні перебуває виконавчий лист №2-1096-07, 6/219/216/2019, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 11.11.2019 року про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до моменту досягнення дитини [PERSON] , [INFO] , повноліття. У зв`язку із чим державним виконавцем зазначеного територіального органу ДВС було відкрито виконавче провадження №60596440. Із травня 2019 року відповідач злісно ухилявся від сплати аліментів на дитину, не займався її вихованням, не спілкувався з ним, не цікавився життям, навчанням та станом здоров`я сина. Утім, за відповідачем, станом на 22.11.2023 року обліковується заборгованість за нарахованими, але не сплаченими боржником аліментами на сина [PERSON] , загальний розмір такої заборгованості за період із травня 2019 року по грудень 2021 року становить 22916,15 гривень. Позивачка надала розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період із травня 2019 року по грудень 2021 року у сумі 264169,80 гривень. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути на її користь із відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період із травня 2019 року по січень 2022 року у розмірі 22916,15 гривень. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що після ухвалення Артемівським міськрайонним судом Донецької області рішення про стягнення з нього аліментів деякий час він добровільно перераховував аліменти на користь позивачки. Станом на 20.12.2023 року відповідачем частково сплачена заборгованість за аліментами у розмірі 10210,27 грн.. [PERSON] зазначив про те, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки він та його родина є переселенцями з м.Бахмут, на теперішній час власного житла не мають. Крім цього, відповідач та його дружина [PERSON] мають певні захворювання, у зв`язку з чим потребують постійного лікування та придбання ліків. Відповідач офіційно працевлаштований у волонтерському центрі ПОГ «Дніпровське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», де і вимушений проживати з родиною, оскільки у нього відсутня можливість орендувати житло. Зазначив, що не ухиляється від сплати аліментів на дитину, однак відсутність доходу, спричинена введенням в Україні військового стану та проблеми зі здоров`ям, свідчить про відсутність вини боржника у виникненні заборгованості по аліментам та, відповідно, виключає підстави для стягнення неустойки (пені), передбачених ст.196 СК України. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі та просив провести розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до моменту досягнення дитиною повноліття. У Бахмутському міськрайонному відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на виконанні перебуває виконавчий лист №2-1096-07, 6/219/216/2019, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 11.11.2019 року про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до моменту досягнення дитини [PERSON] , [INFO] , повноліття. У зв`язку із чим державним виконавцем зазначеного територіального органу ДВС було відкрито виконавче провадження №60596440. Таким чином, за період із травня 2019 року по грудень 2021 рік у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 22916,15 гривень. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, ЦК України, Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про виконавче провадження», Конвенції про права дитини. Так, положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про права дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Нормою ст.196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст.11, 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання може виникати в тому числі як безпосередньо з актів цивільного законодавства, так і з рішення суду. Згідно ст.611\~ЦК України\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені законом,\~зокрема , сплата неустойки. Положеннями ст.614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. За змістом ст.ст.8, 9 ЦК України наведені вище положення ЦК України підлягають застосуванню і до регулювання сімейних відносин. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову,

Outcome: partial