Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ), звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення аліментів. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 07.07.2007 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] в шлюбі у сторін народилася дитина-син [PERSON] . Оскільки подружні відносини не склалися, сторонами було прийнято рішення їх припинити. 01.03.2016 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва по справі №754/789/16 шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. При цьому, сторонами було досягнуто згоди щодо місця проживання сина з матір`ю. Протягом 2016-2022 року Відповідач періодично проводив час з дитиною,купував недорогі іграшки та одяг, однак фінансове забезпечення всіх потреб дитини було на позивачеві. Після повномасштабного військового вторгнення вона з сином покинула територію України та тривалий час проживали у Франції. Після завершення активних бойових дій на території Київської області, син прийняв рішення повернутися в Україну та продовжити навчання в м. Києві. Певний час після повернення до м. Києва син проживав у батька, однак відносини з його новою родиною у [PERSON] не склалися. В результаті, дитину фактично було виставлено за поріг. Наразі син перебуває повністю на утриманні позивача. Вона забезпечує матеріально його проживання, харчування, духовний, ментальний та фізичний розвиток. Сплачує грошові кошти за репетиторів та спортивні секції. При цьому жодного утримання сина Відповідачем наразі не здійснюється, в зв`язку з чим виникла необхідність у поданні даного позову. При цьому, Відповідач є військовослужбовцем та має дохід у вигляді грошового забезпечення. Відповідач є особою працездатного віку, перебуває у шлюбі. При цьому не встановлено даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його неповнолітньої дитини. Враховуючи те, що неповнолітній [PERSON] є підлітком, займається в приватних спортивних секціях, має заняття з репетитором, готується до вступу до навчального закладу, а також враховуючи суттєвий ріст цін на продукти харчування та інші необхідні для проживання речі, а також з огляду на наявність у відповідача стабільного доходу у вигляді грошового забезпечення, вважаю за необхідне стягнути з Відповідача аліменти у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.07.2023 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначити судове засідання по справі. Представником відповідача, адвокатом Ремесло С.М. 28.07.2023 року подано відзив на позовну заяву. Відповідно до якого зазначає, що Відповідач повністю не погоджується з позовними вимогами позивача, заперечує проти позову. 22 серпня 2023 року до суду надійшло клопотання представника відповідача, до якого були долучені докази в тому числі характеристика солдата [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.09.2023 року зупинено провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів до звільнення відповідача з військової служби. Представником позивача, адвокатом Михайлик С.І. 05.09.2023 року подано відповідь на відзив. Відповідно до якого зазначає, що долучені докази Відповідача до відзиву свідчать про невідповідність щодо їх належності та допустимості. Просять долучити нові докази, доданої відповіді на відзив. Постановою Київського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року скасовано, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів направлено до Деснянського районного суду міста Києва для продовження розгляду. 21.02.2024 року представником відповідача, адвокатом Майданік В.Ю. подано клопотання про доручення доказів до матеріалів справи. 21.02.2024 року представником позивача, адвокатом Михайлик С.І. подано письмові пояснення. Представник позивача, адвокат Михайлик С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Надав додаткові пояснення, щодо яких просив суд визначити розмір аліментів в твердій сумі 2000 гривень. Дану вимогу обгрунтував тим, що у відповідача проблем з батьками, має нову родину та хвору дружину. Також зазначив що має усиновлену доньку та три її квартири на утриманні. Суд, вивчивши матеріали справи, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, суд прийшов таких висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві від 01 вересня 2008 року (а/з №2168) народився [PERSON] , [INFO] . Батьками якого є: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Відповідно до Службової характеристики виданої 14.08.2023 року командиром взводу охорони військової частини [NUMBER] на солдата [PERSON] вбачається, що останній займає посаду командира взводу охорони військової частини [NUMBER] . Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.1 ст.122 Сімейного Кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК, не встановлено. Можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дітей, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. передбачено, що суд при визначені розміру аліментів, повинен врахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Окрім того, суд звертає увагу на те, що законодавчо визначеним мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину є розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини Відповідачем не доведено. Відповідач перебуває в працездатному віці, являючись батьком неповнолітньої дитини зобов`язаний утримувати її до повноліття. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Враховуючи наведене, виходячи з того, що дитина сторін перебуває на утриманні Позивача, у зв`язку з чим обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушить прав сторін. Як Відповідач, так і Позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей. Розподіл судових витрат регулюється ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial