Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, заперечень відовідача. Позивач [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Коростишівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 25.05.2016 р., перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.05.2022 р. Від шлюбу з відповідачем сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Ще до розірвання шлюбу, відповідач неналежно ставився і ставиться до виконання свого обов`язку по утриманню, вихованню і навчанню дитини. Відповідач не приділяв уваги вихованню сина, не цікавився його станом, як фізичним так і психічним, не піклується про його здоров`я. Упродовж останніх двох років відповідач взагалі жодного разу не з`являвсь за місцем проживання дитини, не спілкувався з ним. Участі у вихованні дитини та її утриманні останній не приймає. Малолітній [PERSON] постійно проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні, яка забезпечувала та забезпечує дитину необхідним харчуванням, одягом, взуттям, медичною допомогою, займається його вихованням та розвитком. Позивач намагається забезпечити сина всім необхідним, у тому числі тим, що може дати лише батько, але цього він не робить. Така поведінка відповідача є загрозою для нормального та гармонійного розвитку дщитини. Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька на думку позивача принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має батьківські права, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини. Як з моральної так і з правової точки зору. Таке ухилення відповідача від батьківських обов`язків є підставою для позбавлення батьківських прав у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Позивач також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. В обгрунтування позовних вимог в цій частині зазначила, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Попри встановлення законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів, за участі обох батьків в утриманні дитини в рівних частках - вказаної суми не вистачає для забезпечення в повному обсязі умов для ефектичнго розвитку, виховання, належного рівня забезпечення сина. Враховуючи матеріальний стан відповідача є доцільним стягнути з нього аліменти у частці від його доходів. За вказаних обставин позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом та просить: позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь позивача аліменти на\~утримання малолітньої\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] \~у розмірі\~однієї чверті заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] до суду подав відзив щодо позовних вимог, відповідно до яких зазначив, що згідно ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки, як для матері (батька) , так і для дитини. Підстави, передбачені ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав відсутні. Не встановлено обставини, які б свідчили про те, що відповідач [PERSON] не бажає спілкуватись з сином та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо усунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка залишилась проживати з матір`ю, а відповідач проти позбавлення батьківських прав заперечує та має ствердне бажання налагодити відносини і спілкування із дитиною, що свідчить його відзив на даний позов. Та обставина, що вихованням і розвитком дитини займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає брати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Позивачем не надано належних доказів того, що відповідач, як батько іхньої спільної дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Не доведено відповідні умисні дії чи бездіяльність відповідача, не доведені обставини, за яких відповідач , який має всі можливості виконувати свої обов`язки по виховнню дитини, не виконує їх. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. В частині позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав просить відмовити за безпідставністю. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів. То в цій частині позовних вимог зазначив, що виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів сина, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку, розуміючи свій батьківський обов`язок щодо утримання дитини [PERSON] не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання сина в розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше , ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Заяви, клопотання учасників справи. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Кушніренко А.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з мотивів та доводів, що викладені в позові та просили їх задовольнити. Вказали, що відповідач [PERSON] два роки не бачив сина, не цікавився його життям, участі у його вихованні не приймає, всі обов`язки щодо виховання сина та його утримання займається лише позивач, батько відповідач взагалі ніякої участі у житті дитини не бере, веде аморальний спосіб життя. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні, 15.01.2024, відповідач [PERSON] , а в подальшому з представником відповідача адвокатом Міхненком С.С. позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав не визнали, і в цій частині просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач вказав, що востаннє дитину бачив два роки назад, однак бачив сина з відстані, спілкуватись з сином боявся, оскільки проходив лікування. З позивачем він бачився та знав про хвороби сина, але до сина в перший рік не пускали. Від батьківських прав не відмовляється та бажає спілкуватись з сином. Щодо стягнення аліментів , то в цій частині позовні вимоги визнав та не заперечив щодо їх стягнення в розмірі частки від його доходів. В судовому засіданні,15.01.2024р. представник третьої особи, органу опіки та піклування Коростишівської міської ради Наумов О.Г. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини. Відповідач на засідання комісії не з`явивсь, з будь якими заявами, в тому числі і щодо встановлення порядку спілкування з дитиною не звертавсь. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . В подальшому, представник третьої особи в судове засідання не з`явивсь, до суду подав заяву, відповідно до якої просить здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 10.07.2023 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 04.10.2023 закрито підготовче провадження та призначеноо справу до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права, які застосовує суд, мотиви суду. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку. Частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин першої та другої\~статті 151 СК України\~батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України. Так, згідно з пунктом 2 частини першої\~статті 164 СК України\~(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені\~статтею 166 СК України\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах\~\~\~від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження\~ № 61-1344св20). Відповідно до частини першої\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня\~\~2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини\~ від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява\~№ 39948/06, ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я.\~\~З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані\~статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Судо встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 28.05. 2016 р.н. перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.05.2022, яке набрало законної сили, 23.06.2022 ( а.с.10-11). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , і вказана обставина підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 15.10.2022р. зареєстровано шлюб [PERSON] та позивача [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини є « [PERSON] ».(а.с. 12). Позивач [PERSON] та син [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.13). Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як вбачається з акта депутата Коростишівської міської ради № 897 від 20.06.2023 р., [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживає син [PERSON] , 2016 р.н. Зі слів свідків, батько дитини за місцем проживання дитини не з`являється, вихованням дитини не займається, матеріальну допомогу не надає. Дитина знаходиться на утриманні матері. ( а.с. 15). [PERSON] , [INFO] є частохворіючий простудними захворюваннями, здоров`ям дитини займається мама, і вказана обставина підтверджується довідкою № 540 від 14.06.2023 р. КНП »Центр ПМСД» Коростишівської міської ради. (а.с. 17). 18.01.2024 р. заступником начальника ССД Коростишівської міської ради Наумовим О.Г., провідним спеціалістом ССД Коростишівської міської ради Король Д.А. було проведено обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до акту, умови проживання дитини у повному обсязі відповідають потребам дитини відповідного віку. Забезпеченням дитини займається матір та вітчим. Батько дитини- [PERSON] участі у забезпеченні дитини та її вихованням не займається близько двох років ( а.с.71). Як вбачається з довідки № 01-30/14 від 18.01.2024 р. та характеристики від 16.01.2024 р. Ліцею № 3 Коростишівської міської ради [PERSON] зарекомендував себе як старанний, дисциплінований учень. Регулярно відвідує заняття в ліцеї, дитина завжди охайна, доглянута. [PERSON] систематично цікавиться поведінкою сина, бере активну участь у ліцейному житті дитини. Батько дитини не бере участь у лілейному житті дитини ( а.с. 72-73). Згідно висновку органу опіки та піклування, що затверджений рішенням виконавчого комітету Коростишівської міської ради № 260 від 26.09.2023 р., останні вважають доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ( а.с.46-47). Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні сина є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні\~статті 164 СК України.\~При цьому\~суд враховує,\~що відповідач\~протягом двох\~років не бере участі у вихованні сина, не піклується про нього, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування, як складову частину виховання, а тому несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків, що в даному випадку і відбулось - малолітня дитина фактично залишилась без батьківського піклування. Суд вважає,\~що у\~судовому засіданні\~достовірно встановлено,\~що відповідач\~не тільки\~ухиляється від\~виконання своїх\~обов`язків по\~вихованню та\~матеріальному утриманню\~дитини,\~а й\~свідомо нехтує\~своїми батьківськими\~обов`язками,\~але має\~реальну можливість\~виконувати такі\~обов`язки.\~ [PERSON] \~не довів\~зміну своєї\~поведінки щодо\~дитини, прагнення здійснювати належне піклування за ним, не спростував, що свідомо нехтував обов`язками батька щодо сина. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Встановлені обставини свідчать про наявність підстав про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді - позбавлення батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею. Особа, яка позбавлена батьківських прав, відповідно до вимог\~\~ст. 166 Сімейного кодексу України, не звільняється від обов`язку по утриманню дитини. Частиною 3 статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При цьому, згідно частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить стягнути аліменти з відповідача на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно до досягнення його повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Таким чином, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в частці від доходу особи, позбавленої батьківських прав у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання сина і до досягнення дитиною повноліття. Згідно\~ст.191 СК України\~стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 06.07.2023 року. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч.2\~ст.141 ЦПК України\~ з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. понесених судових витрат , а також і на користь держави підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Згідно\~ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач [PERSON] доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував. Таким чином перелічені докази, що логічно поєднуються одне з одним, підтверджують характер правовідносин сторін, дають суду всі підстави, що даний позов знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає до задоволення. Водночас, суд роз`яснює відповідачу, що згідно\~ст. 169 СК України, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, в порядку передбаченому законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved