Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

20 лютого 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] , у якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №17.10.2021-100002912 від 17.10.2021 у розмірі 22 202,59 грн та сплачений судовий збір Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 жовтня 2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №17.10.2021-100002912, за яким позивач надав позичальнику грошові кошти в сумі 11 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої обов`язки за вказаним договором належним чином не виконав, не сплачує щомісячні платежі за кредитом та проценти за користування кредитом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачем станом на 23 лютого 2022 має заборгованість становить в розмірі 22 202, 59 грн, з яких сума заборгованості по тілу кредиту станом на 10 991,24 грн. та по процентах 11 211,35 грн. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, оскільки не погасив заборгованість за кредитом, та процентами, що є порушенням законних прав ТОВ «Споживчий центр». Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 13 квітня 2023 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У вказаному відзиві відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. При цьому, зазначив, що укладений нібито між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» було укладено шахрайським шляхом, без підпису та взаємної згоди невідомими особами. Також вважає, що матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 202, 59 грн. 05 травня 2023 року на адресу суду від ТОВ «Споживчий центр» надійшов відповідь на відзив, в якому доводи позивача про несправедливість умов оспорюваного кредитного договору за вимогами Закону України «Про захист прав споживачів», на думку відповідача, є безпідставними. Звертає увагу суду на те, що Договір підписаний одноразовим ідентифікатором, як відповідно до ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", так і відповідно до ст.207 Цивільного кодексу України. При реєстрації та вході в особистий кабінет позичальника при укладенні договору позивачем було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] . Відповідач переконаний, що зазначені докази підтверджують повною мірою факт належності позивачу номеру телефону: [NUMBER] . Вказує, що саме на цей номер телефону [NUMBER] був відправлений та доставлений одноразовий ідентифікатор "V343", яким був підписаний кредитний договір №17.10.2021-100002912 від 17.10.2021р., що підтверджується довідкою ТОВ «Споживчий центр». Таким чином, кредитний договір № 17.10.2021-100002912 від 17.10.2021 зокрема, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) та заявка до кредитного договору № 17.10.2021-100002912, яка є його невід`ємною частиною, підписані позивачем одноразовим ідентифікатором (V343), надісланим смс-повідомленням на належний позивачу фінансовий номер телефону: [NUMBER] , використання якого дозволено ст.207 Цивільного кодексу України та ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Вказаний кредитний договір укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Факт видачі кредитних коштів підтверджується чеком про електронний переказ коштів від 17.10.2023 року, сформований платіжним сервісом АТ «Приват банк» LiqPay. 15 травня 2023 року на адресу суду надішло заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач вже звертає увагу суду , що ним повністю погашена заборгованість в лютому 2022 року, про що він повідомляв кредитора. Позивачем не надано пояснень щодо суми заборгованості в розмірір 22 202,59 грн., так як в позовоній заяві вказано, що відповідач отримав кредит в розмірір 11 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості та суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правільними. Матеріал справи не містять відомостей, що підтверджують факт заборгованості у розмірір 22 202,59 грн., адже позичальником було погашено даний кредит. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 17 жовтня 2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 17.10.2021-100002912 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до умов Кредитного договору (оферти) № 17.10.2021-100002912 від 17.10.2021 та Заявки відповідачу надано кредит у розмірі 11 000,00 грн. строком користування на 140 календарних днів шляхом перерахування на поточний рахуок Позичальника. За цим Договором позивач зобов`язався надати кредит відповідачеві у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. Також відповідно до умов договору № 17.10.2021-100002912 про споживчий кредит та [PERSON] складена таблиця загальної вартості та реальної річної ставки, відповідно до якого сума кредиту становить 11 000 грн.; проценти за користування кредитом 12 583 грн. 82 коп. комісія за надання кредиту 1650 грн. 00 коп., де загальна вартість кредиту 25 233,82 грн., який був підписано одноразовим ідентифікатором шляхом введення коду з смс, яке було відправлено на фінансовий телефон: [NUMBER] . Відповідно до чеку про електронний переказ коштів від 17.10.2021 року позивачем перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн., а відповідачем 17.10.2021 отримано кредитні кошти у розмірі 11 000,00 грн. з призначенням платежу 17.10.2021-100002912 на рахунок [NUMBER] . Згідно картки субконто контрагента (розрахунку) по Кредитному договору (оферти) №17.10.2021-100002912 за період з 17.10.2021 року по 01 лютого 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 22 202,59 грн. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд дійшов висновку, що ТОВ «Споживчий центр» належно виконало умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 11 000,00 грн. На виконання вимог ст. 12, 81 ЦПК УКраїни, заперечуючи проти позову не надав суду жодного доказу на підствердження власних заперечень щодо того ним погашено заборгованість за креджитним договором. Отже, відповідач належним чином не виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 23 лютого 2022 року утворилась заборгованість по тілу кредиту, що становить 10 991,24 грн., по процентах 11 211,35 грн. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, посилання відповідача на вже сплачену заборгованість не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим, подаючи до суду відзив, відповідачем з`ясувалося, що при подачі позову до суду помилково зазначено прізвище відповідача: [PERSON] , [INFO] , тоді як відповідачем 15.03.2021 року отримано новий паспорт на прізвище [PERSON] . Так, в наданих позивачем документах міститься нова довідка про присвоєння РНОКПП на прізвище [PERSON] , що підтверджується копією паспорта виданого 15 березня 2021 року та РНОКПП від 14 квітня 2021 року. Отже, в даному випадку [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 2 684 грн, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved