Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

06 грудня 2023 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що за адресою: [ADDRESS] - 10.01.2023 року було укладено договір №7302127 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області. Споживач електроенергії [PERSON] в точці продажу електроенергії за адресою: [ADDRESS] , є споживачем універсальної послуг з з 01.01.2019 року та приєдналася до діючого договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, оскільки продовжує споживати електричну енергію, яка постачається на об`єкт, згідно умов нового договору. Письмові звернення відповідача щодо відключення об`єкту і наміру розірвати публічний договір станом на дату подачі позову відсутні. Позивач належним чином виконував свої зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором, зокрема з січня 2019 року по липень 2023 року включно постачав електричну енергію відповідачу. Оскільки, відповідач споживав електричну енергію за адресою: [ADDRESS] за рахунком [NUMBER] , то враховуючи положення п.1.2.15 ПРРЕЕ вона приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання, порушував умови договору, не своєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату послуг за спожиту електроенергію. Обсяг спожитої електричної енергії в строк, встановлений договором, відповідач не оплатила, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2019 року по 10.10.2020 року в сумі 87892,36 грн., яка складається з: 111191,28 грн. (нараховано за розрахунковий період) - 23298,92 грн. Оскільки з 11 березня 2020 року почався загальнонаціональний карантин, то сума 3% річних, пені та інфляційних втрат нараховувалася по 10 березня 2020 року включено. Загальна сума боргу за спожиту електричну енергію з урахуванням 3%, пені та інфляційних втрат складає 87987,29 грн. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача була направлена вимога про сплату заборгованості від 27.04.2023 року, але сума боргу до теперішнього часу не сплачена. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» заборгованість за спожиту електричну енергію, яка виникла за період з 01.01.2019 року по 31.07.2023 року у розмірі 87892,36 грн., також 32,89 - 3% річних, 40,04 грн. - пені, 22,00 грн. - інфляційних втрат, а також судовий збір 2684,00 грн. 07 грудня 2023 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення за наявними у справі матеріалами. Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні підстави. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] - 10.01.2023 року було укладено договір №7302127 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області (а.с.22-25) Споживач електроенергії [PERSON] в точці продажу електроенергії за адресою: [ADDRESS] , є споживачем універсальної послуг з 01.01.2019 року та приєдналася до діючого договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, оскільки продовжує споживати електричну енергію, яка постачається на об`єкт, згідно умов нового договору. Письмові звернення відповідача щодо відключення об`єкту і наміру розірвати публічний договір станом на дату подачі позову відсутні. Позивач належним чином виконував свої зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором, зокрема з січня 2019 року по липень 2023 року включно постачав електричну енергію відповідачу, що підтверджується даними адміністратора комерційного обліку зазначеними в довідці про обсяги споживання електричної енергії (а.с.26) Оскільки, відповідач споживав електричну енергію за адресою: [ADDRESS] за рахунком [NUMBER] , то враховуючи положення п.1.2.15 ПРРЕЕ вона приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання, порушував умови договору, не своєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату послуг за спожиту електроенергію. Обсяг спожитої електричної енергії в строк, встановлений договором, відповідач не оплатила, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2019 року по 10.10.2020 року в сумі 87892,36 грн., яка складається з: 111191,28 грн. (нараховано за розрахунковий період) - 23298,92 грн. (а.с.27) З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача була направлена вимога про сплату заборгованості від 27.04.2023 року, але сума боргу до теперішнього часу не сплачена (а.с.28, 29) В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Як зазначено в ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із вимога ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із вимогами ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як зазначено в ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За змістом ст.67 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Споживачі відповідно до ч.1 ст.68 Житлового Кодексу України, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету міністрів України №572 від 08.09.1992 (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно Постанови Кабінету міністрів України №45 від 24.01.2006 та № 5 від 14.01.2009), зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Незаконними діями відповідача заподіюється шкода майновим правам позивача, що у відповідності зі ст.15 ЦК України охороняються законом і позивач обґрунтовано у відповідності зі ст.16 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх прав. Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд приходить до висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію, оскільки відповідач не в повному обсязі виконав прийняті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню у розмірі 87987,29 грн. Разом з цим судом встановлено, що позивач звертався до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року, відмовлено у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, 3% річних та інфляційних втрат з [PERSON] . За подання заяви про видачу судового наказу позивачем було сплачено судовий збір у сумі 248,00 грн. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача з відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 2435,90 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, які зараховані до суми судового збору за подання теперішньої позовної заяви, в розмірі 248,00 грн., а всього судові витрати у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved