Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

24 жовтня 2023 року представник ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позов обґрунтовує тим, що 07 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 790279895. Відповідно до реєстру боржників № 146 від 10 серпня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до останнього перейшло право вимоги до відповідача за вказаним договором. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги та приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 78 214,00 грн., з яких: 22 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 56 214,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони б були перераховані на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Після передачі права вимоги за договором про надання споживчого кредиту [PERSON] не виконала свій обов`язок перед позивачем та має непогашену заборгованість в сумі 78 214,00 грн., для стягнення якої позивач звернувся до суду. Ухвалою судді від 06 листопада 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 26.01.2024 року відповідачем подані додаткові письмові пояснення відповідно до яких просила позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення. 07.02.2024 року представником позивача подані додаткові пояснення відповідно до яких просила позовні вимоги задовольнити. 13.02.2024 року відповідачем знову подані додаткові письмові пояснення. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, 07 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 790279895, який був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, та надано паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 790279895 від 07 червня 2021 року /а.с.6-9/. В позовній заяві зазначено, що відповідно до реєстру боржників № 146 від 10 серпня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до останнього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 790279895. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги /а.с.13-14/. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 78 214,00 грн., з яких: 22 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 56 214,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. У розрахунку заборгованості за кредитним договором № 790279895 від 07 червня 2021 року за період з 06 березня 2023 року по 31 серпня 2023 року зазначено, що станом на 31 серпня 2023 року заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 78 214,00 грн. /а.с.16/. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги, правонаступництва). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач указує на те, що він отримав право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] , уклавши договір факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року з ТОВ «Таліон плюс», яке, в свою чергу, отримало право такої вимоги згідно договору факторингу № 28/1118-01 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, судом встановлено, що 07 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 790279895. Кредитний договір укладено за допомогою електронного підпису позичальника. Водночас, матеріали справи не містять відомостей, що станом на момент укладення договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року до нового кредитора перейшло право грошової вимоги первісного кредитора до боржника [PERSON] за договором № 790279895 від 07 червня 2021 року на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Договір факторингу № 28/1118-01, який укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» (відсутній в матеріалах справи, зазначений тільки в описовій частині позову), датовано 28 листопада 2018 року, тобто ще до підписання кредитного договору № 790279895 від 07 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Крім цього, матеріали справи не містять відомостей з реєстру боржників та відомостей щодо заборгованості по договору факторингу укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс». Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження позивача про набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за договором № 790279895 перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у зв`язку з укладенням договору факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», а також у подальшому договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року між позивачем та ТОВ «Таліон плюс», не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed