Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

04.09.2023 позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою у якій просить суд стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №1/4056073 від 22.12.2020 у розмірі 121254,74 грн. та судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 2 684,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.12.2020 [PERSON] уклав із АТ «Креді Агріколь Банк» кредитний договір №1/4056073, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 95 000, 00 грн. строком на 72 місяці-з 22.12.2020 до 21.12.2026 включно. На підставі договору про відступлення права вимоги №3-2023 від 23.01.2023 права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах перейшли від АТ «Креді Агріколь Банк» до ТОВ "Глобал Спліт"". Станом на 28.08.2023 відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого сума заборгованості становить 121254,74 грн., що складається: - строкової заборгованості 62843,49 грн.; - простроченої заборгованості 13552,62 грн.; - нарахованих відсотків 127,33 грн.; - прострочених відсотків - 11475 грн.; - комісії 2232,50 грн.; - простроченої комісії 31023,08 грн. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимог, на адресу відповідача, зазначену в договорі, направлено повідомлення про відступлення вимоги від АТ «Креді Агріколь Банк» ТОВ "Глобал Спліт", зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки передбачені договором. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав свої обов`язки, передбачені кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, позивач вимушений звернутись до суду за захистом свої порушених прав. Ухвалою суду від 14.09.2023 року позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.11.2023 року цивільний позов призначено до судового розгляду з викликом сторін. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення на адресу відповідача судових повісток про виклик до суду. Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судове засідання відповідачем до суду не подано. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 15.02.2024 року призначено проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] уклав із АТ «Креді Агріколь Банк» кредитний договір №1/4056073 від 22.12.2020, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 95 000, 00 грн (а.с.25). Відповідно до п. 1.1. договору банк надає позичальнику кредит в сумі 95 000,00 грн. строком на 72 місяці - 22.12.2020 до 21.12.2026 включно. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (додаток №1 до договору, що є його невід`ємною частиною, як день повернення кредиту. Згідно п.п.1.3.1 пункту 1.3 Договору за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 15,00 % річних (фіксована процентна ставка) починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором. Відповідно до 1.3.2. пункту 1.3 Договору за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,35 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Згідно п. 2.1. Договору з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення заборгованості № [NUMBER] в банку. Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на Рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісії в день повернення кредиту. У випадку, якщо припадає на неробочий день, то сплатити у попередній робочий день. Згідно п. 2.3 Договору, підписанням договору позичальник підтвердив, що він у письмовій формі і повному обсязі отримав від банку інформацію, визначену\~ЗУ «Про споживче кредитування»\~та/або іншими нормативно-правовими актами, що регулюють це питання. Відповідно до п. 2.4 Договору, позичальник відповідає за виконання своїх зобов`язань за договором усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством України. Згідно п. 2.6 Договору, банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору, у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов Договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу; у разі порушення позичальником без поважних причин, вимог п.п. 2.2.3-2.2.9 Правил, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 1% від суми кредиту, визначеної в п. 1.1 кредитного договору, за кожний випадок порушення. Банк свої зобов`язання виконав, перерахував на розрахунковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 95000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №34522601-1 від 22.12.2020, де призначення платежу зазначено згідно кредитного договору №1/4056073 від 22.12.2020 (а.с.31). З виписок по рахунках [PERSON] за період з 22.12.2020-26.01.2023 року слідує, що відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними, з частковим нерегулярним поверненням коштів (а.с. 6-24). Таким чином, свої зобов`язання по кредитному договору банк виконав у повному обсязі, відповідач свої зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконував, не сплачував своєчасно та в повному обсязі щомісячні платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1/4056073 від 22.12.2020 станом на 26.01.2023 становить 121254,74 грн., що складається: строкової заборгованості 62843,49 грн.; простроченої заборгованості 13552,62 грн.; нарахованих відсотків - 127,33 грн.; прострочених відсотків 11475,72 грн.; комісії 2232,50 грн.; простроченої комісії 31023,08 грн. (а.с.5). На підставі договору про відступлення права вимоги №3-2023 від 23.01.2023 права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах перейшли від АТ «Креді Агріколь Банк» до ТОВ "Глобал Спліт" (а.с.46-49). З копії додатку №1 до договору про відступлення права вимоги №3-2023 від 23.01.2023 (реєстр №1) ТОВ "Глобал Спліт" набуло право вимоги за кредитним договором №1/4056073 від 22.12.2020 до [PERSON] в розмірі 121254,74 грн. (а.с.57). 26.01.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» направлено [PERSON] повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимог за договором №3-2023 від 23.01.2023 року до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу стало новим кредитором та має вимагати від відповідача погашення кредитної заборгованості (а.с.44). 08.06.2023 року ТОВ "Глобал Спліт" до відповідача було направлено лист-пропозицію, в якому повідомлено останнього про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №3-2023 від 23.01.2023 року та товариство має право вимагати від відповідача погашення заборгованості за кредитним договором №1/4056073 від 22.12.2020 (а.с.45). Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.ч.1,2ст.207\~ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч. 1\~ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). З положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст\~статтей633,634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені\~Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування»\~(далі Закон №1734-VIII). За змістом ч. 2\~ст. 9 Закону №1734-VIII\~до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього\~Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. В силу ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) Відповідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, як встановлено судом, банк надав відповідачу [PERSON] кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти не були повернуті відповідачем та банком в подальшому було відступлено право вимоги для позивача. З матеріалів справи також слідує, що сторони погодили умови кредитування, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, розмір процентної ставки, строк кредитування. З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ "Глобал Спліт" заборгованості в сумі 87999,16 грн., що складається: рахунок строкової заборгованості 62843,49 грн.; рахунок простроченої заборгованості 13552,62 грн.; рахунок нарахованих відсотків - 127,33 грн.; рахунок прострочених відсотків 11475,72 грн. Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з комісії, з яких: 2232,50 гривень - в рахунок комісії та 31023,08 гривень - в рахунок простроченої комісії, то суд зважає наступне. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемним. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Частиною четвертою\~статті 42 Конституції України\~передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно зі\~статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168\~(у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно частини третьої\~статті 13 ЦК України\~не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до\~статті 3 ЦК України\~принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої\~статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті\~ЦК України\~зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту\~це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22). Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги Банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку про те, що положення пункту 1.3.2 кредитного договору № 1/4056073 від 22.12.2020 є нікчемними. Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по простроченій комісії в розмірі 31023,08 грн. та нарахованій поточній комісії в розмірі 2232,50 грн. необхідно відмовити з підстав їх необґрунтованості. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №909 від 30.08.2023 (а.с.2). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 1). Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 121254,74 грн. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 87999,16 грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 72,6% (87999,16 х100:121254,74 = 72,6%). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 72,6 %, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 1948,58 грн. (2684,00 х72,6 % = 1948,58). На підставі викладеного та

Outcome: partial