Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду в інтересах малолітньої дитини посилаючись на те, що малолітній [PERSON] проживав разом із матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Станом на сьогодні хлопчик перебуває на вихованні та повному державному утриманні в Центрі соціально психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації з 05.05.2023 р. на підставі самостійного звернення до Центру. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 11.07.2023 р. № 00040468876 [PERSON] , [INFO] , с мати одинокою. Відомості про батька записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. До Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції 04.05.2023 р. надійшло повідомлення від [PERSON] , про те, що по [ADDRESS] , біля будинку виявлено дитину, яка боїться іти додому, після чого працівниками Чернівецького районного управління поліції було здійснено виїзд на місце події, де було виявлено малолітнього [PERSON] , [INFO] , який повідомив, що його мати [PERSON] , [INFO] , неналежно виконує свої батьківські обов`язки та виганяє його з помешкання. Після обстеження працівниками поліції помешкання було виявлено антисанітарний стан в квартирі, а також відсутність продуктів харчування. В подальшому, малолітній [PERSON] самостійно звернувся до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, в результаті чого його було поміщено до Центру 05.05.2023 р. Відповідно до листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації від 17.05.2023 р. N 01-07/60, малолітнього [PERSON] , [INFO] , зараховано до Центру. Наказом служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 29.05.2023 р. № 2/65 [PERSON] взято на облік, як такого, що опинився в складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків. 06.06.2023 р. до служби у справах дітей Чернівецької міської ради звернулась із письмовою заявою громадянка [PERSON] , відповідно до якої просила вирішити питання щодо повернення на виховання її малолітнього сина. Також [PERSON] зобов`язалась в найкоротший термін надати всі необхідні документи для подальшого повернення дитини. Крім цього, 06.06.2023 р. громадянку [PERSON] було попереджено, що в разі невиконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини, вона може бути притягнена до адміністративної та/або кримінальної відповідальності за статтею 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та/або статтею 166 Кримінального кодексу України. 08.08.2023 р. працівниками служби у справах дітей Чернівецької міської ради було здійснено виїзд за адресою [ADDRESS] , з метою обстеження житлово - побутових умов проживання, в результаті чого складено акт. Відповідно до цього акта встановлено, що для виховання, розвитку та проживання малолітнього [PERSON] не створено умов, у зв`язку з тим, що в квартирі брудно, розкидані речі, а також присутні неприємний запах i сирість. Працівниками служби у справах дітей міської ради було проведено профілактичну бесіду, в рамках якої громадянці [PERSON] було надано рекомендації щодо належного догляду за дитиною, створення відповідних умов для її проживання та виховання. В подальшому, працівниками служби у справах дітей повторно було проведено обстеження житлово-побутових умов в помешканні [PERSON] за адресою [ADDRESS] , про що складено відповідний акт від 12.09.2023 р. В результаті обстеження встановлено, що в квартирі не прибрано, наявний неприємний стійкий запах. Питання щодо доцільності/недоцільності повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , на виховання в сім`ю до матері, розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради 13.09.2023 р. На зазначеному засіданні було прийнято рішення про недоцільність повернення дитини на виховання та подальшого збору документів з метою винесення на розгляд комісії з питань захисту прав дитини питання щодо доцільності/недоцільності відібрання малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення останньої батьківських прав. Відповідно до інформації Чернівецької гімназії № 11 Чернівецької міської ради від 31.10.2023 р. № 01-12/648, [PERSON] , [INFO] , вибув з навчального закладу 19.09.2023 р. до Чернівецької гімназії № 18 Чернівецької міської ради. Згідно з психолого-педагогічною характеристикою [PERSON] , наданою Чернівецькою гімназією № 11 Чернівецької міської ради від 31.10.2023 р., мати не приділяла належної уваги вихованню сина, не підтримувала його, не допомагала в навчанні, не була зацікавлена в успішності сина, не підтримувала контакт з класним керівником, не завжди приходила до школи на прохання адміністрації та вчителів. До відвідування школи хлопець ставився зухвало та допускав неодноразово відсутність на уроках без поважних причин. Мати учня не надавала цьому значення. Відповідно до листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації від 09.11.2023 р. № 01-07/206, [PERSON] не працювала з практичним психологом Центру з метою налагодження стосунків з сином. Мали місце тільки поодинокі зустрічі практичного психолога з матір`ю. Згідно з психологічною характеристикою [PERSON] , наданою Центром соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації від 09.11.2023 р., [PERSON] до співпраці з практичним психологом не проявляла інтересу та активності у взаємодії. Bci рекомендації ігнорувала та реагувала протестуючи, тобто завжди мала власне пояснення різним життєвим обставинам з маркерами неготовності до власних змін у взаємодіях з дитиною, відсутністю змін способу життя та умов проживання в сім`ї. В результаті, мати до жодних рекомендації практичного психолога не прислухалась. Питання щодо доцільності/недоцільності відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради 15.11.2023 р., на якому прийнято рішення щодо надання до суду висновку про доцільність відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення ii батьківських прав, у зв`язку із тим, що вона самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, матеріальної допомоги не надає, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє. На підставі викладеного позивач просить суд ухвалити рішення про відібрати малолітньї дитини [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини її заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи з 26 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, обставини зазначені у позові визнала частково. Додатково пояснила, що дійсно умови проживання у квартирі є неналежними, а тому дитина постійно проживати в квартирі не може, але вона хоче щоби дитина перебувала періодично з нею (на вихідні дні). Враховуючи її графік роботи достатньо часу приділяти дитині вона не може, а тому рекомендації психолога щодо приділення достатнього часу дитині ввжає необґрунтованими. Представники третіх осіб підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження від 20.02.2013 року [PERSON] народився [INFO] , батьками у свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 11.07.2023 р. № 00040468876 ідомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. До Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції 04.05.2023 р. надійшло повідомлення від [PERSON] , про те, що по [ADDRESS] , біля будинку виявлено дитину, яка боїться іти додому, після чого працівниками Чернівецького районного управління поліції було здійснено виїзд на місце події, де було виявлено малолітнього [PERSON] , [INFO] , який повідомив, що його мати [PERSON] , [INFO] , неналежно виконує свої батьківські обов`язки та виганяє його з помешкання. Після обстеження працівниками поліції помешкання було виявлено антисанітарний стан в квартирі, а також відсутність продуктів харчування. Що підтверджується листом від 05.05.2023 року. Малолітній [PERSON] самостійно звернувся до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, в результаті чого його було поміщено до Центру 05.05.2023 р. Відповідно до листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації від 17.05.2023 р. N 01-07/60, малолітнього [PERSON] , [INFO] , зараховано до Центру. Наказом служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 29.05.2023 р. № 2/65 [PERSON] взято на облік, як такого, що опинився в складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків. 06.06.2023 р. до служби у справах дітей Чернівецької міської ради звернулась із письмовою заявою громадянка [PERSON] , відповідно до якої просила вирішити питання щодо повернення на виховання її малолітнього сина. Також [PERSON] зобов`язалась в найкоротший термін надати всі необхідні документи для подальшого повернення дитини. 06.06.2023 р. громадянку [PERSON] було попереджено, що в разі невиконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини, вона може бути притягнена до адміністративної та/або кримінальної відповідальності за статтею 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та/або статтею 166 Кримінального кодексу України. 08.08.2023 р. працівниками служби у справах дітей Чернівецької міської ради було здійснено виїзд за адресою [ADDRESS] , з метою обстеження житлово - побутових умов проживання, в результаті чого складено акт. Відповідно до цього акта встановлено, що для виховання, розвитку та проживання малолітнього [PERSON] не створено умов, у зв`язку з тим, що в квартирі брудно, розкидані речі, а також присутні неприємний запах i сирість. Працівниками служби у справах дітей міської ради було проведено профілактичну бесіду, в рамках якої громадянці [PERSON] було надано рекомендації щодо належного догляду за дитиною, створення відповідних умов для її проживання та виховання. Працівниками служби у справах дітей повторно було проведено обстеження житлово-побутових умов в помешканні [PERSON] за адресою [ADDRESS] , про що складено відповідний акт від 12.09.2023 р. В результаті обстеження встановлено, що в квартирі не прибрано, наявний неприємний стійкий запах. Питання щодо доцільності/недоцільності повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , на виховання в сім`ю до матері, розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради 13.09.2023 р. На зазначеному засіданні було прийнято рішення про недоцільність повернення дитини на виховання та подальшого збору документів з метою винесення на розгляд комісії з питань захисту прав дитини питання щодо доцільності/недоцільності відібрання малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення останньої батьківських прав, що підтверджується висновком від 13.09.2023 року № 1/1622. Відповідно до інформації Чернівецької гімназії №11 Чернівецької міської ради від 31.10.2023 р. № 01-12/648, [PERSON] , [INFO] , вибув з навчального закладу 19.09.2023 р. до Чернівецької гімназії N 18 Чернівецької міської ради. Згідно з психолого-педагогічною характеристикою [PERSON] , наданою Чернівецькою гімназією N 11 Чернівецької міської ради від 31.10.2023 р., мати не приділяла належної уваги вихованню сина, не підтримувала його, не допомагала в навчанні, не була зацікавлена в успішності сина, не підтримувала контакт з класним керівником, не завжди приходила до школи на прохання адміністрації та вчителів. До відвідування школи хлопець ставився зухвало та допускав неодноразово відсутність на уроках без поважних причин. Мати учня не надавала цьому значення. Відповідно до листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації від 09.11.2023 р. № 01-07/206, [PERSON] не працювала з практичним психологом Центру з метою налагодження стосунків з сином. Мали місце тільки поодинокі зустрічі практичного психолога з матір`ю. Згідно з психологічною характеристикою [PERSON] , наданою Центром соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації від 09.11.2023 р., [PERSON] до співпраці з практичним психологом не проявляла інтересу та активності у взаємодії. Bci рекомендації ігнорувала та реагувала протестуючи, тобто завжди мала власне пояснення різним життєвим обставинам з маркерами неготовності до власних змін у взаємодіях з дитиною, відсутністю змін способу життя та умов проживання в сім`ї. В результаті, мати до жодних рекомендації практичного психолога не прислухалась. Згідно висновку органу опіки та піклування (додаток до рішення виконавчого комітету міської ради від 28.11.2023 року № 784/27) з метою соціального захисту інтересів малолітнього Святослав, виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне відібрання прийнято рішення щодо надання до суду висновку про доцільність відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення ii батьківських прав. Ч. 1 ст. 170 СК України встановлено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органові опіки та піклування. Згідно з п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Ч.7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Тлумачення статті 4, частини першої статті 170 СК України дає змогу дійти висновку про те, що у разі неможливості (у тому числі, на час пред`явлення позову і вирішення справи) передати дитину родичам, то дитина передається органу опіки та піклування для вжиття заходів щодо захисту особистих та майнових прав дитини й забезпечення тимчасового влаштування дитини. Зазначене повністю узгоджується із положеннями частини четвертої та п`ятої статті 167 СК України, згідно з якими, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина четверта статі 170 СК України). Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, а тому вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі частини заробітку ( доходу) щомісячно є обґрунтованими та таким що підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 7, 150, 155, 164, 170, 181, 184 СК України, ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 10, 11, 209, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved