Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

У серпні 2023 року позивач ТОВ «Будсервісматеріали» звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості у розмірі 69 071, 51 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач, посилається на те, що відповідач є власником парко місць № [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] . 01.04.2020 року відповідачу була надіслана пропозиція укласти договір № 01-04-20-[NUMBER],[NUMBER], [NUMBER]/Ср14А про надання послуг. Відповідно до п. 7.1 вказаного договору передбачено, що сторони домовились, що умови цього договору відповідно до ст. 631 ЦК України розповсюджуються на відносини з надання зазначених в договорі послуг, які виникли між сторонами, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно. Отримавши пропозицію, відповідач не подала до позивача жодних заперечень щодо цього, що свідчить про те, що відповідач прийняла умови договору. Так, відповідно до умов вказаного договору власник машиномісця зобов`язувався сплачувати послуги виконавця по експлуатації та брати участь у витратах з його утримання, а виконавець ТОВ «Будсервісматеріали» зобов`язався забезпечувати експлуатацію і обслуговування стоянки та прилеглої території, зберігання транспортного засобу власника на стоянці. Однак, відповідач не виконує свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим станом на 01.08.2023 утворилась заборгованість у розмірі 57 180 грн. - основного боргу, 9 511, 46 грн. - інфляційної складової боргу, 2 380, 05 грн. - 3% річних. Ухвалою суду від 27.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є здійснення оплати за надані йому послуги, у розмірі та у валюті, визначеними договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Судом встановлено, що видом діяльності ТОВ «Будсервісматеріали» є надання інших індивідуальних послуг (основний), допоміжне обслуговування наземного транспорту, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 10-11/. 01.04.2020 року ТОВ «Будсервісматеріали» направило на адресу відповідача [PERSON] пропозицію про укладення договору про надання послуг з 01.04.2020 № 01-04-20-[NUMBER],[NUMBER],[NUMBER]/Ср14А по утриманню машиномісць № [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], розташованих в підземній автостоянці за адресою: [ADDRESS] /а.с. 17-20/. Згідно з наданим позивачем розрахунком боргу відповідач у період з 2020 року по 01.08.2023 не сплачує за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 69 071 грн. 51 грн., з яких: 57 180 грн. - основний борг, 9 511, 46 грн. - інфляційної складової боргу, 2 380, 05 грн. - 3% річних /а.с. 25/. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом норми ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. При цьому, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує (частина 4 цієї статі). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 322 ЦК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, відповідач [PERSON] є власником паркомісць № [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] , та у останньої утворилась заборгованість. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Водночас, позивачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, зокрема не надано доказів того, що відповідач є власником паркомісць [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] . Крім того, згідно відповіді КП «БТІ» наданої на ухвалу суду стосовно зареєстрованого права власності на паркомісця [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] підземної автостоянки по [ADDRESS] , вбачається, що право власності на дане нерухоме майно за [PERSON] не зареєстровано. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed