Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~У січні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 27 листопада 2003 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб в Бичківській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 8. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання належної сім`ї в них склалося, між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Подружні стосунки між ними припинені, характер взаємовідносин, які склалися між сторонами, робить їх подальше спільне життя не можливим, оскільки відповідачка перебуває закордоном, наміру повертатися немає, спільного господарства не ведуть. Фактично сім`я розпалась, існує лише формально. Тому, [PERSON] просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з ним. В судове засідання позивач [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 27 листопада 2003 року сторони зареєстрували шлюб в Бичківській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 8. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання сторони не знаходили порозуміння у відносинах, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, сімейні відносини погіршилися, з приводу чого подружні відносини припинені, відповідачка перебуває закордоном, спільне життя не склалося в силу несумісності характерів, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини носять формальний характер. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітніх дітей залишити проживати з батьком. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved