Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить стягнути з Відповідача, [PERSON] , на її користь, [PERSON] , аліменти в грошовій сумі в розмірі 25% від заробітної плати щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення мною 23-х років за умови продовження навчання; стягнути з Відповідача, [PERSON] , фактично понесені витрати на навчання у розмірі 31\~200 (тридцять одна тисяча двісті) грн. 00 коп. та майбутні витрати у розмірі 31\~200 (тридцять одна тисяча двісті) грн. 00 коп. Загальна сума додаткових витрат 62 400(шістдесят дві тисячі чотириста) грн. 00 коп; стягнути з Відповідача, [PERSON] , на мою користь, [PERSON] , заборгованість зі сплати аліментів за вересень, жовтень та листопад 2023 року. \~ \~ В обґрунтування позову посилається на те, що 19.08.2004 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який на даний час розірвано. В шлюбі в них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 грудня 2012 року у справі № 1306/9132/2012 було вирішено стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , в розмірі частини щомісячного доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.11.2012 року і до досягнення дочкою повноліття. Вважає,\~що стягнення\~аліментів з\~ [PERSON] повинно\~бути продовжено\~на її\~користь оскільки\~на даний\~момент вона\~проживає із\~матір`ю,\~ [PERSON] \~та перебуває\~на її\~утриманні.\~З батьком\~ніколи не\~проживала та\~не проживає\~на даний\~час.\~13\~вересня 2023\~року позивачка\~досягла повноліття,\~на даний\~час навчається\~на другому\~курсі денної\~форми навчання\~НЮУ ім.\~Ярослава Мудрого\~на контрактній\~основі,\~сплачує 31200\~(тридцять\~одна тисяча\~двісті гривень)\~в рік.\~Її мамою\~ [PERSON] \~вже було\~оплачено за\~два роки\~навчання,\~що підтверджується\~чеками на\~загальну суму\~62\~400\~(шістдесят\~дві тисячі\~чотириста гривень). Вказує, що відповідач обізнаний про свій обов`язок зі сплати аліментів на повнолітню дочку, але останній ухиляється від їх сплати, а отже, у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на повнолітню дочку за час з вересня 2023 року по листопад 2023 року. Отже, після досягнення нею повноліття відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки не є інвалідом, є особою працездатного віку, непрацездатних батька чи матері на його утриманні не перебуває, може працювати та отримувати дохід. На її думку відповідач зобов`язаний покрити додаткові витрати на навчання та заборгованість зі сплати аліментів. 05.12.2023 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 25.01.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 28.02.2024. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. 19.02.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить позовну заяву задовольнити частково. Стягувати з нього на користь позивача [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 від заробітної плати щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дочкою 23-х років за умови продовження нею навчання. Відмовити у решті позовних вимог, посилаючись на те, що з 05.07.2004 року по теперішній час працює у КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради. Єдиним його доходом є заробітна плата яку він отримує на вказаному підприємстві. Посадовий оклад на КП «Дрогобичводоканал» не змінювався впродовж 2022-2023 років, а затрати значно у цей період зросли через інфляцію, що зумовлена «пандемією Covid-19» та наслідками збройної агресії РФ. З 10.02.2013 перебуває в офіційному шлюбі з [PERSON] . Спільно с дружиною виховують та утримують трьох дітей: дві доньки дружини від першого шлюбу [PERSON] (2001 р.н.) і [PERSON] (2005 р.н) та їх спільного сина [PERSON] (2014 р.н.). Їх сім`я має статус багатодітної. Обидві доньки навчаються у вищих навчальних закладах у місті Львів (довідки додаються). У зв`язку з чим їх родина несе значні витрати на їх перебування за межами оселі. Його мати [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком у розмірі 2520,00 грн на місяць. Для своєї непрацездатної матері він є годувальником, оскільки розмір її пенсії є мінімальним, і прожити на неї людині, яка в силу віку та стану здоров`я витрачає основну її частину на ліки - є неможливим. Тому п`ята частина його доходу витрачається на забезпечення належних умов проживання моєї матері. Не має у власності автомобіля та житла. Проживає в оселі, яка належить батькам дружини. Ніяких придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здійснював. Крім, стягнутих аліментів не одноразово надав доньці грошові кошти як готівкою гак і на її картковий рахунок. Заборгованості зі сплати аліментів у нього немає. Вказує, що позивачка не вживала заходів щодо одержання аліментів до моменту подання позовної заяви. Тому вважає, що вимога щодо стягнення заборгованості за вересень, жовтень, листопад 2023 року не підлягають задоволенню. Заявлена вимога про стягнення фактично понесених витрат у сумі 31 200,00 грн на навчання, суперечить нормам ст. 185 Сімейного кодексу. Так, як з наданих квитанцій про сплату коштів вбачається, що кошти сплачені не позивачем, а матір`ю позивача. Договір про надання платної освітньої послуги уклала саме мати позивача, яка за умовами договору є замовником і бере на себе зобов`язання щодо оплати за послуги. Позивачем не надано жодних доказів, щодо джерел сплачених коштів. Як зазначено вище він не одноразово надавав кошти для покриття додаткових витрат. Щодо коштів, які у майбутньому будуть сплачуватись за навчання, слід зазначити, що позивач не має жодних джерел доходу і не може їх сплачувати. Тому за навчання будуть сплачувати батьки, які мають можливість відповідно до норм статті 185 Сімейного кодексу врегулювати між собою розмір участі кожного при оплаті за навчання доньки. Тому вважаю, що такі позовні вимоги не можуть бути задоволені. 19.02.2024 від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій вона заперечила доводи відповідача та просить позов задоволити, з підстав, викладених у ньому. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просить такий задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. З оглду на подані заперечення та докази, суд вважає за можливе проводити судовий розгляд за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ). Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.10.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 грудня 2012 року у справі № 1306/9132/2012 було вирішено стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , в розмірі частини щомісячного доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.11.2012 року і до досягнення дочкою повноліття. На даний час [PERSON] досягла повноліття. Згідно з Довідкою № 1275 від 30.11.2023 [PERSON] є студенткою другого курсу денної форми навчання НЮУ ім. Ярослава Мудрого, навчається на контрактній основі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Беручи до уваги засаду рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, визначену ч. 1 ст. 141 СК України, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень\~ст.\~182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У поданому відзиві відповідач просить стягувати з нього на користь позивача [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 від заробітної плати щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дочкою 23-х років за умови продовження нею навчання. У решті позовних вимог просить відмовити, посилаючись на те, що з 05.07.2004 року по теперішній час працює у КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради. Єдиним його доходом є заробітна плата яку він отримую на вказаному підприємстві. Посадовий оклад на КП «Дрогобичводоканал» не змінювався впродовж 2022-2023 років, а затрати значно у цей період зросли через інфляцію, що зумовлена «пандемією Covid-19» та наслідками збройної агресії РФ. Згідно з Довідкою № 190 від 18.01.2024 [PERSON] було нараховано заробітну плату з липня по грудень 2023 в розмірі 111456,17 грн. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] 22.02.2014 перебуває в офіційному шлюбі з [PERSON] , за час якого у них народився син [PERSON] , 2014 року народження. Судом не береться до уваги доводи відповідача щодо неможливості сплачувати на користь позивачки дочки в заявленому розмірі, оскільки він спільно з теперішньою дружиною виховують та утримують трьох дітей: дві доньки дружини від першого шлюбу [PERSON] (2001 р.н.) і [PERSON] (2005 р.н) та їх спільного сина [PERSON] (2014 р.н.), позаяк діти дружини [PERSON] та [PERSON] мають батьків, які зобов`язані їх утримувати. Щодо утримання сина [PERSON] та матері, то відповідачем не надано суду доказів про сплату аліментів на них та будь яких доказів щодо їх утримання. Не береться судом до уваги і пенсійне посвідчення на ім`я [PERSON] та довідку про її доходи № 9497494274381492, оскільки в матеріалах справи відсутні докази родинного зв`язку відповідача та його матері. А тому, суд вважає правомірним звернення позивача з вимогами про стягнення з відповідача на її користь аліментів, яка продовжує навчання з врахуванням вимог розумності та справедливості визначає їх в розмірі частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення з даним позовом до суду і до досягнення позивачкою 23-х років, за умови продовження навчання. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за вересень, жовтень, листопад 2023 року, то така не підлягає задоволенню, оскільки заборгованості не існує. Судом встановлено, що 13 вересня 2023 року позивачка досягла повноліття, а відтак стягнення аліментів за виконавчим листом припинилось. З позовом про стягнення аліментів на повнолітню особу вона звернулись лиш 04.12.2023 року. Заявлена вимога про стягнення фактично понесених витрат у сумі 31 200,00 грн на навчання не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до вимог ст.185 СК України той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо).\~ Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно з вимогами ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Відтак обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, діє тільки до повноліття, тобто, до досягнення дитиною 18 років. Щодо повнолітніх сина чи дочки положення ст. 185\~СК України\~не застосовується. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: partial