Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів з тих підстав, що як стверджує вони з відповідачем перебували в шлюбі, який розірвано. За час шлюбу, який вони уклали 20.08.2019, у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої є та записаний органами ДРАЦС відповідач. Вони з дочкою проживають та зареєстровані в [ADDRESS] . Вона утримує та виховує дочку сама. Відповідач з часу народження дочки участі в утриманні та вихованні дочки не приймає. Відповідач проживає окремо та їх сім`ю з дочкою не забезпечує для потреб дитини на її харчування, забезпечення одягом та розвитком дочки: покупку різноманітних ігор, книг, гаджетів. Вона займається доглядом дочки сама та її утриманням, вихованням і потребує матеріальної допомоги від відповідача, який спроможний їй надавати, так як він працездатний не є інвалідом і спроможний мати доходи та заробітки. У зв`язку з цим вона змушена звернутись до суду та в примусовому порядку отримувати грошові кошти від відповідача, який добровільно їх їй не надає. Просить стягувати аліменти з відповідача на її користь від дня подання позовної заяви до суду з [PERSON] в частці 1/4 його доходу (заробітку) на утримання нею дочки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідача [PERSON] адвокат Вдовцова А.Д. надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково з наступних міркувань. Так дійсно сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, переконливо просить суд врахувати наступні обставини. Відповідач [PERSON] являється військовослужбовцем за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] з 31.03.2022, що підтверджується Витягом з наказу командира частини [NUMBER] (по особовому складу) від 31.03.2022 № 24. Разом з тим, на протязі останнього року на тлі фізичного навантаження у відповідача погіршився стан здоров`я. Відповідачу поставлено діагноз: Ураження (кила) міжхребцевого диску L5-S1 (7,1 мм) з радикулопатією S1 білатерально. Виражений вертеброгенний больовий синдром. Міофасциальний синдром. Помірне порушення стато-динамічної функції хребта. Курс амбулаторного лікування не дав стійкої позитивної динаміки. Тому з січня 2023 року відповідач неодноразово лікувався з приводу вищезазначеного захворювання, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні. На даний час стан здоров`я відповідача не покращився, він постійно приймає знеболюючі препарати, відповідачу важко рухатись та пересуватися, йому встановлені обмеження щодо фізичних та психо-емоційних навантажень. На даний час він перебуває на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста - нейрохірурга Державної установи "Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України" від 17.04.2023 відповідачу показано оперативне втручання з приводу видалення грижі L5-S1. Вказана операція є досить довговартісною та потребує чималих коштів. Крім неповнолітньої дитини сторін на утриманні відповідача знаходиться його мати [PERSON] , [INFO] , яка є непрацездатною особою, оскільки являється особою з інвалідністю (3 група, загальне захворювання, інвалідність встановлена довічно). Також на утриманні відповідача знаходиться його рідна тітка - рідна сестра його матері [PERSON] , [INFO] , яка є непрацездатною особою, оскільки являється особою з інвалідністю (2 група, загальне захворювання, інвалідність встановлена довічно). Просить позовні вимоги задовольнити частково, стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.08.2019, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Згідно довідки Устянського старостинського округу Бершадської міської ради № 814 від 01.07.2021, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Її сім`я складається з дочки [PERSON] , [INFO] . Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У даній справі, між позивачем та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітньої дитини. Тобто, на даний час сторони не дійшли згоди із питання утримання дочки [PERSON] , [INFO] , наполягаючи на його вирішенні в судовому порядку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Так, за змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідно до ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Разом з тим, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. З урахуванням викладеного, суд приймає до уваги надані позивачем докази, які підтверджують, що дитина проживає разом з нею та вона займається її вихованням. Таким чином, право позивача на отримання аліментів на утримання спільної з відповідачем дитини підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача коштів на її утримання (аліментів). Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожиткові мінімуми для різних категорій населення на 2024 рік в Україні встановлюються Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік", зокрема на дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.01.2024 становить для дітей віком до 6 років - 1281,50 грн.; дітей віком від 6 до 18 років - 1598 грн. Відповідач [PERSON] позов визнав частково та просить суд стягувати з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що на його утриманні знаходяться їх неповнолітня дитина, непрацездатна мати а також рідна тітка. Разом з тим, відповідних доказів відповідач до суду не надав. Однак, суд приймає до уваги те, що відповідач офіційно працює, про що ним зазначено у відзиві на позовну заяву, а тому отримує регулярний дохід. З огляду на вищевикладене, враховуючи вимоги чинного законодавства та надані позивачем докази, беручи до уваги позицію відповідача, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Варто зазначити, що згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.3 ст. 80 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою 31.05.2022, а тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 79, 80, 141, 150, 155, 180-183 СК України,

Outcome: approved