Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

В листопаді 2023 року до суду звернулась позивач з позовом до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про відшкодування моральної шкоди, завданою смертю сина при виконанні трудових обов`язків. Позов обґрунтовано тим, що 18.09.2021 року виконуючі свої трудові обов`язки загинув син позивачки [PERSON] . Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18 вересня 2021 року від 15.02.2022 року, затвердженим в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 18.02.2022 року, встановлено наступні обставини нещасного випадку. Відповідно до наказу директора КП «Кривбасводоканал» від 17.09.2021 року №1539 задля проведення робіт по звільненню горизонтального відстійника № 2 секції № 2, а також зливу коагулянту з автоцистерни в ємність, на роботу у вихідний день 18.09.2021 року було виведено працівників КП «Кривбасводоканал», серед яких був і слюсар-ремонтник [PERSON] . 18 вересня 2021 року [PERSON] разом з іншими робітниками прийшов на роботу. О 9:30 [PERSON] зателефонував майстер Радушанського водопровідного комплексу КП «Кривбасводоканал» [PERSON] і покликав його до відстійника № 2, щоб [PERSON] закрив засувку у колодязі горизонтального відстійника № 2 секції № 2, яку о 8:10 відкрив інший слюсар-ремонтник. Відкривши люк колодязя горизонтального відстійника № 2 секції № 2, де знаходилась засувка працівники відчули неприємний запах. [PERSON] не погоджувався спускатися в колодязь з огляду на небезпеку отруєння, але майстер Радушанського водопровідного комплексу КП «Кривбасводоканал» [PERSON] надав вказівку йому спуститися. При цьому [PERSON] умовив [PERSON] почекати доки він одягне захисний костюм, але [PERSON] не погодився, щоб [PERSON] вдягнув і протигаз з рятувальним поясом і страху вальною мотузкою. Коли [PERSON] спускався у колодязь, він почав сильно кашляти, втратив свідомість і впав у колодязь. [PERSON] сказав іншому слюсарю-ремонтнику [PERSON] , щоб вона принесла рятувальний пояс і страхувальну мотузку щоб витягнути [PERSON] з колодязя. Але рятувальних поясів вона не знайшла. Тим часом, [PERSON] , цивільний чоловік [PERSON] , який прийшов разом з [PERSON] та знаходився поруч, почав говорити [PERSON] , що треба рятувати [PERSON] , на що [PERSON] йому відповів, щоб той ліз і рятував. [PERSON] також без засобів захисту поліз у колодязь, йому стало зле, він втратив свідомість і впав на дно колодязя. Побачивши, що стало з [PERSON] , [PERSON] почав спускатися у колодязь. Близько 10 години [PERSON] спустився у колодязь. На місце події приїхали 26 ДПРЧ АЦ-4-6 (530927) 515М, 11 ДПРЧ на «САРМ-Л», ДВГРЗ, Довгинцівське відділення поліції, служба 103. Працівниками швидкої медичної допомоги, які прибули на місце нещасного випадку о 10 годині 21 хвилині було констатовано смерть [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Комісією із повторного спеціального розслідування нещасного випадку було встановлено: Посадовими особами КП «Кривбасводоканал» не було організовано газонебезпечні роботи відповідно до вимог «Типової інструкції щодо організації безпечного проведення газонебезпечних робіт» НПАОП 0.00-5.11-85, затвердженої Держгіртехнаглядом СРСР від 20.02.1985 року. Посадовими особами КП «Кривбасводоканал» не вжиті заходи щодо скорочення кількості газонебезпечних робіт на Радушанському водопровідному комплексі. Серед іншого Комісією із повторного спеціального розслідування нещасного випадку було встановлено, що посадовими особами КП «Кривбасводоканал» не забезпечена трудова і виробнича дисципліна, а саме: від роботи не був відсторонений слюсар- ремонтник [PERSON] , який знаходився на робочому місці на Радушанському водопровідному комплексі в стані алкогольного сп`яніння. При цьому із пояснювальної записки директора КП «Кривбасводоканал» [PERSON] від 03.02.2022 року вбачається, що майстер [PERSON] «майже силоміць змусив свого підлеглого слюсаря-ремонтника [PERSON] ….спуститися в колодязь лише у гумових штанах від костюму Л-1, навіть не давши йому можливості принести та одягнути засоби індивідуального захисту такі як рятувальний пояс зі страхувальною мотузкою та протигаз». Сам факт вживання алкоголю працівниками відповідача під час виконання ними своїх трудових обов`язків, з урахуванням встановлених у інших судових справах обставин, свідчить про системне грубе нехтування з боку посадових осіб відповідача вимогами трудового законодавства по забезпеченню трудової і виробничої дисципліни, невжиття ними заходів з викорінення причин попередніх смертельних випадків на виробництві та превентивних заходів, спрямованих на недопущення нещасних випадків у майбутньому, тощо. Актом Н-1/П спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18 вересня 2021 року встановлена причина настання нещасного випадку: основна - недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано відповідний дозвіл. Таким чином, внаслідок нещасного випадку, що стався 18 вересня 2021 року, через халатне ставлення працівників КП «Кривбасводоканал» до своїх обов`язків, позивачка, [PERSON] , втратила єдиного сина. Втративши свого єдиного сина, рідну та близьку людину, позивачка кожного дня вже протягом більш ніж двох років зазнає душевних страждань. Із втратою сина позивачка з чоловіком втратили сенс життя, їх життя вже ніколи не буде таким, як раніше. Син був для позивачки підтримкою та опорою, завжди допомагав з вирішенням різноманітних питань, що виникали в повсякденному житті. Позивачка з сином мали чудові стосунки, побудовані на довірі та взаємоповазі, були справжньою міцною сім`єю. Тому, позивачка просить суд стягнути з Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті сина внаслідок нещасного випадку на виробництві у розмірі 700 000,00 гривень без урахування податків, зборів та інших платежів. Присутня в судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Ботвінко О.А. заперечував з підстав, викладених у письмовому відзив, просив в повному обсязі відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 12.02.2021 року по 18.09.2021 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП «Кривбасводоканал», працюючи на посаді слюсаря-ремонтника 4 розряду Радушанського водопровідного комплексу (а.с. 7). Розпорядженням №1836 від 17.09.2021 року у зв`язку з виробничою необхідністю 18.09.2021 року щодо зливу полваку з автоцистерни та спускання горизонтального відстійника №2 секція №2 залучено до роботи у свій вихідний день 18.09.2021 року: [PERSON] майстер. [PERSON] слюсар-ремонтник, [PERSON] слюсар-ремонтник, [PERSON] слюсар-ремонтник, [PERSON] слюсар-ремонтник, [PERSON] слюсар-ремонтник, [PERSON] хімік (а.с. 50). Наказом №1539 від 17.09.2021 року директора КП «Кривбасводоканал» [PERSON] у зв`язку з виробничою необхідністю виконання робіт зі зливу полвака з автоцистерни та спускання горизонтального відстійника №2 секція №2, відповідно до розпорядження диспетчера [PERSON] з дозволу виробичого органу первинної профспілкової організації підприємства вирішено здійснити опату в подвійному розмір за роботу у вихідний день 18.09.2021 року, зокрема слюсару-ремонтнику [PERSON] (а.с. 51). Пунктом 4 Акту (розслідування) спеціального розслідування нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 18.09.2021 року о 10 год. 00 хв. на КП «Кривбасводоканал» встановлені обставини, за яких стався нещасний випадок. Так, відповідно до наказу директора КП «Кривбасводоканал» від 17.09.2021 року №1539 на роботу у вихідний день 18.09.2021 року були виведені наступні працівники: мастер [PERSON] , слюсарі-ремонтники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , хімік [PERSON] .. Згідно з поясненнями [PERSON] : злив коагулянту повинні були виконувати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] повинна була взяти аналіз вхідного коагулянту; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повинні були виконати спускання мулу з горизонтального відстійника №2 секція №2. 18.09.2021 року близько 08 години 00 хвилин вищезазначені особи,Є крім [PERSON] прийшли на роботу. О 08 годині 12 хвилин [PERSON] зателефонував [PERSON] і повідомив, що приїхала автоцистерна з коагулянтом, а також сказав, щоб вона подзвонила [PERSON] , щоб та приїхала на роботу зливати коагулянт. [PERSON] зателефонувала [PERSON] і передала все те, що їй сказав [PERSON] .. Потім [PERSON] сказав [PERSON] піти в лабораторію за ємністю для відбору проб коагулянту для аналізу. Відкривши люк колодязя горизонтального відстійника № 2 секції 2, де знаходилась засувка, працівники відчули неприємний запах. [PERSON] почала говорити, що в колодязь не можна спускатись, оскільки [PERSON] може отруїтись, але її не послухали. [PERSON] не погоджувався спускатись у колодязь, але [PERSON] надав вказівку йому спуститись. При цьому [PERSON] умовив [PERSON] почекати доки він одягне захисний костюм, але [PERSON] не погодився, що б [PERSON] вдягнув протигаз з рятувальним поясом і страхувальною мотузкою. Коли [PERSON] спускався в колодязь він почав сильно кашляти і [PERSON] стала кричати, що йому зле, хлопець втратив свідомість і впав у колодязь. [PERSON] сказав [PERSON] щоб вона принесла рятувальний пояс і страхувальну мотузку, витягнути [PERSON] з колодязя. [PERSON] побігла по рятувальні пояси і страхувальні мотузки, але не знайшла їх, бо їх віднесли до резервуарів чистої води №5. Тим часом, [PERSON] , який прийшов разом з [PERSON] та знаходився поруч, почав говорити [PERSON] , що треба рятувати [PERSON] , на що [PERSON] йому відповів, щоб той ліз і рятував. [PERSON] також без засобів захисту поліз у колодязь, йому стало зле, він втратив свідомість і впав на дно колодязя. Побачивши, що стало з [PERSON] , [PERSON] зі словами «Мені тюрма» почав спускатись у колодязь. Працівниками швидкої допомоги, які прибули на місце нещасного випадку о 10 годині 21 хвилині було констатовано смерть [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 9-10). Пунктом 7 вказаного Акту встановлено, що комісія розглянула матеріали розслідування нещасного випадку, провела опитування осіб, причетних до нещасного випадку, і пришла до висновку, що згідно з п. 52 пп. 1 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві» нещасний випадок зі смертельним наслідком, який стався зі слюсарем-ремонтником Радушанського водопровідного комплексу КП «Кривбасводоканал» [PERSON] , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом (а.с. 10, зворот). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 17 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Оцінюючи заперечення представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо відсутності підстав для покладення на роботодавця обов`язку з відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Позивачка є матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй смертю сина, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи яка є членом її сім`ї. Водночас, відповідачем не надано будь-яких доказів наявності підстав для звільнення його від відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу. Суд вважає, що смерть сина безумовно завдає позивачу моральних страждань. Позивач тривалий час відчуває стрес, жалобу, незворотність втрати рідної людини, потребує психологічної підтримки, переносить душевний біль, що, безумовно, спричиняє їй моральні страждання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, у зв`язку з загибеллю її сина. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частинами 3 та 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) дійшла висновку про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Так, суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивача, у зв`язку із смертю рідної людини, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках, який назавжди втратив турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вважає, що справедливою компенсацією перенесених моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 400000,00 гривень на користь позивача. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Положенням ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 4000,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial