Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даними позовом у якому просить суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті свого померлого [INFO] діда - [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , а [INFO] помер її дід [PERSON] .Пояснює, що вона прийняла спадщину після смерті свого діда в порядку ст. 548, 549 ЦК УРСР вступивши в управління та володіння спадковим майно, зокрема зробила ремонт у будинку, обробляла присадибну земельну ділянку. Зазначає, що отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що за адресою: [ADDRESS] не представляється можливим, оскільки спадкодавець за життя право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, у встановленому законом порядку не зареєстрував. Так після звернення до нотаріуса вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності цього житлового будинку померлому [PERSON] .. В зв`язку з чим за захистом своїх спадкових прав звернулася до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача міський голова Коростишівської міської ради Іван Кохан в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, щодо ухвалення рішення покладається на розсуд суду. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с.8) Згідно витягу з Дежавного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0039604889 від 10 травня 2023 року слідує, що батьками [PERSON] , [INFO] ,(батько позивача) є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 9) [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №10. (а.с. 10) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №2, слідує, що [PERSON] помер [INFO] у с. Вільнянка, Коростишівського району, Житомирської області. (а.с. 11) Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господаськими будівлями та спорудами від 30.03.2023 р., слідує, що житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] збудований в 1950 р.(а.с.21-22) З довідки виданої архівним відділом Житомирської районної військової адміністрації Житомирської області від 30.06.2023 №07-03/27 вбачається, що згідно запису у погосподарській книзі №2 Вільнянківської сільської ради Коростишівського району Житомирської області за 1991-1995 року, за адресою: с. Вільнянка, за померлим [PERSON] рахується житловий будинок загальною площею 35 кв.м. (а.с. 14) У довідці виданої КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 12.07.2023 №561, вказано про те, що згідно наявних даних, що знаходяться у матеріалах інвентаризаційної справи №86 станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] , право власності на нерухоме майно не зареєстровано. (а.с. 15) З довідки виданої старостою Вільнянського старостинського окргу Коростишівської міської ради Демянчук В.А. від 17.10.2023 № 17-21/212 слідує, що [PERSON] , [INFO] , на протязі шести місяців після сметрі свого рідного діда [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла спадщину, а саме: провела поховання [PERSON] , прийняла речі померлого, отримала його свідоцтво про смерть, зробила ремонт у будинку, обробляла присадибну ділянку. (а.с. 20) У довідці приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Паламарчука А.П. від 07.06.2023 №63/02-14 вказано, що згідно матеріалів спадкової справи №30/2018 від 07.05.2018 року, [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . (а.с. 12) Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Паламарчука А.П. від 04.10.2023 №94/02-31, [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності цього житлового будинку померлому [PERSON] . Згідно абзацу 3 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Статтею 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до положень ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (ст. ст. 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів справи слідує, що позивач на протязі шести місяців після сметрі свого рідного діда [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла спадщину, а саме: прийняла речі померлого, зробила ремонт у будинку, обробляла присадибну ділянку, а тому після смерті спадкодавця вона вступила в управління та володіння спадковим майном. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що [PERSON] , в силу положень ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, прийняла спадщину за законом після смерті свого діда [PERSON] , а тому вимоги позову про встановлення факту прийняття спадщини підлягають до задоволення. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до абзацу третього частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13 та у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц (провадження № 61-31049св18). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, за якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що на час смерті [PERSON] належав житловий будинок, що знаходиться у с. Вільнянка. Крім того [PERSON] було включено до списку громадян Вільнянківської сільської ради, які приватизують земельні ділянки під будівлею, господарським двором та б/насадженнями, площею 0,04 га, а також [PERSON] включений до списку громадян, яким передаються земельні ділянки у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства площею 0,54 га. Позивач позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину після смерті свого діда [PERSON] , у зв`язку з тим, що спадкодавець за життя право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, у встановленому законом порядку не зареєстрував. Спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] , була заведена Коростишівською державною нотаріальною конторою 07.05.2018 року за №30/2018, на підставі заяви позивача, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, заповіти померлим спадкодавцем не складалися. Позивач фактично вступила в управління спадщиною, вимоги обґрунтовані та підтверджені належними доказами, тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з чим, заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved