Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

28 грудня 2023 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом. У позові зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок по [ADDRESS] , земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1500 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,0155 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована у межах території [ADDRESS] . За життя батько склав заповіт, яким розподілив між нею та відповідачем належне йому майно. На час смерті батько проживав із своєю дружиною [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після його смерті. На час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала одна. Спадщину, яка належала їй після смерті чоловіка [PERSON] вона не оформила. 15 червня 2021 року державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори у оформленні спадщини їй було відмовлено, у зв`язку з необхідністю надання оригіналів документів на будинок, який належав батьку та невизначеності частки на цей будинок [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі зазначеного просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,1500 га по [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також направив заяву про слухання справи у його відсутність та визнання позовних вимог позивачки. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки та відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 02 лютого 2018 року, копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого Калузькою сільською радою Баштанського району Миколаївської області 10 лютого 1964 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 18 лютого 2022 року, виданого Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області, де зазначено про зміну прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] », копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області 28 вересня 2002 року, де вказано про зміну прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » та копією свідоцтва про народження відповідача серії [NUMBER] , виданого Березнегуватським ЗАГС 20 червня 1970 року (а.с.10-14). На день смерті [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , про що свідчить копію свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Березнегуватським райбюро ЗАГС Миколаївської області 05 травня 1970 року (а.с.83). Після його смерті відкрилася спадщина на: 1/2 частку житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належав померлому як спільне сумісне майно подружжя на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Березнегуватської селищної ради 26 березня 1971 року; земельну ділянку, площею 0,15 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належала померлому на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №599994, виданого Березнегуватською селищною радою 11 травня 2007 року та земельну ділянку, площею 0,0155 га по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №599995, виданого Березнегуватською селищною радою 11 травня 2007 року (а.с.16-18). За життя 06 серпня 2007 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області, за яким свою частку на вказаний житловий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами та земельні ділянки заповідав позивачці [PERSON] та [PERSON] (а.с.65). Вказану спадщину позивачка прийняла, звернувшись 20 червня 2018 року із відповідною заявою до приватного нотаріуса Березнегуватського районного нотаріального округу, а Заїць Н.Л. відмовилася від прийняття вказаної спадщини на користь позивачки, про що свідчить її заява від 23 червня 2018 року, адресована приватному нотаріусу Березнегуватського районного нотаріального округу (а.с.85). Дружина померлого [PERSON] від прийняття належної їй обов`язкової частки у спадщині також відмовилися, звернувшись 23 червня 2018 року з відповідною заявою до приватного нотаріуса Березнегуватського районного нотаріального округу, однак іншою заявою від 23 червня 2018 року, адресованою на ім`я вказаного нотаріуса, [PERSON] просила видати їй свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя, а саме житлового будинку з усіма господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] (а.с.82,84). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) 28 жовтня 2020 року (а.с.15). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 1/2 частку житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала їй як спільне сумісне майно подружжя на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Березнегуватської селищної ради 26 березня 1971 року (а.с.16,83). Вказану спадщину прийняв відповідач [PERSON] , як син померлої, звернувшись 11 лютого 2021 року із відповідною заявою до Березнегуватської державної нотаріальної контори (а.с.44). З позовної заяви позивачки вбачається, що нотаріусом в оформленні спадщини за заповітом після смерті батька їй було відмовлено, у зв`язку з необхідністю надання оригіналу правовстановлюючого документу на будинок, який у неї відсутній та невизначеністю частки на будинок [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст.328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст.392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. За вимогами ст.368 вказаного Кодексу спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Положення ч.ч.1-4 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. З роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Так з досліджених судом матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності як подружжю, після смерті [PERSON] його частку у спільному майні за заповітом успадкувала позивачка [PERSON] , а частку [PERSON] після її смерті успадкував за законом відповідач [PERSON] , позивачка не має можливості оформити у нотаріальному порядку свої спадкові права через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок, а тому її позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню лише стосовно 1/2 частки житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями і спорудами, оскільки інша 1/2 частка належить у порядку спадкування відповідачу. Вимог про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0155 га для ведення особистого селянського господарства, по [ADDRESS] , позивачка у позовній заяві не заявляла.

Outcome: partial