Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рух справи 14.11.2022 позовна заява надійшла до Кіровоградського районного суду та розподілена судді Квітці О.О.. 18.11.2022 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. 17.01.2023 ухвалою суду за клопотанням представника позивача замінено відповідача Великосеверинівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області на [PERSON] . 03.11.2023 ухвалою суду відмовлено у затвердженні мирової угоди між позивачем та відповідачем. 27.11.2023 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у засіданні 13.02.2024. Справу розглянуто без участі представників позивача та відповідача, які подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позиція позивача В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що у березні 2006 року, попередньо домовившись про всі істотні умови договору купівлі-продажу спірного будинку та земельної ділянки, вона придбала їх у [PERSON] , останній передав їй правовстановлюючі документи та ключі від будинку. З березня 2010 року почала постійно проживати у вказаному будинку. Кошти за будинок вона домовилася виплачувати частинами і повністю розрахувалася за вказане майно у січні 2007 року. [INFO] [PERSON] помер, тому вона позбавлена можливості оформити своє право власності і змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У судовому засіданні 03.11.2023 представник позивача - адвокат Бойко З.С. просила затвердити мирову угоду. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] 03.03.2023 надіслала на електронну адресу суду заяву (на заяві відсутній кваліфікований електронний підпис), в якій, зокрема, зазначила, що їй копії позову, доданих до неї документів не надіслано, що вважає невиконанням ухвали та порушенням її процесуальних прав, тому просила надіслати їй копію позову (а.с.93). У судовому засіданні 03.11.2023 [PERSON] повідомила, що не знала про майно брата, проте нотаріусу не писала заяву про відмову у прийнятті спадщини. Обставини справи, зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу будівлі та земельної ділянки від 18.10.2005 [PERSON] продала житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку під номером [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 4-7). Відповідно до довідки № 256 від 27.06.2022, виданої виконавчим комітетом Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району, [PERSON] проживає та не зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02 березня 2010 року (а.с. 8). Із довідки про оціночну вартість об`єкта від 16.08.2022 вбачається, що вартість будинку за адресою: [ADDRESS] , та присадибної ділянки становить 257713,44 грн та 217962,68 грн відповідно (а.с. 9-10). Як вбачається із спадкової справи № 89/2020 від 12.09.2020, заведеної після смерті [PERSON] , заяву про прийняття спадщини після подала сестра [PERSON] - [PERSON] , в якій зазначила, що повністю приймає спадщину за законом (а.с. 21- 74). Релевантні джерела права Відповідно до ч. 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). Умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду України у Постанові 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, п.66-67). За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Висновки та мотиви суду Позивачем [PERSON] на підтвердження володіння спірним будинком подано лише довідку за підписом старости про проживання за адресою: [ADDRESS] , жодних інших доказів, які б свідчили про відкрите добросовісне володіння нею спірним житловим будинком протягом 10 років до суду не надано. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що відсутні визначені статтею 344 ЦК України правові підстави для задоволення позову, оскільки власником спірного житлового будинку був померлий [PERSON] , матеріали справи не містять підтвердження, що він відмовлявся від належного йому нерухомого майна за життя, спадщину після смерті [PERSON] прийняла його сестра [PERSON] , також у справі відсутні докази, які б свідчили про відкрите добросовісне володіння позивачем спірним житловим будинком протягом 10 років. Судові витрати У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати слід залишити за позивачем. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 16, 328, 344, 392 ЦК України,

Outcome: dismissed