Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

27.12.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.10.2023. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Утримання неповнолітньої доньки [PERSON] потребує великих коштів, вона в силу свого віку швидко росте, одяг і взуття необхідно часто купляти, однак новий підлітковий одяг є дуже дороговартісним на сьогодні. Крім цього в зв`язку із боротьбою в Україні з пандемією коронавірусу КОВІД 19, так і на сьогодні в зв`язку із військовою агресією на території України російської федерації, відсутності у навчального закладу електричного освітлення та опалення, навчання в школі останній рік зазвичай проводиться дистанційно, онлайн, і для цього відповідно необхідне спеціальне технічне дороговартісне обладнання, в тому числі і комп`ютерне, ноутбук, принтер та інше приладдя. Крім цього, донька хоче розвиватись, як фізично так і культосвітньо, відвідувати гуртки, послуги яких є платними, також хоче відвідувати інші заходи: танці, малювання, моделювання, візаж, косметологія і т.д., однак вони є також платними. Натомість, відповідач усунувся від виконання свого батьківського обов`язку щодо виховання дитини, та жодних коштів на утримання дочки не надає. 05.02.2024 судом зареєстрований відзив на позов поданий відповідачем, згідно якого відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 1700 гривень, які він реально зможе сплачувати. При цьому, просить суд при визначенні розміру аліментів врахувати, що на даний час він не є працевлаштований, не має жодних постійних доходів чи заробітків, має на утриманні матір пенсійного віку, яка є особою з інвалідністю. Позивачка разом з дитиною на даний час знаходиться за межами України (в Англії) та не проживає за місцем реєстрації, у зв`язку з чим він не має реальної можливості належним чином займатися вихованням та утриманням доньки [PERSON] . Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з розрахунку на один місяць з 1 січня 2024 року становить 3 196 гривень, а 50 відсотків з цієї суми становить 1 598 гривень. Оскільки на даний час він фактично є єдиним працездатним членом сім`ї, де проживає, оскільки його батько [PERSON] помер ще [INFO] , а мати [PERSON] , 1948 року народження, є непрацездатною (пенсіонером) та особою з інвалідністю І групи інвалідності. Крім того, звертає увагу і на те, що [PERSON] не надала суду належних доказів про своє дійсне місце проживання (перебування) на даний час та про фактичне місце проживання (перебування) їхньої спільної доньки [PERSON] , про підтвердження понесених нею фактичних витрат на утримання та виховання дитини чи про те, що він самоусунувся від виховання та утримання доньки [PERSON] . З цих підстав, він не заперечує про часткове задоволення вимог, а тому просить присудити до стягнення з нього в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - в розмірі 1 700 (однієї тисячі сімсот) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення цього позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.01.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Будз Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1700 гривень. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що cторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2002, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.10.2023 у справі №607/14462/23. В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] повторно виданим 15.02.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно із частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Проте, у кожному конкретному випадку суд визначає розмір аліментів, виходячи із віку та потреб дітей сторін, а також фізичних та матеріальних можливостей батьків щодо утримання своїх дітей. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, позивачкою [PERSON] належними доказами не обґрунтовано позов в частині стягнення аліментів на неповнолітню дочку у розмірі саме 3000 гривень. Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, відповідач на даний час не працює та має на утриманні матір пенсійного віку, яка є особою з інвалідність. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітньої дитини сторін на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, суд доходить висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, а тому із відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі у розмірі 2000 (Дві тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 27.12.2023 та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial