Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Направленим у червні 2023 року позовом заявниця просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання двох спільних неповнолітніх дітей. У обґрунтування заявленого суду повідомила наступне. Сторони у справі є батьками дітей. Наразі шлюб розірвано, діти проживають разом з позивачкою, а відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо їх забезпечення. Позивачка просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1\\3 частини усіх доходів (заробітку) відповідача на двох дітей, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у місяць. У вересні 2023 року позивачка скерувала ще один позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Вимогами за таким зверненням позивачка просить продовжити стягнення аліментів через навчання старшої дитини та наявністю потреби у цьому. Вимоги за обома позовами об`єднані у одне провадження, оскільки їх одночасне вирішення, на переконання суду, буде сприяти об`єктивному і швидкому вирішенню спору у даних правовідносинах. Розгляд обох справи вирішено спочатку проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, однак, за зверненням обох сторін, судом вирішено змінити такий порядок на спрощене позовне провадження з проведенням судового засідання. У судовому засіданні позивачка разом з представницею підтримали заявлені вимоги за обома позовами і просили їх повністю задовольнити. Суду повідомили наступне. Відповідач самоусунувся від виконання свого обов`язку щодо майнового забезпечення двох спільних дітей у зв`язку із чим подано дані позови. Наявні у справі розписки про отримання грошових коштів підтверджують виконання обов`язків про забезпечення дітей за минулий час тобто за час, який передував їх написанню. До подання позову між сторонами було досягнуто усної домовленості щодо розміру аліментів на обох дітей у місяць в обсязі 15 тисяч гривень. Доказів наявності потреб на навчання старшої дитини позивачка не має і на поставлене питання з даного приводу у судовому засіданні ніяких усних обґрунтовувань не навела. Відповідач разом з представницею заперечували задоволення обох позовів. Суду повідомили, що відповідач приймає активну участь у забезпеченні спільних з позивачкою дітей. Стягнення аліментів у заявленому позивачкою обсязі поставить відповідача і його нову родину у скрутне матеріальне становище, а тому розмір аліментів слід визначити в обсязі 3/20 частини свого заробітку, що буде відображати дійсний і сплачуваний до даного судового звернення обсяг аліментів. Між сторонами була домовленість про сплату аліментів на утримання обох дітей у розмірі близько 15 тисяч гривень щомісячно. Стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки відповідач вважає безпідставним, оскільки наявний його майновий стан не дозволяє здійснювати відрахування для такої мети. Доказів наявності потреби у стягненні аліментів на повнолітню дитину суду позивачкою надано не було тощо. Дочка навчається на державному замовленні, тобто безкоштовно, а наявності інших майнових потреб не повідомлено. Дослідив заявлені вимоги, ставлення відповідача й надані суду матеріали, судом установлено наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Сторони у справі є громадянами України, мають зареєстроване місце проживання, отримували код платника податків й перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2009 року по 27 лютого 2015 року. Також, сторони є батьками двох дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . З початком повномасштабної агресії російської федерації відповідач був призваний на військову службу за мобілізацією. У 2017 і 2019 роках відповідач сплачував квитки на літак для дітей сторін для перельоту у Португалію у обидва боки. Відповідач 20 травня 2022 року уклав шлюб з [PERSON] і має на утриманні малолітню дочку [PERSON] [INFO] . 2 травня 2022 року складено акт про знищення будинку [ADDRESS] де відповідач мав у власності квартиру і зареєстроване місце проживання. 6 лютого 2023 року складено акт про знищення будинку [ADDRESS] де дружина відповідача мала у власності квартиру. Доказів наявності у власності відповідача і членів його родини іншого житла суду надано не було і стороною позивача такі обставини сумніву не піддавались. На підтвердження даних обставин відповідач надав суду чисельні копії фінансових документів про оренду житла. 24 лютого 2022 року відповідач передав позивачці грошові кошти у розмірі 1 500 доларів США направлені на сплату аліментів, що не підтверджено документально, однак даний факт визнано сторонами у судовому засіданні. Починаючи з серпня 2022 року відповідач передав позивачці, що документально підтверджено, грошових коштів спрямованих на сплату аліментів у загальному розмірі 231 000 гривень. Розписка від 21 серпня 2022 року містить запис виконаний позивачкою про те, що кошти передані у рахунок аліментів на майбутнє. З червня по серпень 2023 року включно відповідач отримав заробітної платні у спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони у розмірі 230 154,14 гривень у тому числі у серпні матеріальну допомогу у обсязі 72 099,18 гривень. 23 червня 2023 року [PERSON] нотаріально засвідченою заявою повідомили суду наступне. На час написання даної заяви проживає у Республіці Португалія у батьків відповідача, перебуваючи на повному утриманні останнього. Займатись професійною діяльність не має можливості через початок повномасштабного вторгнення агресора. У липні 2023 року відповідач отримав пенсію у розмірі 20 930 гривень. Відповідач має у власності земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Житомирської області, що передана у платну оренду. Також, відповідач є власником автомобіля марки "СУБАРУ Аутбек" 2011 року випуску. 3 жовтня 2022 року [PERSON] стала студенткою вищого навчального закладу, з денною формою навчання за державним замовленням з терміном навчання по 28 червня 2026 року. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року). Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції про права дитини). Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (частини перша та друга статті 27 Конвенції про права дитини). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина друга статті 51 Конституції України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 1, 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст. 191 ЦПК). Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ст. 199 СК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи й вимоги законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог з огляду на наступне. Стосовно вимог щодо неповнолітніх дітей. Суд вважає голослівними твердження позивачки щодо ухилення відповідача від участі у майновому забезпеченні дітей та про отримання нею за згадуваними письмовими розписками грошових коштів направлених на оплату аліментів за минулий час. Надані сторонами і досліджені судом матеріали свідчать про забезпечення відповідачем майнових потреб обох дітей у більш ніж достатньому обсязі. Щонайменше не надано доказів ухилення відповідача від такого зобов`язання. При цьому, суд зауважує, що позивачка не надала доказів власної майнової участі у забезпеченні спільних дітей у розмірі 15 тисяч гривень щомісячно, тобто у обсязі сплачуваному відповідачем. Звідси твердження позивачки про ухилення відповідача від участі у майновому забезпеченні дітей не відповідає дійсності. Крім цього, зміст досліджених судом розписок суперечить твердженням позивачки про сплату аліментів за минулий час і тим самим, дані обставини свідчать про чергову спробу заведення суду у оману. Так, твердження про сплату аліментів за минулий час, спростовуються виконаною власноручно позивачкою розпискою із конкретним зазначенням, що такі гроші передаються з метою здійснення їх оплати на майбутнє. Більше того, у разі сплати аліментів відповідачем за минулий час не було роз`яснено позивачкою причини звернення до суду із даним позовом про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей лише у червні 2023 року і не заявлення розглядуваних нині вимог за минулий час, оскільки з серпня 2022 року і до дня звернення до суду, за такими твердженнями позивачки, діти батьком не забезпечувались і таке питання не турбувало мати дітей. Навпроти, подача позову, згодом після використання отриманих коштів з визначеним щомісячним об`ємом, підтверджує правильність зроблених судом висновків з приводу дійсних обставин справи і досягнутих між сторонами домовленостей. Так, позивач передав відповідачці 231 тисячу гривень у серпні 2022 року. З урахуванням досягнутих домовленостей щодо сплати аліментів на обох неповнолітніх дітей у розмірі 15 тисяч гривень даної суми мало вистачити на 11 місяців до червня 2023 року включно (серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень (2022 рік), січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2023 року по 15 000 х 11 = 165 000). 1 липня 2023 року старша дочка сторін набула повноліття і решта коштів у розмірі 66 000 гривен мали покривати аліменти на молодшу дочку протягом майже семи місяців (липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2023 року по 7500 х 7500 = 60 000 гривень, січень 2024 року 6 000 гривень). Таким чином, суд вважає відповідача таким, який виконав свій обов`язок щодо майнового забезпечення дітей, зокрема до повноліття старшої дитини і до грудня включно 2022 року щодо молодшої доньки відповідно до домовленостей наявних між сторонами, а звідси не має підстав для задоволення позову і стягнення аліментів з часу подання позову тобто з червня 2023 року. Стосовно\~ розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачкою заявлено вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання обох неповнолітніх дочок у розмірі 1\\3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Доходи відповідача, які є об`єктом розрахунку для сплати аліментів у місяць становлять приблизно 50 тисяч гривень. Тобто позивачка заявляє про необхідність стягнення з відповідача на обох дітей близько 15 тисяч гривень у місяць. Відповідач, висловленою позицією вважає достатнім розміром 3/20 (або майже 1/7), що становить близько 7 500 гривень у місяць. Суд погоджує з такими доводами та твердженнями відповідача і вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне. Судом установлено, що відповідач виконав свій обов`язок щодо майнового забезпечення старшої дочки до її повноліття наданими наперед грошовими коштами. За таких обставин, нараз слід\~ вирішити питання лише про стягнення аліментів на утримання молодшої дочки до її повноліття (питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки буде розписано нижче у даному судовому акті). Обсяг досягнутих між сторонами домовленостей щодо сплати аліментів на утримання обох дітей у розмірі 15 тисяч гривень тобто по 7,5 тисяч гривень на кожну дитину, а наразі лише на молодшу, суд вважає прийнятним і такий, який здатен сплачувати відповідач. Отже такий розмір аліментів, слід і надалі стягувати з відповідача на користь позивача на утримання спільної неповнолітньої дитини і саме тому суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/7 частина усіх заробітків (доходів) відповідача. Підстав для стягнення аліментів у розмірі 1\\3 частини усіх заробітків (доходів) на утримання однієї дитини, суд вважає безпідставним та завеликим. При цьому, суд зауважує, що відповідачем не наголошувалось і судом не може бути взято до уваги, як додаткова сума по оплаті аліментів наперед передана 24 лютого 2022 року відповідачем позивачу грошова сума у розмірі 1,5 тисяч доларів. Дана сума не фігурує серед письмових розписок, однак визнано сторонами у судовому засіданні факт їх отримання позивачкою, а отже такий факт не підлягає окремому доказуванню на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Даний факт, на переконання суду, є черговим підтвердженням голослівності тверджень позивачка про самоусунення відповідача від виконання свого обов`язку щодо майнового забезпечення дітей. Вимоги про аліменти на утримання повнолітньої дитини. Суд не вважає наявними підстави для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Так, судом установлено, що дійсно старша дочка вступила у навчальний заклад. Однак, сторонами визнано, а також підтверджено письмовими доказами, безкоштовну форму її навчання. Інших витрат пов`язаних із продовженням навчання позивачкою не наведено, а отже відсутніми підстави передбачені законом для стягнення таких аліментів. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача на користь держави судові витрати за розгляд даної справи, оскільки позивач звільнених від їх сплати відповідно до закону. Судові витрати сторін перед судом до ухвалення даного судового рішення не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial