Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.09.2017 року по 01.08.2021 року в сумі 48412,45 грн., втрат за індексом інфляції в сумі 5831,06 грн. та 3 % річних 2686,80 грн., посилаючись на те, що відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання в квартиру [ADDRESS] , однак свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання остання виконувала не належним чином, у зв`язку з чим за нею утворилася заборгованість, тому звернувся до суду з позовом. Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03.02.2022 року Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволено. Ухвалою суду від 30.09.2022 року за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення скасовано, а справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилась, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, а саме в межах строку позовної давності за період 18.11.2018 року по липень 2021 року, що становить заборгованість в сумі 40014,20 грн. Заслухавши відповідача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що одна сторона - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" надавала другій стороні [PERSON] як споживачу послуг за адресою: [ADDRESS] послуги з теплопостачання, а відповідач такі послуги прийняла, від їх отримання не відмовлялась. Таким чином, між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Житловим кодексом України\~та іншими нормативними актами. Нормою\~статті 67 ЖК України\~передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами\~ст. 68 ЖК України\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п.5 ч.2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 та 5\~ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця\~виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч.1 та 5\~ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця\~виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідачка мала оплачувати одержані нею послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідач період з 01.09.2017 року по 01.08.2021 року отримані послуги в повному обсязі не оплачувала. У зв`язку з цим за вказаний період виникла заборгованість в сумі 48412,45 грн.. Дана сума заборгованості нарахована позивачем відповідно до затверджених тарифів. Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Станом на 01.08.2021 року борг відповідачки за послуги теплопостачання становить 48412,45 грн., інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг 5831,06 грн. , 3% річних 2686,08 грн. Розглядаючи заяву відповідачки про застосування позовної давності, суд встановив таке. Відповідно до\~ст. 256 Цивільного кодексу України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 3 та ч. 4\~ст. 267 ЦПК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду з заявою про застосування позовної давності при вирішенні спору. Позивач звернувся до суду з даним позовом до 17.11.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг\~позовної давності\~починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка дізналася про заборгованість перед позивачем - 17.11.2018 року. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, за період з серпня 2017 року по жовтень 2018 року включно відповідачці нараховано - 12335,59 грн. боргу за теплопостачання. Так, за 13 днів листопада 2018 року, зокрема з 18 по 30 листопада, сума заборгованості становить 1941,16 грн. :30 х13 = 841,17 грн. Таким чином, за період з вересня 2017 року по 17 листопада 2018 року позивачем нараховано заборгованість - 13196,92 грн., 3% річних в розмірі 1178,78 грн. та суму інфляційних витрат в розмірі 2570,95 грн., що складає 16926,49 грн. Враховуючи строк позовної давності, сума заборгованості за період з 18 листопада 2018 року по липень 2021 року у відповідності до розрахунку позивача становить 48442,45 грн. (12355,75 грн. + 841,17 грн.) =35245,53 грн. При цьому, 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 35245,53 грн. з період з 18.11.2018 року по липень 2021 року складають 1508,02 грн., інфляційні витрати за вказаний період від простроченої суми боргу складають 3260,65 грн. Ураховуючи викладене, загальна сума заборгованості з урахуванням 3 % річних та інфляційних витрат за період з 18.11.2018 року по липень 2021 року за послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , складає 40014,20 грн. Оскільки, відповідачка заявила про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності, заборгованість поза межами строку позовної давності стягненню не підлягає. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме в межах строку позовної давності. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 9 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Згідно довідки Акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 13.10.2020 відповідач є інвалідом ІІ групи безстроково. Таким чином, враховуючи те, що відповідач є інвалідом ІІ групи, а отже звільнений від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 2270 грн. компенсується позивачу за рахунок Державного бюджету. \~\~\~\~\~\~

Outcome: partial