Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

15.01.2024 до Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, який 15 липня 2021 року 09 березня 2011 року Відділом ДРАЦ у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Івано-Франківськ), актовий запис № 965. Позивач зазначає, що від шлюбу у них із відповідачем народилася донька [PERSON] , [INFO] . Також вказує про те, що сімейне життя поступово погіршувалося та в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Із відповідачем мають різні погляди на життя, між ними відсутнє порозуміння. Також вказує, що подружні відносини припинилися з грудня 2023 року та з цього часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З посиланням на відповідні правові норми просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб, оскільки на даний час шлюб існує лише формально, примирення неможливе. Також просить відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути із відповідача понесені судові витрати. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Вказаний вище позов [PERSON] 15.01.2024 переданий на розгляд головуючого судді Асташева\~С.А., згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 16.01.2024, вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 22.01.2024, про що повідомлено сторони. Ухвалою суду від 22.01.2024 провадження по справі зупинено, у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення терміном на 1 місяць. В подальшому ухвалою суду від 22.02.2024 провадження у справі поновлено. У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] скерувала до суду заяву у якій просила розгляд справи провести за її відсутності та підтримала позовні вимоги. Вказала про те, що строк на примирення не дав результатів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, поважні причини неявки не повідомив. Враховуючи факт належного повідомлення останнього, суд вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши письмові матеріали справи та подані до суду заяви, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 15 липня 2021 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис за №\~965, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15 липня 2021 року. За час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 25 серпня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Строк для примирення подружжю призначався судом, однак не дав результатів, враховуючи отриману судом заяву позивачки. Заходів забезпечення позову та доказів не вживалося. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, примирення між ними стало неможливим, як вказує позивач, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини на особисту свободу. Також позивач вказує, що подальше перебування у шлюбі суперечить її особистим інтересам, а збереження шлюбу є неможливим. Відповідач до суду не з`явився, після наданого строку на примирення та не подав жодних клопотань. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням того, що [PERSON] не бажає примиритися та зберегти шлюб, просила шлюб розірвати, за відсутності обставин, що унеможливлюють розірвання шлюбу, оскільки доказів існування таких суду не надано, суд доходить висновку що шлюб між сторонами слід розірвати. Статтею 113 Сімейного кодексу України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачкою при подачі даної позовної заяви до суду сплачено 1 211 гривні 20 копійок судового збору, які остання просить стягнути з відповідача. Враховуючи факт задоволення позовних вимог позивачки, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача понесених нею судових витрат на оплату судового збору у розмірі 1 211 гривень 20 копійок. На підставі ст. 51 Конституції України, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved