Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградського обласного управління у листопаді 2021 року звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитною заявою № 996871789 від 15.07.2020 року в загальній сумі 29198,40 грн., яка станом на 01.11.2021 року складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 25476,57 грн.; відсотків в сумі 3605,22 грн.; комісії в сумі 42,63 грн., 3 % за несвоєчасне погашення боргу відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 25,13 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 21,49 грн., втрати від інфляції в сумі 27,36 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 липня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 9968717893, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 25800,00 грн., строком на 60 місяців, з відсотковою ставкою 38 % річних. Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградського обласного управління свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Однак, [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконала. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та має заборгованість, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитною заявою № 996871789 від 15.07.2020 року в загальній сумі 29198,40 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 листопада 2021 року, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 41). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання (вх. № 8599 від 28.02.2024 року) про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Проти винесеннян заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 80-81). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 45, 62, 68, 79) причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань та відзиву на позов до суду не подавала. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. За правилами частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградського обласного управління та [PERSON] 14 липня 2020 року було укладено заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) (11-12). За умовами пункту 3 заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту ) банк надає позичальнику кредит з максимальним розміром в сумі 250 00,00 грн., з відсотковою ставкою 38,00 % річних, відсотковою ставкою за користування кредитним коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної карти 0,001 % річних, та відсотковою ставкою за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку 60,00 % річних. 15 липня 2020 року Між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградського обласного управління та [PERSON] було укладено кредитну заяву № 996871789 про отримання кредитного ліміту в сумі 35000,00 грн. (а.с.13-14). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за заявою на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 14 липня 2020 року, та кредитною заявою № 996871789 від 15 липня 2020 року, відповідач має загальну заборгованість за кредитом в сумі в загальній сумі 29198,40 грн., яка станом на 01.11.2021 року складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 25476,57 грн.; відсотків в сумі 3605,22 грн.; комісії в сумі 42,63 грн., 3 % за несвоєчасне погашення боргу відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 25,13 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 21,49 грн., втрати від інфляції в сумі 27,36 грн. (а.с. 31-32). Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградського обласного управління не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградського обласного управління заборгованості за основним боргом в сумі 25476,57 грн. Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам в сумі 3605,22 грн. У відповідності до положень частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України та згідно частини першої статті 1048 Цивільного Кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 14 липня 2020 року сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитом. Відповідач ознайомилась з даними умовами кредитування, про що засвідчила підписом на вказаній зяаві (а.с. 11-12). Таким чином, оскільки докази виконання відповідачем в повному обсязі прийнятих на себе зобов`язань за договором в матеріалах справи відсутні, а також враховуючи, те, що відповідач при оформленні кредиту ознайомлена з відсотковою ставкою за кредитним договором, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованості по відсоткам в сумі 3605,22 грн. Згідно із частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. А тому, підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % за несвоєчасне погашення боргу відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 25,13 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 21,49 грн., втрати від інфляції в сумі 27,36 грн., оскільки у відповідності до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 42,63 грн. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії в сумі 42,63 грн., не підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 2266,68 грн. виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 29155,77 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2266,69 грн. (29155,77 грн. х 100 % : 29198,40 грн. х 2270,00 грн.).

Outcome: partial