Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Представником позивача [PERSON] пред`явлено позов в інтересах позивача, [PERSON] , до відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», в якому заявлено позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису, вчиненого 15 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, що зареєстрований в реєстрі за№ 4967, про стягнення з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 100264178 від 02.08.2021 та за послуги нотаріуса в загальній сумі 10375 (десять тисяч триста сімдесят п`ять) гривень 92 копійки таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вказаних позовних вимог у позові зазначено про те, що у грудні 2023 року позивач як заінтересована особа у справі №\~744/1229/23 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, дізналася, що вона є боржником у виконавчому провадженні № 68729767, котре відкрите приватним виконавцем Ковалем Віталієм Олександровичем на підставі виконавчого напису № 4967, вчиненого 15.01.2022 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення з позивача 10375 гривень 92 копійки на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2023 року замінено стягувача, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс». Через ідентифікатор доступу позивач на сайті Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження № 68729767, в тому числі з виконавчим написом нотаріуса. Згідно даних виконавчого напису стягнуто з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», якому були відступлені права вимоги, заборгованість за період з 30.11.2021 по 17.12.2021 в сумі 10375 гривень 92 копійки, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 4140 гривень 00 копійок; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією 5735 гривень 92 копійки та плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 гривень 00 копійок. Вся заборгованість нарахована за кредитним договором № 100264178 від 02.08.2021, який був укладений між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». Сторона позивача вважає, що виконавчий напис № 4767, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 15 січня 2022 року, слід визнати таким, що не підлягає виконанню, за наступних підстав. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання нього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, ст. ст. 50. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Сторона позивача наполягає, що позивач не укладала жодних договорів з товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», за якими вона мала б сплачувати якісь кошти. Цілком можливо те, що хтось скористався персональними даними позивача і уклав можливо кредитний договір (кредитний договір до виконавчого напису не доданий і виконавцю не надісланий). Окрім того, не зрозуміло яким чином розрахована загальна заборгованість за кредитом, адже будь-якого розрахунку заборгованості немає. 3 тих документів, що маються у приватного виконавця, не зрозуміло яким чином була розрахована заборгованість за процентами та комісією за користування кредитом, а також відсутня інформація про сплату боржником коштів за кредитом. Таким чином, приватний нотаріус Личук Т. В. мав з`ясувати, що між сторонами існує спір по даному кредитному договору від 02 серпня 2021 року. Позивач не згодна з вимогами сторони відповідача, тобто безспірність заборгованості та відповідальності позивача но кредитному договору як обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, була відсутня, що вказує на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням зазначених вище вимог закону. Представник відповідача, директор товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» Соболь Ольга Ярославівна, у судове засідання не прибула, була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, подала до суду відзив на позовну заяву (а. с. 1720), за змістом якого сторона відповідача позов не визнає повністю. Обґрунтування такої позиції зводиться в основному до посилань на нібито безспірність заборгованості. Представник позивача Голик Євген Валерійович та позивач [PERSON] , у судове засідання теж не прибули, також були повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, подали до суду за підписом представника позивача Голика Є. В. письмові відомості про розгляд справи за їх відсутності, за змістом якого позов підтримали та просили його задовольнити (а. с. 27). Інші учасники справи, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович та приватний виконавець Коваль Віталій Олександрович у судове засідання також не з`явились, були повідомлені про розгляд справи судом. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за потрібне вирішити позов за наступних установлених судом обставин. 21\~лютого 2022\~року приватним\~виконавцем Ковалем\~Віталієм Олександровичем\~винесено постанову\~про відкриття\~виконавчого провадження,\~згідно даних\~якої було\~розпочато виконавче\~провадження №\~68729767\~на підставі\~виконавчого напису\~№ 4967,\~вчиненого приватним\~нотаріусом приватним\~нотаріусом Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личуком\~Тарасом Володимировичем\~15\~січня 2022\~року,\~на суму\~боргу 10375\~гривень 92\~копійки,\~в тому\~числі:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~ 4140\~гривень 00\~копійок;\~заборгованість за\~нарахованими та\~несплаченими процентами\~та комісією\~ 5735\~гривень 92\~копійки;плату\~за вчинення\~виконавчого напису\~в розмірі\~500\~гривень 00\~копійок,\~на користь стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Вся заборгованість нарахована за кредитним договором № 100264178 від 02 серпня 2021 року, який був укладений нібито між позивачем та ТОВ «МІЛОАН» (відступлене право вимоги кінцевій юридичній особі ТОВ «Дебт Форс»). Зазначені обставини підтверджуються як даними позовної заяви (а. с. 2-3), так і сукупністю відомостей досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема, копії постанови про відкриття виконавчого провадження (а. с. 5); копії виконавчого напису щодо стягнення наведеної вище суми заборгованості (а. с. 8), копією ухвали суду щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні (а.с. 9). За таких обставин, суд убачає за потрібне позов задовольнити повністю з приведених нижче підстав згідно приписів чинного на час спірних правовідносин законодавства. За загальним правилом статей\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19\~ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат». Так, згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Метою вчинення виконавчого напису\~є надання стягувачеві можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинне вже існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника\~ це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, яка така, що визначена імперативною нормою закону ст. 88\~Закону України «Про нотаріат». Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15,\~16,\~18 Цивільного кодексу України, ст. ст. 87,\~88 Закону України «Про нотаріат»,\~слід констатувати, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, зокрема, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження заборгованості боржника. Для правильного застосування положень ст. ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, в матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена відповідачем при подачі документів нотаріусу, та того, що боржник про розмір обчисленого боргу достеменно знала, однак проігнорувала вимогу про його погашення. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню повністю на основі положень ст. ст. 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Ухвалюючи дане рішення, поряд з іншим, суд убачає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про зменшення витрат на правову допомогу (а.с. 21 22), оскільки сторона позивача не заявляла вимоги про стягнення з відповідача таких витрат. Доводи відзиву відповідача щодо начебто безспірність заборгованості не спростовують приведених вище вимог законодавства, а тому як безґрунтовні судом відхиляються. Зважаючи на те, що позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу суд убачає за потрібне за цим рішенням стягнути з відповідача на користь позивача оплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок (матеріали платіжної інструкції банківської установи на а. с. 1).

Outcome: approved