Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій зазначає, що з 22.01.2022 року перебуває у шлюбі з [PERSON] та має спільного з ним сина [PERSON] , [INFO] . З 2023 року [PERSON] почав систематично проявляти стосовно неї та їх сина безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, психологічно тиснути, виражатися на їх адресу нецензурною лайкою, вживати алкогольні напої та вести аморальний спосіб життя в наслідок чого виникали сварки що породжували як психологічне так і фізичне насильство. У зв`язку з чим з жовтня 2023 року вони не проживають разом та нею подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. З приводу неправомірних дій [PERSON] заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів, якими складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень за ст. 173-2 КУпАП та видано термінові заборонні приписи. Однак незважаючи на заходи вжиті поліцією [PERSON] продовжує погрожувати та вчиняти неправомірні дії по відношенню до заявниці. Зважаючи на викладене, [PERSON] переконана, що вірогідність повторного вчинення насильства з боку [PERSON] щодо неї їх сина є дуже високою, у зв`язку із чим вимушена звернутися до суду з відповідною заявою. Просить, строком на шість місяців, заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 300 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] та [PERSON] ; особисто і через третіх осіб розшукувати, [PERSON] , та малолітню дитину, [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; вести листування в тому числі месенджери, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс - повідомлення) з [PERSON] , та з їх малолітньою дитиною [PERSON] , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у заяві. Вказала, що [PERSON] систематично вчиняє вказані у заяві дії та вона боїться за свою безпеку та безпеку дитини. В судовому засіданні [PERSON] заперечував проти задоволення заяви, вказуючи, що заявниця також проявляла агресивну поведінку та провокувала його на певні негативні по відношенню до неї дії з його сторони. Вказує, що він любить сина та бажає зберегти сім`ю заради сина. В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - Сидорова А.Ю. вказала, що до їх установи сторони не зверталися з будь яких питань. Сім`я на обліку не перебуває. В судовому засіданні представник Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Кобик К.А. суду пояснив, що були неодноразові виклики поліції з приводу домашнього насильства, за результатами яких не завжди складалися протоколи за ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю доказів вини особи, однак виносилися термінові заборонні приписи з метою усунути будь-які можливі прояви насильства зі сторони кривдника, в тому числі зважаючи на наявність малолітньої дитини. Суд, заслухавши пояснення заявника та заінтересованих осіб, дослідивши долучені до заяви докази приходить до наступного висновку. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому 22.01.2022 року шлюбі та мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Наразі, у зв`язку з напруженими стосунками з чоловіком, заявниця, [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Заявниця з приводу неправомірних дій [PERSON] зверталась до правоохоронних органів щодо фактів домашнього насильства та за її зверненнями відносно [PERSON] було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за статтею 173-2 КУпАП, по факту домашнього насильства відносно [PERSON] . Окрім того, працівниками поліції при викликах та складенні/не складенні протоколів відносно [PERSON] також було складено термінові заборонні приписи серії АА №291719 від 05.10.2022 року та серії АА №348944 від 06.01.2024. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи пояснення надані у судовому засіданні, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці та їх спільної дитини, тому з метою захисту прав та інтересів останніх слід видати обмежувальний припис відносно [PERSON] шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених п.п. 1,3,4,5,6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний припис суд вважає слід видати строком на 1 місяць, що буде наразі достатнім заходом для забезпечення першочергової безпеки заявниці та малолітньої дитини, а тому заява підлягає до часткового задоволення. При цьому, суд роз`яснює заявниці, що за її заявою, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. В силу ч. 3 ст.350-5ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial