Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства. Позовні вимоги мотивує тим, що у вересні місяці 2015 року вона познайомилась з відповідачем [PERSON] , з яким вона періодично зустрічалась, і через деякий час їхні зустрічі переросли у близькі стосунки, наслідком чого завагітніла. [INFO] у них з відповідачем народилась дочка [PERSON] . Однак оскільки на час народження дочки вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком [PERSON] , тому дочку зареєструвала на своє прізвище, а по-батькові дитини записала свого чоловіка [PERSON] . На момент народженнядочки [PERSON] вона зі своїм чоловіком [PERSON] не проживала і не перебувала з ним в близьких відносинах більше 3 років. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2022 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. У вказаному рішенні суду зазначено, що вона народила дочку [PERSON] , [INFO] , від іншого чоловіка. [INFO] її колишній чоловік, [PERSON] помер в с. Парище Надвірнянського району, Івано-Франківської області. В даний час вона звернулась до відповідача [PERSON] про надання матеріальної допомоги на утримання їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] , однак відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дочки. З жовтня 2018 року по даний час вона разом з неповнолітньою дочкою [PERSON] проживають разом з відповідачем [PERSON] у його житловому будинку, де і зареєстровані. Стислий виклад позицій сторін: Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просили суд ухвалити рішення, яким визнати походження дочки позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , [INFO] . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, оскільки вважає себе біологічним батьком неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не заперечив обставини на які посилаєтся позивач. Просив суд визнати його батьком [PERSON] , 10.10.2018 р., матір`ю якої є [PERSON] . Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.09.2023 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства залишено без руху, та надати позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2023, у зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви, по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного\~суду Івано-Франківської\~області від 03.11.2023 по даній справі закрито підготовче\~провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що виконавчим комітетом Переріслянської сільської ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області 23.10.2018 складено актовий запис № 62 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). В актовому записі про народження дитини батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю дитини записана [PERSON] . На час народження дочки [PERSON] позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , тому відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 133 СК України, згідно якої якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00041787244 від 11.10.2023 (а.с. 20). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківскої області від 27.01.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 30.09.1999 у виконавчому комітеті Парищенської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10, розірвано (а.с. 11-13). [PERSON] , який записаний батьком дитини [PERSON] , помер [INFO] в с. Гаврилівка Надвірнянського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного старостою с. Вишнівці, та витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12.09.2023 № 461, виданого Ланчинською селищною радою, позивач [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] на даний час зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Вказане житлове приміщення перебуває у власності [PERSON] . Зі слів заявниці, вона разом з дочкою [PERSON] проживають у вказаному житловому будинку, який належить її співмешканцю [PERSON] , з жовтня 2018 року (а.с. 8, 10). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина,\~яка зачата\~і (або)\~народжена у\~шлюбі,\~походить від\~подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно ч. 2 ст. 125 СК України,\~якщо мати\~та батько\~дитини не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою,\~походження дитини\~від батька\~визначається: 1)\~за заявою\~матері та\~батька дитини; 3) за рішенням суду. У відповідності до ч. 1 ст. 126 СК України , походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про\~визнання батьківства\~може бути\~пред`явлений\~матір`ю,\~опікуном,\~піклувальником дитини,\~особою,\~яка утримує\~та виховує\~дитину,\~а також\~самою дитиною,\~яка досягла\~повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Згідно ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Пунктом 4 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких\~справах позови\~осіб,\~зазначених у\~ч.\~3\~ст.\~128\~СК України,\~приймаються до\~судового розгляду,\~якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Також п. 6 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК (2947-14) зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Тлумачення норм СК України свідчить про те, що законодавець передбачив різні підстави для пред`явлення позовної вимоги про визнання батьківства відповідно до статті 128 СК України та статті 129 СК України. Так, у статті 128 СК України регулюється випадок, за яким запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У такому випадку особа, яка вважає себе батьком дитини, чи матір, опікун, піклувальник дитини, особа, яка утримує та виховує дитину, а також сама дитина, які досягли повноліття, можуть подати до суду позовну заяву про визнання свого батьківства. При цьому, з врахуванням змісту ч.1 ст.20 та ст. 128 СК України, позовна вимога про визнання батьківства згідно зі статтею 128 СК України виключена законодавцем із сфери дії позовної давності. Частина 1 ст. 129 СК України стосується ситуації, за якої оспорити батьківство може чоловік, який вважає себе батьком дитини, а батьком дитини записаний інший чоловік. Тобто позивачем є чоловік, який вважає себе батьком дитини, а відповідачем - чоловік, який записаний батьком дитини. Предметом доказування в цьому разі є відсутність кровної спорідненості між дитиною і чоловіком, записаним як батько в актовому записі про народження дитини, та наявність такої спорідненості між дитиною й особою, яка вважає себе її батьком. До позовної вимоги про визнання батьківства згідно з ч. 1 ст. 129 СК України застосовується позовна давність в один рік. Як встановлено в судовому засіданні, на момент зачаття та народження дочки [PERSON] позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , тому відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 133 СК України, згідно якої якщо дитина\~народилася у\~подружжя,\~дружина записується\~матір`ю,\~а чоловік\~-\~батьком дитини. Вказана обставина сторонами не оспорюється. Таким чином, у данному випадку підлягають застосуванню норми ст. 129 СК України, згідно якої з позовом про оспорення батьківства повинен був звернутись відповідач [PERSON] до [PERSON] , який записаний батьком дитини, протягом року з моменту, коли він дізнався або міг дізнатися про своє батьківство. Однак як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з таким позовом при житті [PERSON] , який помер [INFO] , не звертався. Також в судовому засіданні не підтверджено належними доказами факт кровної спорідненості між дитиною і особою, яка вважає себе її батьком- відповідачем по даній справі. Звернення ж позивача [PERSON] в даному випадку з позовом в порядку ст. 128 СК України про визнання батьківська [PERSON] , є помилковим, оскільки звернення з таким позовом можливе лише при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою(ч. 1 ст. 135 СК України). Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (ч. 4 ст. 128 СК України). Однак як уже зазначалось вище, на момент зачаття та народження дочки [PERSON] позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , та відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 133 СК України. Отже, до вимоги [PERSON] про визнання батьківства [PERSON] не можуть застосовуватися положення статті 128 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову, так як визнання відповідачем позову суперечить закону. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне: У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання батьківства відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України сплачений нею судовий збір в сумі 1073,60 грн. згідно квитанції № ПН2879688 від 07.09.2023 (а.с. 3), необхідно покласти на позивача. Висновки суду: Суд, враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання\~батьківства необхідно відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, витрати позивача по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви, покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed