Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними батьками [PERSON] , [INFO] . Їхня донька є інвалідом з дитинства першої «Б» групи. Основний діагноз захворювання: F72.1 дитячий церебральний параліч гіперкенетична форма, розумова відсталість із значним порушенням поведінки та ще декілька ускладнень основного діагнозу мікроцефалія, легкий спастичний тетрапарез, крокова атоксія ЗНМ 1 рівня вкорочення лівої нижньої кінцівки на 1 см, плоскостопість обох ніг. Вказані захворювання призводять до того, що донька має обмеження життєдіяльності, потребує допомоги при самообслуговуванні, не може самостійно вийти з дому, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. Весь цей час вони доглядали за донькою. В [PERSON] добрий стан здоров`я, спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживає, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває, не має судимостей, офіційно працевлаштований, перебуває на посаді начальника чергової варти відділу охорони «Стрижавської виправної колонії (№81)». Вони мають власне нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0801 га. Мають задовільні побутові умови проживання. [PERSON] має можливість та бажання дбати про доньку, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати її доглядом та лікуванням, бути її опікуном. У зв`язку з тим, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вона може цим самим поставити себе у скрутний матеріальний стан, стати жертвою недобросовісних людей. Тому просить визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] , та призначити опікуном [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 04.07.2022 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.08.2023 призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України»(м. Вінниця, вул. Пирогова, 109); до отримання висновку експертизи провадження у справі зупинено. 23.10.2023 до Вінницького районного суду Вінницької області повернулась цивільна справа № 128/2535/23 разом з висновком судово-психіатричного експерта №231 від 21.09.2023. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 23.10.2023 поновлено провадження у даній справі та призначено судовий розгляд. Судовий розгляд по даній справі відкладався з поважних причин. В судовому засіданні 19.02.2024 заявник [PERSON] заяву підтримав у повному обсязі, просить її задовольнити, визнати недієздатною [PERSON] та призначити його опікуном. Згідно з висновком експерта Вінницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» за результатами судово-психіатричної експертизи №231 від 21.09.2023, [PERSON] не може особисто давати пояснення по суті справи. У [PERSON] є представник - адвокат Плотиця В.В., який в судовому засідання 19.02.2024 зазначив, що заява [PERSON] про визнання недієздатною [PERSON] та призначення опікуном [PERSON] відповідає інтересам [PERSON] , тому він не заперечує з приводу задоволення даної заяви. В матеріалах справи міститься заява представника Стрижавської селищної ради в особі селищного голови Демченка М., у якому він просить розгляд справи проводити без участі представника виконавчого комітету Стрижавської селищної ради, не заперечують з приводу задоволення позовних вимог. Заслухавши учасників справи, оглянувши матеріали справи № 128/2535/23 та надавши їм належну правову оцінку, дослідивши висновок експерта, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.04.2004 (а.с. 12). З копії виписки із історії розвитку та медичної картки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Стрижаської територіальної громади» Стрижавська АЗПСМ убачається, що у [PERSON] , [INFO] , виявлено основний діагноз захворювання: F72.1 розумова відсталість, дитячий церебральний параліч гіперкенетична форма, розумова відсталість із значним порушенням поведінки, мікроцефалія, легкий спастичний тетрапарез, крокова атоксія ЗНМ 1 рівня, вкорочення лівої нижньої кінцівки на І см, плоскостопість обох ніг (а.с. 15) Згідно з копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 05.04.2022 № 022345, [PERSON] визнана інвалідом з дитинства першої «Б» групи; потребує постійного стороннього догляду та допомоги (а.с. 16). Відповідно до копії медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 12ЯЯТ №928319 від 13.06.2023, психіатричні протипоказання для опіки та піклування у [PERSON] відсутні (а.с. 18). З копії сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 12ЯЯС №639060 від 13.06.2023, у [PERSON] відсутні наркологічні протипоказання для опіки та піклування (а.с. 19). Згідно з копією витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», [PERSON] на території України станом на 12.06.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 20). З копії службової характеристики на старшого прапорщика внутрішньої служби [PERSON] убачається, що [PERSON] проходить службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з листопада 1999 року, з березня 2019 року - на посаді начальника чергової варти відділу охорони Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)»; за період проходження служби характеризується позитивно; накази, інструкції та нормативні документи, що регламентують діяльність відділу охорони, програму бойової та спеціальної підготовки, засвоїв добре і використовує в практичній діяльності; під час виконання службових завдань є принциповий і наполегливий, дисциплінований, вимогливий до себе та до підлеглого особового складу, може нести службу на всіх постах об`єкта, що охороняється; користується авторитетом у колі співробітників; за складом характеру стриманий, розсудливий, дорожить званням співробітника органів кримінально-виконавчої системи; на зауваження старших начальників реагує правильно, орієнтується в обстановці, що складається, діє грамотно, здатний самостійно прийняти правильне рішення в будь-якій ситуації; особисто дисциплінований, правила носіння форменого одягу не порушує, морально стійкий, фізично розвинутий добре, дисциплінарних стягнень не має; щоквартально керівництвом відділу проводиться відвідування родини, що проживає разом з ним, нарікань з боку родини та сусідів на нього не було, в побуті доброзичливий, чуйний, добрий господар та сім`янин (а.с. 21). Відповідно до копії довідки про доходи [PERSON] від 12.06.2023 №8, за період з 01.12.2022 до 31.05.2023 [PERSON] отримав 98633,17 грн (а.с. 22). Згідно з копією свідоцтва про право власності №18 від 07.08.2006, виконавчий комітет Стрижавської селищної ради посвідчує, що квартира (приміщення квартири спільного заселення, одноквартирний будинок), яка(ий) знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка) (а.с. 23). З копії акту обстеження житлових умов від 12.06.2023 убачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] , донькою [PERSON] та сином [PERSON] ; [PERSON] є інвалідом 1 групи з дитинства та потребує постійного догляду і піклування; житлові умови для проживання є задовільними (а.с. 26). Відповідно до копії заяви від 05.07.2023, [PERSON] не заперечує проти призначення [PERSON] опікуном їхньої доньки [PERSON] (а.с. 74). Згідно з актом обстеження умов проживання [PERSON] від 20.07.2023, на момент виїзду комісії [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , була присутня вдома, відпочивала; [PERSON] проживає разом з батьками - [PERSON] , [PERSON] та братом [PERSON] у трьохкімнатній квартирі, яка належить їй та її матері [PERSON] на праві спільної часткової власності; наразі [PERSON] отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства; квартира, у якій проживає [PERSON] , знаходиться в цегляному, газифікованому, багатоквартирному будинку 2004 року забудови; квартира зі зручностями, загальною площею 66,4 кв.м, в квартирі порядок, матеріально-побутові умови відповідають санітарно-гігієнічним вимогам; [PERSON] має власну кімнату з окремим ліжком; приміщення пристосоване для потреб особи з інвалідністю; в користуванні сім`ї є присадибна ділянка для вирощування сільськогосподарських культур для задоволення особистих потреб; зі слів батька [PERSON] , завдяки регулярному прийому ліків, має стійкий, урівноважений емоційний стан, однак інколи проявляє обмежену здатність контролювати свою поведінку, має обмежену здатність до самообслуговування через стан свого здоров`я, потребує нагляду та догляду, тому батьки створюють доньці усі необхідні побутові умови, забезпечують її цілодобовим наглядом, доглядом та лікуванням, всіляко сприяють [PERSON] у здійсненні нею своїх прав та вживають заходів до реалізації потенціалу інтелектуальної, емоційної та фізичної самоздатності доньки; комісією установлено, що умови проживання [PERSON] задовільні, однак, враховуючи характер захворювання та стан останньої, вона потребує постійного нагляду та догляду (а.с. 76-77). Відповідно до висновку експерта Вінницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» за результатами судово-психіатричної експертизи №231 від 21.09.2023, [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості тяжкого ступеня із значними відхиленнями у поведінці, які потребують особливої уваги і лікування (F72.1); внаслідок свого захворювання [PERSON] позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; [PERSON] потребує опіки; за своїм психічним станом [PERSON] не може особисто давати пояснення по суті справи; питання її присутності в судовому засіданні виходить за межі компетенції судово-психіатричного експерта (а.с. 144-146). Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 32 Конституції України). Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. У відповідних положеннях підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг. Згідно із ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Частиною першою статті 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоч за станом здоров`я недієздатні особи неспроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Частиною третьою статті 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про стійкий психічний розлад, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 (справа № 6-384цс16) викладено правову позицію про те, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28.03.1972 роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (частина перша статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу»). Відповідно до положень частини першої статті 299 ЦПК України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Таким чином, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, має право на участь у слуханні справи та на справедливий розгляд своєї справи. Зокрема, така особа повинна бути повідомлена про розгляд справи, їй має бути роз`яснено її права, вона повинна мати можливість за бажання скористатися безоплатною правовою допомогою і брати участь у судових засіданнях. Навіть у разі наявності реальних, доведених застережень щодо небезпеки безпосередньої участі цієї особи у розгляді справи для інших осіб або для неї самої суд повинен, принаймні, мати візуальний контакт із такою особою, а краще опитати її (за необхідності - дистанційно, у режимі відеоконференції). Якщо на момент розгляду справи особа позбавлена волі як психічно хвора, суд має перевірити законність підстав позбавлення волі такої особи, щоб гарантувати права людини на свободу та справедливий суд. Європейський суд з прав людини зазначив, що, вирішуючи справу про визнання особи недієздатною виключно на підставі письмових доказів, не побачивши і не почувши особу, суд порушив її право на справедливий судовий розгляд, передбачене частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Судом установлено, що [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості тяжкого ступеня із значними відхиленнями у поведінці, які потребують особливої уваги і лікування (F72.1). Про це свідчить висновок експерта Вінницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» за результатами судово-психіатричної експертизи №231 від 21.09.2023, у якому містяться відомості про дані анамнезу про перинатальне ураження головного мозку (період вагітності, пологів та ранній післяпологовий період), її народження в патологічних пологах, в асфіксії (кисневе голодування головного мозку, що призвело до органічного ураження її головного мозку), дитячого церебрального паралічу, значного ушкодження пізнавальної функції психічної діяльності, проявлялось різким відставанням з раннього дитинства як у психічному, так і в фізичному розвитку від однолітків, унеможливило здобуття нею загальноосвітніх знань, професійних навичок та навичок по самообслуговуванню і призвело до грубої соціально-трудової дезадаптації, що слугувало причиною для неодноразової госпіталізації в психіатричну лікарню та встановлення 1-Б групи інвалідності по психічному захворюванню. Психіатричне обстеження виявило недоступність [PERSON] продуктивному контакту, недорозвиненості її мови, грубо коректне, ригідне, уповільнене за темпом мислення, неадекватність, нестійкість, малодиференційованість, бідність емоцій, різке недорозвинення пам`яті та інтелекту, відсутність критики. Внаслідок свого захворювання [PERSON] позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; [PERSON] потребує опіки. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що заявлені вимоги в частині визнання недієздатною [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 63 ЦК України, опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Згідно із ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна (постанова Верховного Суду від 07.04.2022 у справі № 712/10043/20). 27.07.2023 від заінтересованої особи Органу опіки та піклування Стрижавської селищної ради надійшло подання про доцільність призначення опікуном та висновок Опікунської ради при виконавчому комітеті селищної ради про доцільність встановлення над [PERSON] , 2004 року народження, опіки та призначення їй опікуна, затверджений рішенням виконавчого комітету Стрижавської селищної ради від 27.07.2023 №254. Згідно з поданням про доцільність призначення опікуном, виконавчий комітет Стрижавської селищної ради, як орган опіки та піклування, просить призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном [PERSON] , [INFO] , в разі визнання її недієздатною рішенням суду (а.с. 50-52). Судом установлено, що заявник [PERSON] є батьком [PERSON] , зареєстрований та проживає з останньою за однією адресою, здійснює за нею належний догляд і надає їй необхідну допомогу з дитинства. Призначення [PERSON] опікуном [PERSON] не суперечить інтересам останньої, оскільки вони перебувають у родинних відносинах, [PERSON] має можливість виконувати обов`язки опікуна, оскільки має повну цивільну дієздатність та згідний на призначення його опікуном над недієздатною [PERSON] , тому вимоги в частині встановлення опіки над [PERSON] та призначення опікуном [PERSON] також підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику [PERSON] положення частини сьомої статті 300 ЦПК України, відповідно до якого клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 8 ст. 300 ЦПК України, клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Щодо судових витрат у даній справі суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Здійснюючи розширене тлумачення застосування частини другої статті 299 ЦПК України, Верховний Суд у постанові від 14.12.2022 (справа № 637/909/21) дійшов висновку, що на рахунок держави у справах окремого провадження про визнання фізичної особи недієздатною належать усі судові витрати - як судовий збір, так і витрати, пов`язані з розглядом справи, що узгоджується з правилом частини першої статті 133 ЦПК України. У такому тлумаченні частина третя статті 133 ЦПК України містить перелік виключно витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрати, пов`язані із залученням експертів. Таким чином, витрати, пов`язані з провадженням даної цивільної справи, зокрема за проведення експертизи, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved