Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 12829,34 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] в період з квітня 2019 року по серпень 2023 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 12829,34 грн., вартість якого залишилась не оплаченою споживачем. Постачальник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ. Ухвалою суду від 10.03.2022 відмовлено у видачі судового наказу, а тому товариство вимушене звернутись в суд з даним позовом. Зазначив, що він як суб`єкт ринку газу з 01 листопада 2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб та є постачальником на якого покладені спеціальні обов`язки. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Національною комісією що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), які є однаковим для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам»\~визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст.\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до вимог Правил, акцептування публічного договору постачання природного газу побутовим споживачем є повернення Споживачем Постачальнику підписаної заяви - приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата Споживачем вартості спожитого природного газу, та/або фактичного споживання природного газу (визначається за даними Оператора ГРМ ВАТ «Кіровоградгаз» та вноситься до особового рахунку Споживача). Відповідач акцептував договір, фактично споживаючи природний газ. Позивачем в період з квітня 2019 року по серпень 2023 року включно було поставлено природний газ на загальну суму 12829,34 грн., вартість якого не сплачена відповідачем в повному обсязі. В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ, яка залишилась незадоволеною відповідачем. Заперечення щодо сплати боргу останнім не надано, борг не сплачено, а тому вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Згідно з ухвалою суду розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», код ЄДРПОУ 40121452, має, зокрема, такий вид економічної діяльності\~як торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний). Згідно довідки про фінансовий стан споживача - особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] відкритий на ім`я [PERSON] . Окрім того у довідці зазначено обсяг спожитого газу та тарифи з квітня 2019 року по серпень 2023 року. Так, позивачем проведено розрахунок фінансового стану за вказаним вище особовим рахунком, з якого вбачається, що за період з квітня 2019 року по серпень 2023 року наявна заборгованість за споживання газу, яка складає 12829,34 грн. ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на адресу\~ [PERSON] направлялася вимога про сплату заборгованості за спожитий газ, яку залишено без задоволення. Відповідно до ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до\~ст. 629 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1\~ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про ринок природного газу»\~- постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Частинами першою та другою\~статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем,\~колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач\~(співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку),\~колективний споживач). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», - споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до\~ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено,\~що споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року передбачено, що постачальник зобов`язаний постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст. ст.633,634,641,642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до вимог Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Згідно з п.2.1. Постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» (далі-Договір) За цим Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ (ВАТ «Кіровоградгаз») згідно Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494. Відповідно до п.1 глави 4 Розділу IX Кодексу газорозподільних систем, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. Згідно з частиною першою\~статті 714 ЦК України\~за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За змістом частини першої статті\~901, частини першої статті\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частина 1\~ст.526 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно з ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України). Згідно з ч.1\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем з кореспондуючими цим правовідносинам правами та обов`язками підтверджується діями сторін: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (газопостачання), а відповідач отримував і користувався даними послугами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. На підставі викладеного, судом встановлено, що відповідач, як споживач послуг, свої зобов`язання щодо своєчасності плати за фактично отримані послуги належним чином не виконує, у зв`язку з чим має перед позивачем заборгованість, яку слід стягнути з відповідача на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на корить позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved