Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що 12 вересня 2003 року Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції України зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №1207. За час шлюбу у них народилось двоє синів - повнолітній [PERSON] , [INFO] та малолітній [PERSON] , [INFO] . Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинені, вже близько року вони проживають окремо. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання неможливе, кожний із них живе своїми інтересами, спору щодо проживання малолітньої дитини між сторонами немає. Позивач просить розірвати шлюб, укладений 12 вересня 2003 року Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції України між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №1207. Ухвалою суду від 15.01.2024 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 12 вересня 2003 рокуЗапорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції України зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №1207. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13грудня 2012 року. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При цьому, слід зазначити, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами по справі припинені, разом не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Таким чином, суд вважає встановленим, що шлюб між сторонами по справі необхідно припинити шляхом його розірвання, оскільки це відповідатиме волі позивача та відповідача і після розірвання шлюбу не будуть порушені права подружжя. Враховуючи, що позивач не бажає миритися з відповідачем, примирення між ними до цього часу не відбулося та позивач не виявив намір на збереження сім`ї, суд не може примусити його зберегти шлюб, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі, а саме 1211,20 грн.

Outcome: approved