Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Припинити стягнення за рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.11.2018 в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Стислий виклад позиції позивача. Позивач та відповідач являються батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 26.09.2015 з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини присуджені до стягнення аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Спільна дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. 23.11.2014 позивач уклала шлюб з іншим чоловіком. Від даного шлюбу позивач має двох дітей. Так, позивач працює на ДП «Укрспирт» в с. Мартинівка Жмеринського району, де отримує досить низьку заробітну плату. З часу присудження аліментів відбулось значне зростання цін на продукти харчування, одяг, дитина іноді хворіє та потребує лікування. Призначених судом аліментів не вистачає для нормального рівня життя та забезпечення потреб дитини. Крім того, відповідач періодично затримує виплату аліментів та сплачує їх не в повному обсязі. Крім того, спільний син сторін виріс та потребує більших коштів на утримання та забезпечення нормального рівня життя, що в свою чергу дає позивачу право на перегляд стягуваних аліментів. У заявку з військовою агресією та економічною нестабільністю в країні відбувається постійне здорожчання життя населення, відповідно витрати позивача на утримання спільної дитини також зросли, оскільки він є підлітком і повинен мати нормальний одяг, якісне харчування, засоби гігієни, щоб мати можливість повноцінно жити та навчатись. На даний час позивач не підтримує з відповідачем жодних стосунків, а тому їй невідомо де працює відповідач, однак знає, що за станом здоров`я відповідач здоровий та матеріально забезпечений. Інших утриманців не має. Стислий виклад позиції відповідача. 18.12.2023 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив задовольнити позовну заяву частково та змінити спосіб стягнення аліментів з 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/7 частки від усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття з підстав того, що у разі зміни розміру стягуваних аліментів на 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача на останнього буде покладено надмірний тягар, оскільки відповідач не матиме можливості відновити втрачене здоров`я від отруєння та контузії, отриманих внаслідок бойових дій та не зможе утримувати свою матір, яка потребує постійного догляду та витрат. Крім того, відповідач матеріально утримує дитину враховуючи його фінансові можливості, а посилання позивача на його задовільний стан здоров`я та не сплати аліментів в повному обсязі, не відповідає дійсно та підтверджується доданими документами. Також у відповідача змінився сімейний стан, адже 07.10.2016 у нього народилась ще одна дитина, син [PERSON] . Процесуальні дії, заяви та клопотання. 10.11.2023 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 18.12.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. З огляду на вищезазначене, суд на підставі частини 5 статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , 23.11.2014 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Від даного шлюбу народились спільні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серій [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.7-8). Як вбачається з копії довідки Біликовецького старостинського округу від 24.10.2023 № 01-1-2023/321, разом з [PERSON] в [ADDRESS] проживає та зареєстрований син [PERSON] , 2011 року на народження, та перебуває на її повному утриманні (а.с.10). Відповідно до відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела нарахованого доходу станом на 23.10.2023, [PERSON] отримує заробітну плату від ДП «Укрспирт», розмір якої за період з січня по червень 2023 року станови приблизно 38275,14 грн. (а.с.11). Згідно копії виконавчого листа, виданого Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області від 26.09.2015, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , присуджені до стягнення аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця (а.с.12,12 зворот). Відповідно до копії довідки Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування соціальної підтримки від 26.04.2023 № 3249/17, [PERSON] був призваний на військову службу за призовом по мобілізації та направлений для проходження військової служби (а.с.25). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 02.06.2016 було укладено шлюбі між [PERSON] та [PERSON] (а.с.26). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від даного шлюбу народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.27). Відповідно до витягу №411 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, [PERSON] проживає [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , [INFO] (а.с.28). Також за даною адресою проживає [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що також стверджується актом фактичного місяця проживання (а.с.29). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , матір`ю [PERSON] являється [PERSON] (а.с.30). Згідно довідки ОСББ «Центальний-14», [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.31), однак за даною адресою не проживає з 2016 року. Що вбачається з акту про не проживання особи за місцем реєстрації або фактичним місцем проживання від 06.12.2023 (а.с.32). Згідно довідки про доходи № 8337 8533 8939 1704 від 06.12.2023, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в м. Вінниці Вінницької області і отримує пенсію за віком сума якої за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 складає 110095,65 грн (а.с.33-33зворот). Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] має захворювання та потребує відповідного лікування (а.с.34). Відповідно до копії медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] надано медичну допомогу у зв`язку з встановленим діагнозом (а.с.33-39). Як вбачається з копій фіскальних чеків Укрпошта, було здійснено перекази на ім`я [PERSON] в якості аліментів за період з 2022 по 2023 в сумі 1200 грн (а.с. 40-50). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. З доказів наданих позивачем вбачається, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, розмір аліментів, які були присуджені до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини за рішенням суду, є значно меншими від встановленого мінімального розміру аліментів, сума яких є недостатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач в свою чергу є працездатною особою, відповідно має можливість сплачувати аліменти в мінімально гарантованому державою розмірі, проте у зв`язку з отриманими травмами потребує певного лікування. Крім того, мати відповідача є пенсіонером за віком у зв`язку з чим отримує пенсію, а тому доводи відповідача про перебування на його утриманні матері не заслуговують на увагу, враховуючи, що відповідач проживає окремо від неї. Наявність у відповідача дитини від другого шлюбу також не позбавляє його обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини у мінімально гарантованому розмірі. Мотиви суду. Норми права застосовані судом. Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 гривень. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень. Тобто розмір аліментів, який стягується з відповідача на корить позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно за рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.09.2015, не відповідає мінімальному розміру, встановленому статтею 182 СК України, з врахуванням спроможності відповідача сплачувати аліменти. Відповідно до ч.3 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд приймає до уваги те, що саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зміни способу стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що серед іншого відповідатиме мінімальному гарантованому розміру аліментів, передбаченому п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Розподіл судових витрат між сторонами. З урахуванням задоволення позову відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved