Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Позивач АТ «АКЦЕНТ-БАНК» /далі «А-Банк»/ через свого представника Шкапенка О.В. 28 листопада 2023 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 89455,19 грн за кредитним договором б/н від 27 березня 2019 року, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] приєдналася 27 березня 2019 року до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку» з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку відповідачці надано кредит у виді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду тим, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у «А-Банку» разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується її підписом у заяві. АТ «А-Банк» зобов`язання за договором та угодою виконані в повному обсязі, а саме надано відповідачці кредит у розмірі відповідно до умов договору. Проте [PERSON] не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 03 листопада 2023 року має заборгованість в сумі 89455,19 грн, яка складається з: 49510,35 грн - заборгованість за кредитом; 39944,84 грн - заборгованість по відсоткам. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачці смс-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання. Відповідачка ухиляється від виконання зобов`язання, в добровільному порядку заборгованість не погашає, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просить стягнути заборгованість в примусовому порядку. 18 грудня 2023 року від представника [PERSON] , адвоката Васильця С.О., надійшов відзив на позовну заяву, в якому він простить суд відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивач не надав підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до кредитного договору. [PERSON] не підписувала ні «Умови та правила надання банківських послуг», ні «Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, ні «Тарифи користування кредитною карткою у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», працівники позивача з ними не ознайомлювали. Тому вони не є складовою частиною договору. Надані позивачем «Умови та правила надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», «Тарифи користування кредитною карткою», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у цьому випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана нею і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони до запропонованого договору. Це узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 липня 2019 року, в справі № 342/180/17. Крім цього вказує, що наданий позивачем до матеріалів справи Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» не містить підпису відповідачки. З урахуванням того, що у розрахунках суми заборгованості, наданих позивачем міститься ряд платежів, які не передбачені умовами укладеного кредитного договору, ніяким чином не обґрунтовані, з урахуванням того, що позивач проводив повторне нарахування відсотків на раніше нараховані відсотки за кредитним договором, представником подано свій розрахунок, відповідно до якого за період з 27 березня 2019 року до 24 жовтня 2023 року (дату станом на яку Позивачем визначено заборгованість у поданій позовній заяві) [PERSON] отримано від АТ «АКЦЕНТ-БАНК» грошових коштів на загальну суму 74876,15 грн, а сплачено за цей час 69968,64, тобто сплачено на 4907,51 грн менше ніж отримано, а не 49510,35 грн, як заявлено позивачем. На підставі викладеного вважає, що позивачем не доведено погодження умов щодо суми коштів, які мали подаватися в кредит відповідачці, строку надання кредиту, розміру та порядку нарахування процентів, які мають сплачуватися за користування кредитними коштами, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог/ а.с. 53-60/. 22 січня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він вказав, що відзив не підлягає до уваги, а позов підлягає задоволенню, мотивуючи тим, що [PERSON] в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір № б/н від 27 березня 2019 року) в «А-Банку» підтвердила під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Відповідно до розрахунку заборгованості боржниця [PERSON] користувалася кредитом, значить ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг в «А-Банку» і погодилася з ними, оскільки цей кредитний договір є договором ОФЕРТИ. Банком станом на час укладання договору, на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів» надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором позичальниця підтвердила факт виконання банком усім переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві, в тому числі й постанові правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року, і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору. Для уникнення сумнівів щодо використання Умов і Правил потрібно використовувати позицію Верховного Суду щодо природи даних відносин та дійсності Умов і Правил, що викладена в постанові Верховного Суду від 09 липня 2018 року по справі № 202/19403/13-ц, постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року по справі № 705/6051/15-ц та постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі № 265/7652/15-ц. До позову додано не тільки тарифі із сайту банку, а і паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого, який підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором / а.с. 86-90/. 26 січня 2024 року від представника позивачки, адвоката Васильця С.О. надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому він простить суд відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що інформацію, яка повинна була надаватися у письмові формі, щодо умов кредитування [PERSON] , надано не було і будь-яких доказів в спростування цього позивач не надав. Крім цього відповідачка не підписувала ні «Умови та привила надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», ні «Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», ні «Тарифи користування кредитною карткою», ні Паспорт споживчого кредиту і працівники банку з ними не ознайомлювали відповідачку, тому вони не є складовою частиною договору. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме [PERSON] була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі, не підтверджено отримання саме нею логіну та паролю в системі, що саме нею було скріплено паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» / а.с. 92-97/. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі /а.с. 38, 87/. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, її представник, адвокат Василець С.О., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, підтримав свій відзив. Суд з урахуванням думки представника відповідачки вважає за можливо розглянути справу без участі представника позивача. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши доводи представника відповідачки, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 27 березня 2019 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «А-Банку» /а.с. 9/. У вказаній Заяві зазначено, що разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, Правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, вони складають договір про надання банківських послуг, примірник якого відповідач погодився отримати шляхом самостійного роздрукування. Відповідачці було відкрито рахунок та надано кредитну картку зі строком дії до лютого 2023 року. Початковий кредитний ліміт був встановлений в розмірі 10100,00 грн, який у подальшому неодноразово збільшувався. 04 лютого 2020 року кредитний ліміт було збільшено до 50000 грн. /а.с. 20/. З виписки по картковому рахунку установлено, що відповідачка користувалася кредитним коштами та вносила кошти в рахунок погашення заборгованості /а.с. 11-18/. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27 березня 2019 року станом на 03 листопада 2023 року заборгованість [PERSON] становить 89455,19 грн., у тому числі: 49510,35 грн\~заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 39944,84 грн\~заборгованість за процентами /а.с. 6-8/. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України\~«Про споживче\~кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до\~Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга\~статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину;\~\~\~\~\~\~ потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту.\~Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Указаний висновок щодо застосування норми права викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем ініційовано спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, який оформлений у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», яка не містить розміру кредитного ліміту та умов кредитування, типу картки, яку отримала [PERSON] , а також розміру відсоткової ставки за використання кредитного ліміту /а.с. 9/. До позовної заяви додана копія Паспорту споживчого кредитування, який підписано позивачем 27 березня 2019 року, який містить відомості по двох типах кредитного продукту «Універсальна», «Універсальна Голд», який підписаний за допомогою підтвердження з номера мобільного телефону [PERSON] . Паспорт споживчого кредитування не є складовою договору про споживчий кредит і не може бути доказом фіксації волі сторін договору та його змісту /а.с. 10/. Також до позовної заяви додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» /а.с. 21-29/, який не містить підпису відповідачки. У цьому конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (http://a-bank.com.ua/terms), не містять відомостей про період їх чинності і могли змінюватись в односторонньому порядку банком без узгодження з відповідачкою За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] умови та правила надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна Голд» та витяг з умов та правил надання банківських послуг через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, підстави для стягнення з відповідача відсотків в сумі 39944,84 грн. відсутні. Крім цього судом встановлено, що [PERSON] користувалася кредитними коштами, які мала повернути позивачу. Оскільки відповідачка поповнювала кредитну картку, але сплачені нею кошти позивач зараховував на сплату відсотків, суд дійшов висновку, що визначена позивачем сума боргу за тілом кредиту є необґрунтованою і визначається судом таким чином. Відповідно до виписки про рух коштів по кредитній картці, яка видана [PERSON] , відповідачка витратила кредитні кошти в сумі 74249,31 грн та здійснила платежі на суму 67481,14 грн, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 6768,32 грн. (74249,31 грн. - 67481,14 грн.) заборгованості за тілом кредиту /а.с. 11-18/. Представником відповідачки, адвокатом Васильцем С.О., разом із відзивом подано до суду розрахунок отриманих/повернутих коштів [PERSON] перед позивачем /а.с. 57-58/. Дослідивши його в судовому засіданні, судом встановлено, що він не відповідає наданій позивачем виписці по картці, а саме: в графі повернутих коштів два рази вказана сума 2487,50 грн від 31 травня 2021 року, також графа отриманих коштів не співпадає з випискою по картці, наданої позивачем, тому суд не бере його до уваги. Розрахунок суми використаних та повернутих коштів проведені з банківської виписки, яка є первинним бухгалтерським документом. Відтак позов підлягає задоволенню у частині боргу за тілом кредиту, визначеній судом в сумі 6768,32 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями\~статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Відповідно до квитанції позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 2684,00 грн /а.с. 1/. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 6768,32 грн, тобто на 7,57 % від суми позову в розмірі 89455,19 грн, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 203,18 грн судового збору (2684,00 грн : 100 х 7,57 %).

Outcome: partial