Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

26.01.2024 року Галицьким районним судом м.Львова розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цій справі, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 8000 грн. витрат на правову допомогу та 1073,60 грн. сплаченого судового збору. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались, на підставі ч.4 ст. 270 ЦПК України, оскільки суд не вбачає необхідності для їх виклику. Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26.01.2024 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 19239,78 грн. Стягнуто витрати на проведення експертизи в розмірі 5000 грн. У заяві про ухвалення додаткового рішення, виходячи з обсягу виконаних послуг, адвокат Малишак А.С. зазначив, що підлягають покладенню на відповідача витрати позивача на оплату правничої допомоги в сумі 8000 грн. Відповідно до приписів п.13 ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до положення ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до абз. 5 п. 3.1 та п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року (Справа N 1-23/2009) конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ). В п. 28 постанови від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. В п. 64 цієї ж постанови Великої Палати Верховного Суду зазначено, що виходячи із конкретних обставин справи, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. У постанові Верховного суду від 02.12.2021 року у справі 280/5176/20 зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20). Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2023 року між [PERSON] та адвокатом Малишак Андрієм Степановичем укладено договір про надання правової. Предметом цього договору є надання правничої допомоги в цивільній справі за позовом клієнта до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (пункт 2.1 Договору). Згідно пункту 5.2. цього договору вартість послуг та порядок проведення розрахунків за цим договором визначається шляхом підписання окремого додатка до цього договору. 16.10.2023 року між [PERSON] та адвокатом Малишак Андрієм Степановичем укладено Додаткову угоду №1 до договору про правову допомогу від 2 серпня 2023 р., якою визначено вартість послуг, наданих адвокатом. До матеріалів справи долучено акт наданих послуг від 29.01.2024 року №1 до договору про правову допомогу від 02 серпня 2023 року з детальним описом виконаних робіт. Згідно з цим актом адвокатом надано наступні послуги: попередня консультація з вивченням документів - 1000 грн.; аналіз судової практики - 1000 грн; підготовка позовної заяви - 5000 грн.; участь судовому засіданні (1 раз) - 1000 грн. Загальна вартість наданих юридичних послуг становить 8000 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) передбачено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Суд приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг про надання правової позиції є співмірним із складністю справи та частиною виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Тому заява представника представника позивача, адвоката Малишака А.С., підлягає задоволенню. Окрім цього, представник позивача просить стягнути з відповідача 1073,60 грн. сплаченого судового збору. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки рішенням суду позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Згідно п.1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 19239,78 грн. 08.01.2024 року на адресу Галицького районного суду м. Львова від представника позивача надійшла заява про уточнення позову, згідно якої просить стягнути з [PERSON] 21739,78 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Дана заява обґрунтована тим, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правовоi вiдповiдальності власникiв наземних транспортних засобів №214292946 вiд 26 квітня 2023 року розмір франшизи становить 2500 грн, а тому така повинна бути стягнута з [PERSON] , як з винної особи. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26.01.2024 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 19239,78 грн. Таким чином, суд, ухвалюючи рішення, не вирішив питання з приводу стягнення з відповідача розміру франшизи. Відповдіно до ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правовоi відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п.36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правовоi вiдповiдальності власникiв наземних транспортних засобів №214292946 вiд 26 квітня 2023 року розмір франшизи становить 2500 грн. Окрім цього, суд бере до уваги, що 06.12.2023 року надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги в частині розміру франшизи 2500 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що франшиза у розмірі 2500 грн. підлягає стягненню з [PERSON] як з особи, відповідальної за завдані збитки.

Outcome: approved