Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Іванівської сільської ради, про визнання права власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, що складається із 2 членів: дружина [PERSON] , головою якого був [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належну частку житлового будинку, яку прийняла дружина [PERSON] в порядку передбаченому передбаченому ст. 549 ЦУ УРСР. 14.04.2017 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно, в тому числі і житловий будинок. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належний їй житловий будинок, яку прийняв [PERSON] у встановленому законом порядку, однак не може оформити спадкові права у зв`язку з тим, що не зареєстроване право власності на житловий будинок. Посилаючись на наведене позивач, просить задовольнити позов. Позивач в підготовче судове засідання до суду не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Іванівської сільської ради просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Як вбачається із довідки виданої Іванівською сільською радою від 18.01.2024 року №10, що житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] належить до колгоспного двору; станом на 15.04.1991 року в житловий будинку із господарськими будівлями та спорудами, були зареєстровані дружина [PERSON] , головою якого був [PERSON] . Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по [ADDRESS] , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопльської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належну частку житлового будинку, яку прийняла дружина [PERSON] в порядку передбаченому передбаченому ст. 549 ЦУ УРСР. Як вбачається із заповіту, посвідченого секретарем виконкому Іванівської сільської ради від 14.04.2017 року, [PERSON] заповіла усе належне їй майно, в тому числі і житловий будинок [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Іванівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 30.01.2023 року. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на усе належне їй майно, і на належний їй житловий будинок, яку прийняв [PERSON] у встановленому законом порядку. Постановою державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. №25/02-14 від 16.01.2024 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку з тим, що не зареєстроване право власності на житловий будинок. Спадкоємців передбачених ст. 1241 ЦК України немає. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ч.1ст.1233ЦПК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як вбачаєтьсяз вимог ч.1 ст.1235ЦПК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Іванівської сільської ради Тернопільської області, третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. А тому слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved