Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

В серпні 2023 року позивач [PERSON] в інтересах сина [PERSON] звернулась до суду із цим позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що вироком Вільнянського районного суду Запорізької області у справі № 314/219/23 встановлені обставини кримінального правопорушення в якому вона була законним представником потерпілого, відповідача ж визнано винним, сину завдано матеріальної та моральної шкоди зокрема з моменту отримання травми по теперішній час, дитина [PERSON] , перебуває на постійному лікарському обліку у Запорізькій обласній дитячій лікарні, потребує продовження лікування, посиленого харчування, проведення повторної операції, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] від 16.08.2022 року та Консультаційними висновками спеціаліста від 11.10.2022 та 18.01.2023. внаслідок отриманої травми з вини відповідача, батьки вимушені були витрачати свої грошові збереження на доволі дороге лікування. Вони самостійно купували необхідні медичні препарати, які були призначені лікарями, їх син, [PERSON] два тижня знаходився у реанімації. Майже три місяці провів у лікарні. Самостійно він не міг пересуватися до грудня 2022 року, потім вдома на милицях, зо допомогою батьків, він знову навчався ходити.Батьки постійно нервували та хвилювалися чи правильно у дитини зростуться кістки ніг, чи зможе він добре самостійно ходити, бігати. Коли дитина знаходилась у реанімації майже не спали і не відпочивали, хвилювались за нього, знаходилися у лікарні. Дитина постійно потребувала додаткового харчування. Гроші для цього просили у борг у своїх родичів та сусідів, що не могло не пригнічувати та спричиняло їм тяжкі моральні страждання, у зв`язку з тим, що постійно хвилювалися втратили сон. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 250 000,00 грн. та додаткові витрати за період часу з серпня 2022 року по липень 2023 року у розмірі 120 000,00 грн. Відповідач з позовом не погодився надав відзив, в якому заперечив позов зазначив що додаткові витрати недоведені, позивач намагається скористатися ситуацією для власного збагачення,потерпіла малолітня дитина каталася на самокаті без догляду, відповідач працює медичною сестрою, вона перевела гроші 10000 грн. проте куди вони пішли не знає, діти не ходять до школи взагалі з лютого 2022 року і навчаються дистанційно, у лікарні під час лікування потерпілого знаходився тато, відповідач щодня під час лікування спілкувалася з лікарями, на руки відповідач отримує 8000 грн., є вдовою, має двох дітей: лікаря інтерна за якого сплачує 25000 грн. на рік та учня 10 класу, після пригоди відповідач особисто надавала кошти у сумі 16000 грн., а під час розгляду кримінальної справи ще 10000 грн. для остаточної операції яка на сьогодні так і не зроблена, мати потерпілої дитини в алкогольному стані не приділяє уваги дитині, згідно акту відвідування сім`ї органом місцевого самоврядування остання ругалася відносно чого вони прийшли відвідувати , крім того у справі неналежний відповідач, оскільки позивач заявив свої вимоги до завдавача шкоди (відповідача), а не до страховика, який є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим у зв`язку з чим вважав що у позові необхідно відмовити, пояснень від третьої особи не надходило . У судовому засіданні сторони підтримали свої вимоги і заперечення. Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 20.03.2012 матір`ю малолітнього [PERSON] [INFO] є [PERSON] ( місце реєстрації Шевченківський відділ ДРАЦС РС ЗМУЮ). Преюдиціальним вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 02.06.2023 року у кримінальному провадження №12022082210000349 від 23.07.2022 відносно [PERSON] , останню визнано винною у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, за таких обставин, 23 липня 2022 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, водій [PERSON] керуючи автомобілем «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснювала рух по проїзній частині вул. Паторжинського в с. Дніпровка Запорізького району Запорізької області, з боку с. Петро-Михайлівка в напрямку с. Чапаївка (с. Тарасівка).Під час здійснення руху по вказаній вулиці в районі б. 96, водій [PERSON] , маючи технічну можливість уникнути ДТП, при виявлені небезпеки для руху, якою для неї виявився малолітній пішохід [PERSON] , який рухався на самокаті справа наліво по напрямку руху автомобіля, та виїхав на проїзну частину вул. Паторжинського з провулку до занедбаного підприємства, негайно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого нею транспортного засобу, в результаті чого скоїла наїзд на малолітнього пішохода [PERSON] , 2012 року народження.У результаті ДТП малолітній [PERSON] , 2012 року народження, отримав тяжкі тілесні ушкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушила вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, невідповідність вимог п.12.3 Правил дорожнього руху в діях водія [PERSON] з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. Після ДТП засуджена опікувалася дитиною, надавала матеріальну допомогу, яка в загальній сумі становила 26 000 грн, мати малолітнього потерпілого [PERSON] , [PERSON] , пояснила, що в день ДТП знаходилася вдома з дітьми, до неї в будинок забігла сусідка та сказала, що її сина [PERSON] збила машина, вона зразу побігла на місце ДТП, підтвердила, що [PERSON] надавала їм допомогу, матеріальних претензій до неї не мають. Ззазначеним вироком зазначено, що у малолітнього потерпілого зокрема виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку. Субдуральний крововилив. Перелом кісток основи, склепіння та лицевого черепа.: перелом передньої стійки гайморової пазухи, з переходом на внутрішню стінку правої орбіти, верхню стінку, а потім лобну кістку справа без зміщення, кров в основних пазухах, ґрадчастому лабіринті, справа субдаральна гематома намету мозочку, вогнище контузійного забою правої лобової частки та підапоневротичної гематоми лівої лобово-скроневої ділянки з набряком прилеглих м`яких тканин ліворуч», рани в правій скроневій ділянці, в ділянці м`яких тканин нижньої губи, садна правої половини обличчя у дитини у сукупності кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя; закритий уламковий перелом верхньої третини тіла правої стегнової кістки зі зміщенням, закритий перелом середньої третини тіла ліворуч стегнової кістки зі зміщенням у дитини кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні. Зазначеним вироком також призначено відповідне покарання вирішено питання речових доказів, автомобіль «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер [NUMBER] , залишено власнику [PERSON] . Під судового засідання встановлено, та не заперечувалося сторонами й підтверджується графіком виходу на роботу робітників за липень 2022 року [PERSON] під час ДТП не перебувала у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Звертаючись з вимогою про стягнення 120000 грн. додаткових витрат пов`язаних з лікуванням потерпілого, то позивач визначивши таку суму додаткових витрат об`єктивно нічим належним доказами не підтвердив, так відсутні квитанції (інші банківські документи) згідно призначень закладу охорони щодо придбання ліків у зв`язку з ушкодженнями які мали місце за вищезазначених обставин, інших доказів їх придбання немає, відсутнє документальне підтвердження щодо відповідних витрат здійснених в період розладу здоров`я та їх співвідношення з характером отриманих ушкоджень, тому суд вважає не доведеним вимоги позивача у здійсненні таких додаткових витрат. Щодо моральної шкоди слід зазначити, що згідно виписки медичної карти стаціонарного хворого №3858 від 16.08.2022 [PERSON] рекомендовано спостереження ортопеда травматолога невропатолога ЛФК фіксація нижніх кінцівок в деротаційних чобітках навчання на дому на 2022 рік, звільнення від фізичного виховання на 2022 рік, лікування нейрохірурга, консультаційні висновки спеціалістів від 11.10.2022, 18.01.2023 Запорізької обласної клінічної дитячої лікарні також свідчать про необхідність реабілітаційних заходів відносно зазначеного малолітнього, у пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За змістом п.1.5 , 1.10 , 6.5,6.1, ПДР , дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, велосипед - транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому, рухатися по дорозі на велосипедах дозволяється особам, які досягли 14-річного віку, велосипедисти повинні переїжджати проїзну частину по велосипедному переїзді, а у разі його відсутності - відповідно до вимог цих Правил, велосипедисти повинні виконувати вимоги цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів. За змістом ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За змістом ст. 1193 ЦК суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом роз`яснень наданих в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Щодо доводів представника відповідача з посиланням на практику Верховного Суду щодо неналежного відповідача за відсутності залучення співвідповідача страховика , то суд звертає увагу що законодавче регулювання порядку відшкодування моральної шкоди відрізняється від майнової так у разі відсутності доказів звернення позивача із майновими вимогами до страхової компанії були б правильними висновки про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, оскільки позов в майновій частині, який пред`явлений до винуватця ДТП був би передчасним, так як звернення потерпілого з вимогами у такий спосіб суперечило меті інституту страхування, тоді як у наведених представником відповідача як приклад постановах суду касаційної інстанції та дійсної справи встановлено різні фактичні обставини справи, так в дійсному випадку, страховик залучений в якості третьої особи, відповідач не довів обставин непереборної сили та умислу потерпілого, встановлено що втрати немайнового характеру повністю не покриваються страховим відшкодуванням, тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без залучення до участі у справі страховика в якості співвідповідача, враховуючи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою передбаченою за відповідним полісом, та враховуючи, що відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода, яка має бути сплачена страховиком у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, іншими словами обмежується розмір виплати моральної шкоди 5 відсотками від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Таким чином, позивач, вважаючи страхове відшкодування моральної шкоди недостатнім для відшкодування моральної шкоди, має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром завданої моральної шкоди і страховою виплатою, належною йому до виплати від страховика,що узгоджується з постановами ВС у справах 450/446/16-ц від 20 грудня 2023 року,753/10433/21 від 24 квітня 2023 року. Так, при визначенні розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги вищезазначену ступень тілесних ушкоджень, тривалість розладу здоров`я, при цьому суд доходить до висновку, що неправомірне ушкодження відповідачем здоров`я малолітньої дитини призвело до вище наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. наслідків для нього, що у своїй сукупності спричинило моральні страждання, розмір яких визнається судом з урахуванням принципу розумності та справедливості , в даному випадку 100 000 (сто тисяч гривень ) грн., тоді як заявлену суму моральної шкоди зі сторони позивача суд вважає завищеною, оскільки хоча поза всяким розумним сумнівом отримання малолітнім вищезазначених тілесних ушкоджень спричинило душевні страждання, вимушені зміни у житті, що за змістом ст.23 ЦК України доводить факт завдання моральної шкоди й доводи відповідача щодо того що поведінка потерпілого сприяла ДТП не спростовуть вищезазначених обставин кримінального правопорушення встановлених вироком суду, проте груба необережність малолітнього , який виїхав на самокаті на проїзну частину, що заборонено Правилами дорожнього руху України, яка підлягає врахуванню відповідно до ч.3 ст.1193 ЦК України, крім того , за змістом ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю , тому моральна шкода спричинена ушкодженням здоров`я з винуватця ДТП стягується із відрахуванням розміру моральної шкоди, яку зобов`язаний виплатити страховик, так, на час ДТП цивільно-правова відповідальність вищезазначеного т/з була застрахована в ПРАТ «СК» АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ згідно з Полісом АР2537521, що підтверджується зазначеним полісом, тому суд може встановити страхову суму (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю (в даному випадку п.4 цього полісу 260000грн.) й відповідно визначити 5 % від цієї суми (13000грн),у зв`язку з чим є можливим вирахувати відповідний розмір моральної шкоди який підлягає стягненню із дійсного відповідача (100000-13000=87000грн.), тому з урахуванням вищевикладеного позовні вимоги в частині моральної шкоди в частині розміру визначеного судом підлягають задоволенню, доводи відповідача не спростовують вище встановленого, зокрема суд також звертає увагу що відшкодування матеріальної шкоди не є тотожним моральній шкоді, крім того матеріальний та соціальний стан відповідача в даному випадку не впливає на розмір моральної шкоди, належних доказів непереборної сили та умислу потерпілого (усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду) суду також не надано, сам по собі факт відвідування сім`ї 26.07.2022 року потерпілого на розмір шкоди не впливає та не несе сенсу в даному аспекті, доказів позбавлення батьківських прав відносно потерпілого у суду також відсутні. Судовий збір слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволених вимог (35%) на користь держави в порядку ст.141 ЦПК України, та в силу п.2 ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір» у сумі 375,55 грн.

Outcome: partial