Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

21 липня 2023 року позивач звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення із [PERSON] , заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 8666 гривень 43 копійок та сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ТОВ «Полтаваенергозбут» з 01 січня 2019 року згідно з виданою ліцензією на підставі постанови НКРЕКП № 575 від 26.06.2018 здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам. Вказав, що 01 січня 2019 року відповідач приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] на умовах чинного договору про користування електричною енергією № 7500455 від 16.09.2004 шляхом фактичного споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] . З моменту акцептування вказаного договору в установленому ПРРЕЕ порядку гр. [PERSON] та ТОВ «Полтаваенергозбут» набули всіх прав та обов`язків за Договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання), згідно з умовами договору та чинним законодавством України. Позивач зазначав, що відповідач за період з 01.11.2022 по 01.07.2023 споживав електричну енергію, а оплату за неї не здійснювала, або здійснювала не в повному обсязі, чим порушила свої зобов`язання по договору про постачання електроенергії споживачу постачальником універсальних послуг перед ТОВ «Полтаваенергозбут», внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № [NUMBER] в сумі 8666 грн 43 коп, яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою від 23 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 26 вересня 2023 року. Ухвалою від 26 вересня 2023 року судове засідання відкладено на 01 листопада 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якого відсутні відомості про його належне повідомлення, оскільки судова повістка на її ім`я, надіслана на зазначену позивачем адресу, повернута з відміткою про відсутність адресата, а оголошення на веб-сайті судової влади України розміщено не було. Ухвалою від 01 листопада 2023 року в судовому засіданні оголошено перерву до 11 грудня 2023 року у зв`язку з першою неявкою належно повідомленого відповідача. Ухвалою від 11 грудня 2023 року судове засідання відкладено на 17 січня 2024 року у зв`язку з повторною неявкою відповідача, постановлено відповідача [PERSON] здійснити через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. 17 січня 2024 року судове засідання відкладено на 19 лютого 2024 року у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті в іншій цивільній справі. У судове засідання 19 лютого 2024 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, направивши до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася з невідомих причин, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавала. Враховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогокодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши доводи позовної заяви та наявні у справі докази суд робить такі висновки. Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного цивільного права. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. За змістом статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - зокрема, послуги з постачання електричної енергії. Відповідно до статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За вимогами частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з пунктом 4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Відповідно до з пункту 4.7 ПРРЕЕ, оплата електричної енергії здійснюється побутовим споживачем виходячи з умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і може, зокрема, бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Згідно з пунктом 4.8 ПРРЕЕ, форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору). Відповідно до підпункту 1 пункту 5.2.1 ПРРЕЕ, електропостачальник має право: на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів. Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ, передбачено, що, зокрема, споживач електричної енергії зобов`язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 3) за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору. Абзацом п`ятим пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Згідно з пунктом 3.2.14 ПРРЕЕ, договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку. Згідно із частиною 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Постановою НКРЕКП від 26.10.2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території суб`єктами господарювання, які провадять діяльність з передачі електричної енергії локальними (місцевими) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, які мають намір отримати ліцензію на розподіл електричної енергії та на яких не поширюються вимоги пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону (далі - ліцензіати). ТОВ «Полтаваенергозбут» з 01 січня 2019 року згідно з виданою ліцензією на підставі постанови НКРЕКП № 575 від 26.06.2018 здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Судом встановлено, що 01.01.2019 відповідачка підписала Заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, відповідно до якої засвідчила вільне волевиявлення приєднання до вказаного договору, при цьому умови договору споживачу зрозумілі та приймаються ним. Так, [PERSON] приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання договору про постачання електричної енергії, заяви-приєднання та фактичного споживання й оплати електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Обставини щодо факту приєднання відповідача до умов договору постачання послуг електроенергії шляхом підписання заяви-приєднання, фактичним споживанням наданих послуг та їх часткової оплати не спростовані. За правилами пункту 5.10 та пункту 6.2 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції. Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. (а.с. 7-11). За період з 01 листопада 2022 року по 01 липня 2023 року по особовому рахунку № [NUMBER] за об`єктом споживання, розташованим за адресою: [ADDRESS] , на покази лічильника 27942 (червень 2023 року) спожито 5335 кВт. год. електроенергії на суму 8940 грн 00 коп, з яких сплачено відповідачем в розмірі 0,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію та її оплату по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг особовий рахунок [NUMBER] (а.с.6). Поряд з цим, судом встановлено, що відповідачкою щомісячно не передавались покази лічильника відповідно до положень Кодексу комерційного обліку електричної енергії, умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Комерційної пропозиції № 8, що є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. З огляду на це обсяги спожитої електричної енергії нараховувались АТ «Полтаваобленерго» по середньодобовому споживанню електроенергії відповідно до вимог п. 8.6.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії (а.с. 16). Відповідно до повідомлення Кобеляцької дільниці Кременчуцької філії АТ «Полтаваобленерго» від 12.07.2023 № 14.1.2/2752 (а.с.16) за період з 01.11.2022 по 01.07.2023 [PERSON] здійснювала споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , ЕІС-код 62Z1882188859839, о/р [NUMBER]. З огляду на це, враховуючи встановлені контролером реальні покази лічильника щодо обсягів спожитої електричної енергії, ТОВ «Полтаваенергозбут» нараховано вартість спожитої електричної енергії за період з 01.11.2022 по 01.07.2023 в розмірі 8666 грн 43 коп. Відомостей про звернення до позивача із заявою про проведення експертизи спірного лічильника матеріали справи не містять, із відповідною заявою до суду відповідачка також не зверталася. Виходячи з того, що встановлені на підставі доказів фактичні обставини правовідносин сторін (в контексті викладених вище норм законодавства) свідчать, що в ході розгляду справи підтверджено заявлений позивачем факт існування між сторонами договірних правовідносин, предметом яких є постачання позивачем електричної енергії за адресою нерухомого майна, а також виникнення у відповідача в зв`язку із цим обов`язку здійснювати оплату за спожиту електроенергію, однак такий обв`язок відповідачкою, як споживачем, не було виконано, що було виявлено контролером під час реального зняття показів лічильника, позов є обґрунтованим. Оскільки відповідачка, як споживач електричної енергії, споживала електричну енергію, однак оплату за неї здійснила не в повному обсязі, чим порушила свої зобов`язання по договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг перед ТОВ «Полтаваенергозбут», внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 8666 гривень 43 копійок, а розмір вказаної заборгованості не спростований, позовні вимоги ТОВ «Полтаваенергозбут» повинні бути задоволені в повному обсязі. При цьому суд зауважує, що відповідачка у судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача щодо наявності заборгованості за спожиту електроенергію та її розміру. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, тому судові витрати покладаються на відповідачку в повному обсязі. З відповідачана користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved