Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

ПАТ «Енергобанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2021 року залучено у справі в якості позивача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в порядку правонаступництва ПАТ «Енергобанк». Позов обґрунтований наступним. 29.07.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір № 08-002228-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. 1.08.2013 року між Банком та Позичальником укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA за умовами якої розмір кредитного ліміту складає 30000,00 гривень. Відповідно до п. 2.1.2 кредитного договору, Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим Договором, а Держатель зобов`язується повернути суму отриманого Кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим Договором. Пунктом 2.6 Кредитного договору, встановлено, що строк дії Кредитної лінії становить один рік з моменту підписання Сторонами цього Договору. Якщо не пізніше за 45 календарних днів до закінчення терміну дії Кредитної лінії, за умови, що з боку Держателя відсутня прострочена заборгованість за Кредитом та/або обслуговуванню [PERSON] рахунку, та жодна із сторін в установленому Договором порядку не заявить про припинення строку дії Кредитної лінії, термін дії Кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах. На виконання вимог чинного законодавства України та умов договору №08-002228-01 від 29.07.2013 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, Банк протягом всього строку дії кредитного договору належним чинним виконував взяті на себе зобов`язання, щодо надання кредитних коштів позичальнику. В свою чергу Позичальник протягом строку дії Кредитного договору допускає порушення виконання своїх зобов`язань щодо сплати кредиту, процентів, комісій за користування кредитом, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості та необхідності звернення до суду за захистом свого порушеного права. 06.08.2013 року з метою забезпечення виконання зобов`язань по договору №08-002228-01 від 29.07.2013 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, між Банком та [PERSON] укладено договір поруки №08-002228-01-11. Згідно пункту 1 договору поруки, поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , що випливають з договору №08-002228-01 від 29.07.2013 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної - пластикової картки VISA. Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором, поручитель відповідає по зобов`язаннях боржника в повному обсязі, а саме за повернення кредитних коштів за основним зобов`язанням, виплату відсотків, виконання інших умов основного зобов`язання та відшкодування збитків, завданих кредитору, в зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням боржником умов основного зобов`язання (п. 2 Договору поруки). Внаслідок невиконання Позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 25.11.2016 заборгованість відповідача становить 84 333,13 грн., з яких: -заборгованість за кредитом 27432,24 грн.; -заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 37204,39 грн.; -заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт - 0,53 грн.; -заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) 3 000,00 грн.; -заборгованість за нарахованими процентами 16 695,97 грн. Просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача вказану суму та розподілити судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Надав клопотання про слухання справи за відсутності представника позивача, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився. Вказав, що він укладав договір та отримував кошти. Після ліквідації банку не зрозуміло було, як необхідно було погашати заборгованість. Вважає, що розрахунок є неправильним та завищеним. Також надав відзив, відповідно до якого зазначив, що нарахування відсотків за користування кредитом, обумовлених договором, мало бути припинено у серпні 2014 року, відповідно до абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Така позиція узгоджується з позицією ВСУ викладеній у Постанові від 28 березня 2018 року № 14-10 цс 18. З позовних вимог та розрахунків до них витікає, що сума штрафних санкцій значно перевищує суму основної заборгованості за кредитом, що порушує засади розумності. Позивач звернувся з позовними вимогами 23.12.2016 року, зі спливом строку позовної давності, щодо штрафних санкцій нарахованих до 23.12.2015 року, тому просив про застосування позовної давності до цих вимог. Відповідач просив\~відмовити ПАТ\~«ЕНЕРГОБАНК» у\~позові про\~стягнення заборгованості\~за договором\~№ 08-002228-01\~від 29.07.2013\~про видачу\~та обслуговування\~кредитної міжнародної\~пластикової картки\~в частині\~стягнення відсотків\~з 26.08.2014\~року;\~зменшити суму\~нарахованих штрафних\~санкцій відповідно\~до ст.\~551\~ЦК України; застосувати позовну давність до штрафних санкцій нарахованих до 23.12.2015 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Надав клопотання про відкладення слухання справи, зазначивши про те, що проживає за межами Запорізької області та не має можливості прибути до суду чи скористатися послугами зв`язки задля дистанційної участі в судовому розгляді. Відповідачем [PERSON] було надано суду відзив на позовні вимоги, відповідно до якого він заперечував можливість задоволення позову. Зазначив, що про укладення [PERSON] кредитного договору від 29.07.2013р. йому не було відомо. Ані договір поруки ані додаткову угоду до нього він не підписував, а отже примірник оригіналу зазначеного Відповідачем договору поруки в нього відсутній. Крім того на момент нібито підписання зазначеного договору він перебував у відпустці на відпочинку разом із родиною у с.Новокостянтинівка Приазовського району Запорізької області. Провести самостійно досудову почеркознавчу експертизу підпису у зазначеному договорі не уявляється можливим через відсутність у відповідача оригіналів документів зазначених у позові з його підписом. Але у будь-якому випадку позовні вимоги позивача до відповідача як до поручителя не відповідають нормам Цивільного кодексу України. Відповідно до п.12 копії договору поруки доданого Позивачем до позовної заяви договір поруки вступає в силу з дати підписання його сторонами і діє до повного виконання основного зобов`язання. Разом з тим відповідно до висновків Верховного суду України викладених у постанові від 29.06.2016р. по справі №6-272цс16 умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251 ЦК України, ч.4 ст.559 ЦК України. Тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Як вбачається з матеріалів доданих до позовної заяви кінцевий строк виконання основного зобов`язання був встановлений 29 липня 2014р. Будь-яких додаткових угод щодо продовження строку дії кредитної лінії між Відповідачем 1 та Позивачем підписано не було. В межах строку виконання основного зобов`язання від 29.07.2013 року по 29.07.2014 року, кредитором не було пред`явлено жодних вимог (ні досудової вимоги, ні позову) до поручителя ані щодо щомісячних платежів ані щодо повернення всієї суми заборгованості за кредитом після настання строку повернення кредиту. Додаткова ж угода про продовження строку договору поруки до 29.07.2015р. по суті є збільшенням відповідальності поручителя без жодних правових підстав для цього, як то додаткова угода до кредитного договору зі зміною строку кредитування. Виходячи ж зі змісту ч.4 ст.559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням або з дня настання строку повного виконання основного зобов`язання. Таким чином, закінчення строку установленого договором поруки, як і сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня вкладання договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор не протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Такий висновок узгоджується з правовою позицією ВСУ, висловленої у постанові від 29.03.2016р. у справі №6-3087цс16 Шестимісячний строк з дня настання строку виконання основного зобов`язання (29.07.2014р.) сплив 29.01.2015р., а з урахуванням додаткової угоди 29.01.2016р. Один рік з дня укладення договору поруки сплив 06.08.2014р. З зазначеною позовною заявою до поручителя Позивач звернувся лише у грудні 2016 року тобто поза межами строків встановлених ч.4 ст.559 ЦК України. Таким чином вважає, що договір поруки у жодному разі станом на момент звернення з цією позовною заявою припинений. Просив відмовити в задоволені позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. 29.07.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір № 08-002228-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. 1.08.2013 року між Банком та Позичальником укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA за умовами якої розмір кредитного ліміту складає 30000,00 гривень. Відповідно до п. 2.1.2 кредитного договору, Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим Договором, а Держатель зобов`язується повернути суму отриманого Кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим Договором. Пунктом 2.6 Кредитного договору, встановлено, що строк дії Кредитної лінії становить один рік з моменту підписання Сторонами цього Договору. Якщо не пізніше за 45 календарних днів до закінчення терміну дії Кредитної лінії, за умови, що з боку Держателя відсутня прострочена заборгованість за Кредитом та/або обслуговуванню карткового рахунку, та жодна із сторін в установленому Договором порядку не заявить про припинення строку дії Кредитної лінії, термін дії Кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах. Згідно з тарифами за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна карта VISA» [PERSON] встановлено відсоткову ставку за користування кредитними коштами в розмірі 35 % річних. Згідно з пунктом 5.4 кредитного договору держатель зобов`язаний не пізніше останнього банківського дня строку дії платіжного періоду та за умови, що сума мінімального платежу перевищує розмір пільгової частини мінімального платежу, а також інших випадках, передбачених правилами, щомісяця погашати в повному обсязі суму мінімального платежу, розмір якої визначається у звіті-рахунку. Відповідно до пункту 6.2 кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення овердрафту держатель зобов`язаний додатково сплатити на користь банку штраф у розмірі, передбаченому тарифами. 06.08.2013 року з метою забезпечення виконання зобов`язань по договору №08-002228-01 від 29.07.2013 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, між Банком та [PERSON] укладено договір поруки №08-002228-01-11. Згідно з пунктом 1 договору поруки, поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з договору №08-002228-01 від 29.07.2013 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором, поручитель відповідає по зобов`язаннях боржника в повному обсязі, а саме за повернення кредитних коштів за основним зобов`язанням, виплату відсотків, виконання інших умов основного зобов`язання та відшкодування збитків, завданих кредитору, в зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням боржником умов основного зобов`язання (п. 2 Договору поруки). Як убачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику грошові кошти, проте останнім порушено умови повернення кредиту внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. Згідно із ст. 554 ЦК України та умовами укладеного між ПАТ «Енергобанк» і [PERSON] договору поруки (п. 2; 3, 5) у випадку невиконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором, Боржник та поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Поручитель несе відповідальність у тому ж обсязі, що й боржник, у тому числі по основному боргу, сплаті щомісячних процентів, підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплати неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків. За таких обставин, суд приходить висновку, що відповідачами по справі порушено зобов`язання за договором та у позивача виникло право вимагати стягнення суми заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Пунктом 2.6 укладеного між сторонами договору кредиту визначено, що строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами цього договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, за умови, що з боку держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговуванню карткового рахунку та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах. В матеріалах справи відсутні відомості, що сторонами за кредитним договором було заявлено про припинення строку дії кредитної лінії. Відповідно до розрахунку виданного/погашенного кредиту за період з 29.07.2013 року по 24.11.2016 року, [PERSON] продовжував користуватися рахунком до 25.03.2015 року, коли боржником було вчинено останню дію щодо повернення кредиту в сумі 697,35 грн. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). 27.09.2016 року ПАТ «Енергобанк» на адресу відповідача [PERSON] направив повідомлення-вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором, яка станом на 26 вересня 2016 року становить 77245,70 грн. Вимога банку відповідачами не виконана. До суду банк звернувся у грудні 2016 року. Таким чином на думку суду, на момент звернення позивача до суду строку позовної давності не сплили. Вирішуючи справу по суті, суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи наведене, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, а тому відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Відповідно до копії вимоги від 27.09.2016 року боржника [PERSON] повідомлено про наявність заборгованості та попереджено про необхідність погашення суми заборгованості по кредиту, проте зобов`язання не виконано. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо суми заборгованості слід зазначити наступне. Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором, відповідно до якого станом на 25.11.2016 розмір становить 84 333,13 грн., з яких: -заборгованість за кредитом 27432,24 грн.; -заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 37204,39 грн.; -заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт - 0,53 грн.; -заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) 3000,00 грн.; -заборгованість за нарахованими процентами 16 695,97 грн. В той же час відповідно до повідомлення-вимоги ПАТ «Енергобанк» звернувся із вимогою до боржника [PERSON] про виплату заборгованості, що утворилася станом на 26.09.2016 року в сумі 77245, 70 грн., з яких: -заборгованість за кредитом 27432,24 грн.; -заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 31990,93 грн.; -заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт - 0,53 грн.; -заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) 2700,00 грн.; -заборгованість за простроченими процентами 14466,17 грн.; -заборгованість за нарахованим процентами -655,83 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК\~України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.\~2 ст.\~1050 ЦК\~України. В зв`язку із викладеним суд вважає, що підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 77245,70 грн. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Стороною відповідачів не наданий свій розрахунок та докази до нього, що спростовував би розрахунок заборгованості позивача. Також пояснення [PERSON] про те, що він не підписував договір поруки та додаткові угоди, не підтверджені жодним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Задовольняючі позовні вимоги частково суд, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути зі сторін понесені ними судові витрати пропорційно задоволених вимог, а саме: стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду першої інстанції в сумі 1262 грн. 20 коп.

Outcome: approved