Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона з 2005 року проживала однією сім`ю. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами і земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, які розташовані в [ADDRESS] . Заявник маючи намір оформити спадщину звернулася до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Павлюк Р. П., однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом заявнику було відмовлено у зв`язку із необхідністю в судовому порядку встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначає, що з 2005 року вони проживали разом в м. Рожище Волинської області, а з 2019 року і по день смерті [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . За час проживання однією сім`єю, вона із [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, спільно виховували сина заявниці, фактично мали права та несли обов`язки подружжя, були пов`язані спільним побутом. Здійснила обряд поховання [PERSON] та отримала лікарське свідоцтво про смерть. Вказує, що встановлення факту спільного проживання її з [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини не порушить прав інших осіб, оскільки відсутні спадкоємці, які мали б наміру оформляти спадщину. Ураховуючи наведене, просить суд встановити факт її спільного проживання із [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 17 січня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі, судове засідання призначено 14 лютого 2024 року о 09 год 00 хв. Заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити. Надали суду пояснення близькі за змістом до обґрунтувань заяви. Представник заінтересованої особи Рожищенської міської ради Луцького району Волиснької області в судове засідання не з`явився, 20 лютого 2023 року подав суду заяву в якій не заперечував проти задоволення заяви та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності заінтересованої особи. Суд, заслухавши заявника, представника заявника, свідків, дослідивши письмові докази у справі, доходить такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 18 грудня 2023 року Рожищенською міською радою. Згідно копії Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на підставі копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 29 травня 2019 року та копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 травня 2019 року належить право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами в [ADDRESS] та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку за вищевказаною адресою. Згідно довідки №24 від 11 січня 2024 року виданої старостою Дубищенського старостинського округу Л. Філіпчук встановлено, що [PERSON] дійсно проживав з 19 травня 2019 року по 16 грудня 2023 року по [ADDRESS] з [PERSON] та її дочкою [PERSON] . У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75334727 від 04 січня 2024 року, відомості на спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] у спадковому реєстрі відсутні. Згідно довідки приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Павлюк Р. П. від 17 січня 2024 року № 10/01-16 заявнику [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки відсутні документи, які підтверджують родинні зв`язки заявника з [PERSON] , а також роз`яснено її право на звернення до суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За вказаних обставин, заявник позбавлена можливості оформити спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , а тому звернулася до суду з даною заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Згідно з ст. 1217, ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено такі обов`язкові ознаки члена сім`ї, як ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч. 4 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Факт спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до смерті останнього, знайшов своє підтвердження в ході розгляду даної справи. Вищевказані обставини підтверджуються, наявними в матеріалах справи доказами, а також дану обставину підтвердили допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила, що вона проживає в смт. Дубище Луцького району Волинської області, по сусідству із будинком заявниці. Зазначила, що покійний [PERSON] та [PERSON] з 2019 року по день смерті [PERSON] проживали в [ADDRESS] , вели разом господарство, проживали однією сім`єю. Свідок [PERSON] повідомив, що знає сім`ю [PERSON] та її покійного чоловіка [PERSON] . Вказав, що останні дійсно проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, хоча й без реєстрації шлюбу. Об`єктивні підстави ставити під сумнів показання, надані в судовому засіданні свідків, у суду відсутні. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян ; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Факт, про вставлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає правові підстави для реалізації спадкових прав після смерті [PERSON] і не пов`язується з наступним вирішенням спору про спадкове майно. З огляду на наведене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про наявність у [PERSON] та [PERSON] відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам сім`ї, а тому, заяву необхідно задовольнити. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved