Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

У грудні 2023 року позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що у комунальній власності Чернівецької міської територіальної громади перебуває нежитлове приміщення площею 24 кв.м. (гараж) літ. Г за адресою [ADDRESS] , яке знаходиться на балансі Управління комунальної власності Чернівецької міської ради. Вказане нежитлове приміщення на підставі договору оренди від 29.12.1997 року №10/58 передане у платне користування відповідачу. В подальшому, листом за №14/01-11/1062 від 16.06.2023 року позивач повідомив відповідача про розірвання договору та необхідність до 20 вересня 2023 року (включно) звільнити нежитлове приміщення (гараж) за адресою: [ADDRESS] та повернути його за актом представникам Управління комунальної власності Чернівецької міської ради. Також, вказаним листом було запропоновано орендарю після повернення нежитлового приміщення (гаражу) взяти участь в електронному аукціоні щодо передачі в оренду нерухомого майна згідно вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Разом з тим, у вказаний термін відповідач вказане нежитлове приміщення (гараж) не звільнив, у зв`язку з чим додатково листом № 14/01-11/1657 від 21.09.2023 року позивач повідомив відповідача про розірвання договору та необхідність добровільно повернути орендоване майно за Актом повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Чернівецької міської територіальної громади в найкоротші терміни та попереджено, що орендодавець буде змушений звернутись до суду у разі не звільнення нежитлового приміщення. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом, оскільки відповідач у встановлені строки спірне нерухоме майно не повернув. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив ухвалити рішення про звільнення відповідачем та повернення позивача вказаного нежитлового приміщення; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін тавважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб , та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Так, судом встановлено, що нежитлове приміщення (гараж) літери Г, розташоване за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності Чернівецькій міській територіальній громаді та перебуває на балансі Управлінням комунальної власності Чернівецької міської ради. Наведене підтверджується копією довідки позивача б/н та копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а/с 6, 38). Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальними положеннями про найм (оренду) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (стаття 759 ЦК України). Так, з матеріалів справи вбачається, що між виконавчим комітетом Чернівецької міської ради та [PERSON] укладено Договір оренди гаража від 29.12.1997 року №10/58 відповідно до якого відповідачу передано у платне користування гараж літери Г, загальною площею 24 м за адресою: [ADDRESS] . Даний договір оренди укладений на безстроковий термін. Пунктом 9 вказаного договору передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження «Орендар» зобов`язаний повернути «Орендодавцю» об`єкт оренди згідно акту прийому у відповідності з договором оренди. Також, додатковою угодою до Договору оренди нежитлового приміщення №10/58 від 29.12.1997 року пункт 5 Договору та Додаток № 2 (розрахунок орендної плати за нежилі приміщення) було викладено в новій редакції. Також були внесені зміни та доповнення до Договору від 02 жовтня 2006 року - щодо викладення пункту 3.3. та 3.7. Договору в новій редакції; від 30 квітня 2010 року щодо зміни Орендодавця на Департамент економіки Чернівецької міської ради. Окрім того, додатковим договором до Договору від 01.07.2021року сторони дійшли згоди внести зміни та доповнення в Договір щодо заміни Орендодавця на Управління комунальної власності Чернівецької міської ради. Наведені обставини підтверджуються копіями долучених до матеріалів справи вище вказаного договору та додаткових угод до нього (а/с 7-17). За змістом ч. 2 ст. 763 ЦК України, кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Так, листом за №14/01-11/1062 від 16.06.2023 року позивач повідомив відповідача про розірвання договору та необхідність звільнення вказаного вище нежитлового приміщення у строк до 20.09.2023 року, яке слід повернути за Актом представникам Управління комунальної власності Чернівецької міської ради. Крім того, 21.09.2023 року позивачем повторно направлено відповідачу відповідну вимогу (а/с 35, 37). Відповідно до статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення. Таким чином, відповідача слід зобов`язати звільнити спірне нежитлове приміщення та повернути його позивачу. Доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» матеріали справи не містять. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 % суми понесених останнім судових витрат у вигляді сплати судового збору, а інші 50 % підлягають поверненню позивачу в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України. На підставі вище викладеного ст.ст. 327, 627, 759, 763, 785 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76-89, 141, 142, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

Outcome: approved