Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

У листопаді 2023 року ТОВ "Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 162\~912,24 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що 05 липня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52110283742В. Відповідно до пунктів 1.1., 2.1., 3.1 кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у розмірі 149 120,00 грн. для здійснення розрахунків з метою придбання у власність в інтересах сім`ї нового автомобіля. Позичальник зобов`язується повернути кредит у повному обсязі 05.07. 2017 року (пункт 3.2. кредитного договору). Проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 17,69% (пункт 3.3.1. кредитного договору). У разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування та/або інших платежів згідно умовами Договору Позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов`язань за кожний день прострочки (п. 7.1. кредитного договору) Підписанням цього договору Позичальник підтверджує, що він перед укладенням цього договору письмово ознайомлений про умови кредитування та умови договорів забезпечення, а також про орієнтовну сукупну вартість кредиту та послуг з оформлення договорів застави та страхування. Позичальник цим підтверджує свою згоду із зазначеними діючими умовами (п. 3.12 кредитного договору). Згідно меморіального ордеру № 41913 від 05 липня 2012 року ПАТ «ВТБ Банк» перерахувало [PERSON] , за кредитним договором, суму у розмірі 149 120,00 грн. Крім того, між сторонами 05 липня 2012 року було укладено договір застави № R52110283742В, відповідно до якого [PERSON] - заставодавець, передав в заставу ПАТ «ВТБ Банк» - заставодержателю, рухоме майно транспортний засіб СНЕBROLET, реєстраційний номер [NUMBER] , для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, збитків та будь-яких інших платежів, розмір, строк та умови сплати і повернення яких встановлюються кредитним договором № R52110283742В від 05 липня 2012 року (п. п. 1, 3 договору застави). У подальшому, 22 червня 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» відступило право вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», а саме, за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором № R52110283742В від 05 липня 2012 року. Відповідно до договору Факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» передало право грошової вимоги ТОВ "Фінансова компанія «Прайм Альянс" за фінансовими кредитами, в тому числі за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором № R52110283742В від 05 липня 2012 року у розмірі 129\~250,12 грн., яка складається з наступного: 106\~226,01 грн. основна сума боргу; 23\~024,11 грн. сума прострочених процентів. Так, відповідно до розрахунку кредитної заборгованості ТОВ "Фінансова компанія «Прайм Альянс" станом на 23.02.2022 року, за кредитним договором № R52110283742В від 05 липня 2012 року налічується заборгованість у розмірі 162 912,24 грн., яка складається з наступного: 106\~226,01 грн. основна сума боргу; 23\~024,11 грн. сума прострочених процентів; 9 787,00 грн. 3% річних на суму боргу; 23\~875,12 грн. інфляційне збільшення боргу. Таким чином, [PERSON] перед ТОВ "Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС" має непогашену заборгованість у розмірі 162 912,24 грн. за кредитним договором № R52110283742В від 05 липня 2012 року. Згідно Розпорядження Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02.09.2014 року розгляд справ, підсудних Краснодонському міськрайонному суду Луганської області, здійснювався Сватівським районним судом Луганської області. Відповідно до частини сьомої статті 147\~Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням\~від 06.03.2022 № 1/0/9-22\~змінив територіальну підсудність судових справ Сватівського районного\~суду Луганської\~області на\~Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2023 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідачка суду не надала. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 липня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52110283742В. Відповідно до пунктів 1.1., 2.1., 3.1 кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у розмірі 149 120,00 грн. для здійснення розрахунків з метою придбання у власність в інтересах сім`ї нового автомобіля. Позичальник зобов`язується повернути кредит у повному обсязі 05.07. 2017 року (пункт 3.2. кредитного договору). Проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 17,69% (пункт 3.3.1. кредитного договору). У разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування та/або інших платежів згідно умовами Договору Позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов`язань за кожний день прострочки (п. 7.1. кредитного договору) Підписанням цього договору Позичальник підтверджує, що він перед укладенням цього договору письмово ознайомлений про умови кредитування та умови договорів забезпечення, а також про орієнтовну сукупну вартість кредиту та послуг з оформлення договорів застави та страхування. Позичальник цим підтверджує свою згоду із зазначеними діючими умовами (п. 3.12 кредитного договору). Згідно меморіального ордеру № 41913 від 05 липня 2012 року ПАТ «ВТБ Банк» перерахувало [PERSON] , за кредитним договором, суму у розмірі 149 120,00 грн. Крім того, між сторонами 05 липня 2012 року було укладено договір застави № R52110283742В, відповідно до якого [PERSON] - заставодавець, передав в заставу ПАТ «ВТБ Банк» - заставодержателю, рухоме майно транспортний засіб СНЕBROLET, реєстраційний номер [NUMBER] , для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, збитків та будь-яких інших платежів, розмір, строк та умови сплати і повернення яких встановлюються кредитним договором № R52110283742В від 05 липня 2012 року (п. п. 1, 3 договору застави). У подальшому, 22 червня 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» відступило право вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», а саме, за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором № R52110283742В від 05 липня 2012 року. Відповідно до договору Факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» передало право грошової вимоги ТОВ "Фінансова компанія «Прайм Альянс" за фінансовими кредитами, в тому числі за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором № R52110283742В від 05 липня 2012 року у розмірі 129\~250,12 грн., яка складається з наступного: 106\~226,01 грн. основна сума боргу; 23\~024,11 грн. сума прострочених процентів. До наступного часу відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданих йому кредитних коштів, що й стало підставою для звернення позивача до суду. Так, відповідно до розрахунку кредитної заборгованості ТОВ "Фінансова компанія «Прайм Альянс" станом на 23.02.2022 року, за кредитним договором № R52110283742В від 05 липня 2012 року налічується заборгованість у розмірі 162 912,24 грн., яка складається з наступного: 106\~226,01 грн. основна сума боргу; 23\~024,11 грн. сума прострочених процентів; 9 787,00 грн. 3% річних на суму боргу; 23\~875,12 грн. інфляційне збільшення боргу. Таким чином, [PERSON] перед ТОВ "Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС" має непогашену заборгованість у розмірі 162 912,24 грн. за кредитним договором № R52110283742В від 05 липня 2012 року. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Відповідачем доказів про повернення наданих грошових коштів за кредитним договором, суду не надано, а тому непогашена заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 162 912, 24 грн. підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У визначені статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому, згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) вбачається, що абзац 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Згідно позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved