Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

27.10.2023 року [PERSON] через свого представника звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що вона є бабою [PERSON] , [INFO] , яка була народжена її донькою [PERSON] . Батьком дитини на підставі заяви про визнання батьківства вказаний [PERSON] . З 2013 року [PERSON] проживає разом з нею, а її батьки фактично самоусунулися від виховання доньки та в жодній мірі не виконують своїх батьківських обов`язків щодо онуки. Вказує, що з того часу вона одноосібно займається вихованням та опікою [PERSON] , її розвитком та підготовкою до самостійного життя. Натомість, її батьки в жодній мірі не проявляють інтерес щодо життям онуки, не цікавляться її розвитком та успіхами, не дбають про її здоров`я, не надають матеріальної допомоги та й взагалі, в будь-який спосіб не спілкуються з нею. Враховуючи наведене, просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи підтримав наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення, відповідно до положень ст. ст. 280-282 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є донькою позивачки [PERSON] . Зазначене підтверджується відповідними свідоцтвом про народження та витягом з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища. [INFO] у [PERSON] народилася дитина [PERSON] . Інформація про батька дитини - [PERSON] в актовому записі про її народження відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області була внесена в порядку ст. 135 СК України. Вказана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження дитини. 09.06.2011 року Відділом ДРАЦС Луцького МУЮ Волинської області на підставі спільної заяви [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства № 102/2.3-47 було внесено зміни до актового запису про народження [PERSON] , відповідно до якого її прізвище змінено на « [PERSON] », по батькові на « [PERSON] », а її батьком зазначено відповідача [PERSON] . Рішення виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області № 252-1 від 17.04.2013 року [PERSON] було надано дозвіл на зміну прізвище малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на « [PERSON] » за відсутності згоди батька [PERSON] , місце знаходження якого невідоме. На підставі вищезазначеного рішення виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області та заяви відповідачки 22.05.2013 року Відділом ДРАЦС Луцького МУЮ Волинської області були внесені відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Із наведеного слідує, що малолітня [PERSON] , [INFO] є онукою позивачки [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав позивачка зазначає, що відповідачі не цікавляться дитиною, не проявляють до неї жодних батьківських почуттів, в повній мірі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню своєї доньки. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Як вбачається із довідки, виданої Тростянецьким закладом дошкільної освіти (дитячий садочок «Сонечко»), в період з вересня 2014 року по 2017 рік [PERSON] відвідувала вказаний заклад дошкільної освіти. Дитину приводила та забирала, відвідувала батьківські збори та культурно масові заходи її бабуся [PERSON] . Із відповідді комунального закладу середньої освіти «Луцький ліцей №26 Луцької міської ради» №01-14/541 від 09.10.2023 року на адвокатський запит слідує, що [PERSON] є ученицею даного навчального закладу. Увесь це час саме позивачка займалася вихованням та опікою [PERSON] , розвитком та підготовкою до школи. На даний момент остання продовжує цікавитися навчанням та шкільним життям онуки, відвідує батьківські збори, вирішує усі шкільні фінансові питання та витрати. Батьків [PERSON] жодного разу за роки навчання не бачили ні класовод, ні класний керівник, ні адміністрація ліцею. Відповідачі не цікавилися навчальними досягненнями, поведінкою та ліцейним життям доньки. Із матеріалів справи також вбачається, що декларація про медичне обслуговування лікарем педіатром КП «Луцька міська дитяча поліклініка» укладена 01.11.2018 року. Позивачка постійно супроводжує [PERSON] на прийом у поліклініку до лікаря-педіатра з приводу захворювань чи профілактичних оглядів дитини. Крім того, у судовому засіданні допитані у якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили ту обставину, що вихованням та матеріальним забезпеченням [PERSON] займається позивачка [PERSON] . Вказані свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст.ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їх підписами, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази. Аналізуючи вищезазначені обставини, суд вважає доведеним, що відповідачі протягом тривалого часу взагалі не цікавляться життям дитини, не беруть участі у її вихованні та утриманні, не цікавляться її розвитком та успіхами, не дбають про її здоров`я та освіту, не відвідують за місцем проживання, не телефонують до неї та не вітають з будь-якими святами. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 810-1 від 27.12.2023 року було затверджено висновок служби у справах дітей № 366 від 22.12.2023 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] ». Як слідує із висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] » таке позбавлення буде відповідати інтересам дитини [PERSON] , [INFO] . Даний висновок органу опіки та піклування суд вважає належним чином мотивованим та обґрунтованим. Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. Як встановлено судом, відповідач в повній мірі самоусунувся від належного виконання своїх батьківськіх обов`язків без поважних та обґрунтованих причин. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі в жодній мірі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не займаються підготовкою до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу та не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Луцької міської ради Волинської області про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітньої [PERSON] , [INFO] , і її подальшому життю. Керуючист ст.ст. 10, 11, 81, 263 ЦПК України, на підставі ст.ст. 164, 165, 166, 180 СК України, суд, -

Outcome: approved