Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

АТ \~КБ «Приватбанк»\~ звернулась\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, мотивуючи свої вимоги тим що, 28.11.2007 року [PERSON] за ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», а в подальшому АТ КБ «Приватбанк» уклали договір іпотеки за умовами якого [PERSON] надала в іпотеку належне їй майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 28.11.2007 року іпотека була зареєстрована в Державному реєстрі іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 20720791. 13.10.2010 року рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці у справі № 2-1543/10 задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28.11.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, яким є квартира за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу предмета іпотеки ЗАТКБ «Приватбанк» від імені відповідача з укладенням договору купівлі продажу будь яким способом з іншою будь якою особою покупцем та з наданням позивачу відповідних прав. Крім того, [PERSON] виселена із спірної квартири. 31.05.2011 року рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 31.05.2011 року апеляцій скаргу [PERSON] задоволено частково, скасовано рішення суду першої інстанції в частині вимог про виселення із квартири і в цій частині в задоволенні позову відмовлено, а в іншій частині залишено без змін. 13.11.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» від імені [PERSON] та ТОВ «Естейт Селлінг» уклали договір купівлі продажу квартири, з умовами якого продавець зобов`язався передати майно, що належить [PERSON] у власність покупцю, а покупець зобов`язався прийняти майно і сплатити за нього обговорену суму за вище вказану квартиру. Продаж квартири за домовленістю сторін визначено за 394\~359,00 грн. 13.11.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» уклали договір іпотеки за умовами якого останній надав і іпотеку належне йому майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] . 13.11.2015 року іпотека була зареєстрована в Державному реєстрі іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 12041084. 16.01.2016 року [PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Естейт Селлінг», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Служби у справах дітей Вінницької міської ради, яким просила визнати недійсним договір купівлі продажу квартири від 13.11.2015 року, що укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» і ТОВ «Естейт Селлінг», визнати недійсним договір іпотеки квартири від 13.11.2015 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» і ТОВ «Естейт Селлінг», визнати право власності [PERSON] на вище вказану квартиру. 18.07.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність вище вказану квартиру, номер запису про право власності 15506010 від 18.07.2016 року. 15.11.2016 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/678/16-ц позов [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі продажу квартири від 13.11.2015 року, який укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» і ТОВ «Естейт Селлінг». Визнано недійсним договір іпотеки квартири від 13.11.2015 року, який укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» і ТОВ «Естейт Селлінг». В задоволенні позовних вимог про визнання права власності відмовлено. 24.04.2017 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області у справі № 127/678/16ц апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» залишена без задоволення, а рішення Вінницького міського суду від 15.11.2016 року залишено без змін. На підставі вказаного судового рішення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було виключено запис про право власності № 15506010 від 18.07.2016 року внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №30564941 від 21.07.2016 року відповідно до якого право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] належить ПАТ КБ «Приватбанк». При цьому, внесено запис про право власності № 1059902 від 25.05.2013 року відповідно до якого право власності на вищевказану квартиру належить [PERSON] 11.12.2019 року Постановою Верховного Суду касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» у справі № 127/678/16ц задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 24.04.2017 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції. 07.04.2021 року постановою Вінницького апеляційного суду у справі №127/678/16-ц апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задоволено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2016 року в частині визнання недійсним договору купівлі продажу квартири і договору іпотеки квартири, скасовано і ухвалене в цій частині нове судове рішення яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] 06.06.2022 року Постановою Верховного Суду у справі № 127/678/16ц касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного суду від 07.04.2021 року без змін. Отже, АТ КБ «Приватбанк» не передавав з власної волі майно [PERSON] , а рішення суду за яким у відповідача виникло право власності на майно є скасованим. Таким чином оспорюване майно вибуло з володіння власника поза його волею. Просили суд,\~витребувати квартиру\~загальною площею\~59,3\~кв.м.,\~що розташована\~за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 67357305101 з незаконного володіння [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк». В судовому засіданні представник позивача Поліщук Т.В. позовні вимоги підтримала за обставин викладених в справі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення позовних вимог, просила суд стягнути витрати на правову допомогу в сумі 15\~000,00 грн. Надала суду письмові пояснення у яких зазначила, що позивач посилається на ч.2 ст. 386 ЦК України, згідно якої власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Позивач посилається на те, що відповідно до інформаційної довідки № 64008395 від 21.07.2016 року згідно запису про право власності № 15506010 від 18.07.2016 року власником квартири зазначено ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору іпотеки квартири від 13.11.2015 року, який укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг». Відповідно до п.57 Постанови КМУ № 1141 від 26.10.2011 року «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» інформація з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права, обтяження речових прав містить актуальні на дату і час її надання відомості з Державного реєстру прав, а також відомості з його невідємної архівної складової частини або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав, обтяжень речових прав. За бажанням особи інформація з Державного реєстру прав, крім відомостей, передбачених абзацом першим цього пункту, може додатково містити відомості про набуття, зміну і припинення речових прав, а також про внесені зміни до відповідних відомостей Державного реєстру прав та його невід`ємної архівної складової частини хронологічному порядку. Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права, обтяження речових прав № 354634585 від 16.11.2023 року яка виконана з урахуванням абз. 2 п. 57 Постанови КМУ № 1141 від 26.10.2021 року та містить відомості про набуття, зміну, припинення речових прав, а також про внесені зміни відповідних відомостей Державного реєстру прав та його невід`ємної архівної складової частини у хронологічному порядку, згідно актуальної інформації про речове право станом на 16.11.2023 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Також міститься запис від 13.11.2015 року про право власності ТОВ «Естейт Селлінг» на підставі договору купівлі продажу від 13.11.2015 року, яке було скасовано на підставі рішення суду № 127/678/16-ц, відомості 3332640028 від 30.11.2016 року. Відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні. Також містить деталізована інформація про іпотеки та інші обтяження у ТОВ «Естейт Селлінг» та її скасування. Відомості щодо запису про право власності № 15506010 від 18.07.2016 року в яких власником квартири зазначено ПАТ КБ «Привтабанк» на підставі договору іпотеки квартири від 13.11.2015 року, який укладений між ПАТ КБ «Привтабанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» відсутні. Крім того, запис про право власності № 15506010 від 18.07.2016 року був анульований державним реєстратором, який його вніс, як помилковий через два тижні після внесення. Отже, виходячи з вище наведеного ПАТ КБ «Привтабанк», жодним чином не є власником квартири [ADDRESS] , а отже у нього відсутнє право, передбачене ч.2 ст. 386 ЦК України, на витребування майна з чужого незаконного володіння, що є підставою для відмови в задоволенні позову. 08.01.2024 року на адресу суду надійшли письмові заперечення від представника ПАТ КБ «Привтабанк» та клопотання про зменшення витрат на правову допомогу до мінімального розміру. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 28.11.2007 року [PERSON] за ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», а в подальшому АТ КБ «Приватбанк», уклали договір іпотеки за умовами якого [PERSON] надала в іпотеку належне їй майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 28.11.2007 року іпотека була зареєстрована в Державному реєстрі іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 20720791 (а.с.11-15). 13.10.2010 року рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці у справі № 2-1543/10 задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28.11.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, яким є квартира за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу предмета іпотеки ЗАТКБ «Приватбанк» від імені відповідача з укладенням договору купівлі продажу будь яким способом з іншою будь якою особою покупцем та з наданням позивачу відповідних прав. Крім того, [PERSON] виселена із спірної квартири. 31.05.2011 року рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 31.05.2011 року апеляцій скаргу [PERSON] задоволено частково, скасовано рішення суду першої інстанції в частині вимог про виселення із квартири і в цій частині в задоволенні позову відмовлено, а в іншій частині залишено без змін. 13.11.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» від імені [PERSON] та ТОВ «Естейт Селлінг» уклали договір купівлі продажу квартири, з умовами якого продавець зобов`язався передати майно, що належить [PERSON] у власність покупцю, а покупець зобов`язався прийняти майно і сплатити за нього обговорену суму за вище вказану квартиру. Продаж квартири за домовленістю сторін визначено за 394 359,00 грн. (а.с.16). 13.11.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» уклали договір іпотеки за умовами якого останній надав і іпотеку належне йому майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] . 13.11.2015 року іпотека була зареєстрована в Державному реєстрі іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 12041084. 16.01.2016 року [PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Естейт Селлінг», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Служби у справах дітей Вінницької міської ради, яким просила визнати недійсним договір купівлі продажу квартири від 13.11.2015 року, що укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» і ТОВ «Естейт Селлінг», визнати недійсним договір іпотеки квартири від 13.11.2015 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» і ТОВ «Естейт Селлінг», визнати право власності [PERSON] на вище вказану квартиру. 18.07.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність вище вказану квартиру, номер запису про право власності 15506010 від 18.07.2016 року (а.с.17-18). 15.11.2016 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/678/16-ц позов [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі продажу квартири від 13.11.2015 року, який укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» і ТОВ «Естейт Селлінг». Визнано недійсним договір іпотеки квартири від 13.11.2015 року, який укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» і ТОВ «Естейт Селлінг». В задоволенні позовних вимог про визнання права власності відмовлено. 24.04.2017 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області у справі № 127/678/16ц апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» залишена без задоволення, а рішення Вінницького міського суду від 15.11.2016 року залишено без змін. На підставі вказаного судового рішення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було виключено запис про право власності № 15506010 від 18.07.2016 року внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №30564941 від 21.07.2016 року відповідно до якого право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] належить ПАТ КБ «Приватбанк». При цьому, внесено запис про право власності № 1059902 від 25.05.2013 року відповідно до якого право власності на вищевказану квартиру належить [PERSON] (а.с.19). 11.12.2019 року Постановою Верховного Суду касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» у справі № 127/678/16ц задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 24.04.2017 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції. 07.04.2021 року постановою Вінницького апеляційного суду у справі №127/678/16-ц апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задоволено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2016 року в частині визнання недійсним договору купівлі продажу квартири і договору іпотеки квартири, скасовано і ухвалене в цій частині нове судове рішення яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] (а.с.22-32). 06.06.2022 року Постановою Верховного Суду у справі № 127/678/16ц касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного суду від 07.04.2021 року без змін (а.с.33-43). У постанові Вінницького апеляційного суду від 07.04.2021 року вказано, що власником квартири [ADDRESS] є ТОВ «Естейт Селлінг» на підставі договору купівлі продажу. Серія і номер 6401, виданий 13.11. 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексним номером 47585791 від 13.11.2015 року. Власник квартири ТОВ «Естейт Селлінг» уклав 13.11. 2015 року із ПАТ КБ «Приватбанк» договір іпотеки, за яким передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно квартиру [ADDRESS] , житловою площею 41.4 кв.м., загальною площею 59,3 кв.м. Отже, ТОВ «Естейт Селлінг» набув права власності на спірну квартиру на підставі дійсного договору купівлі продажу даної квартири і як її власник, згідно наведених норм закону, мав право укласти договір іпотеки. Відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У системі правових норм, що регулюють цивільно правовий захист права власності, центральне місце займають норми, які передбачають такий речово правовий спосіб захистку права, як витребування майна із чужого незаконного володіння віндикація. Віндикацією є передбачений законом основний речово правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Частиною 1 ст. 388 ЦК України встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не мав знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст. 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребовування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення ст. 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.12.2017 року у справі 6-2233цс16. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України. Крім того, у відповідності до вимог ч.2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про витребування квартири [ADDRESS] з незаконного володіння [PERSON] є безпідставними, оскільки остання не володіє вище вказаною квартирою. Правовідносини сторін договору про задоволення вимог іпотекодержателя є цивільними відносинами, які з урахуванням ст. 1 ЦК України засновуються на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників. В цивільному законодавстві зафіксований принцип свободи договору, водночас відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Правовому регулюванню права власності присвячений розділ І Книги третьої ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Таким чином до умов пред`явлення віндикаційного позову належать такі: 1)власник чи титульний володілець (в тому числі суб`єкт, якому майно належить на праві господарського відання чи оперативного управління) не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю;2) майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебуває у фактичному володінні іншої особи;3) майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально визначеним;4) віндикаційний позов має недоговірний характер та спрямований на захист речових прав;5)між позивачем і відповідачем мають бути відсутні договірні відносини, оскільки в такому азі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів. А отже, позивач обрав невірний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки [PERSON] не володіє квартирою [ADDRESS] . А відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 07.04.2021 року,- власником квартири [ADDRESS] є ТОВ «Естейт Селлінг» на підставі договору купівлі продажу. Серія і номер 6401, виданий 13.11. 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексним номером 47585791 від 13.11.2015 року. Тому таке право із зверненням з таким правом має ТОВ "Естейт Селлінг", оскільки позивач АТ КБ "Приватбанк" не набув права власності на дане майно. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги адвокатом Гуща Я.В. надано: ордер на надання правничої допомоги від 04.12.2023 року (а.с.67 зворот); договір про надання правової допомоги від 04.12.2023 року за підписом відповідача [PERSON] та адвоката Гуща Я.В. (а.с.74), квитанція від 19.01.2024 року на суму 15 000,00 грн.(а.с.88). Таким чином документально підтвердженими є витрати на правничу допомогу адвоката Гуща Я.В. у розмірі 15 000,00 грн. Окрім того, такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. На підставі викладеного,

Outcome: approved