Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини: [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання заяви і до досягнення дитиною повноліття та позбавити батьківських прав щодо неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що він та відповідач перебували в шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з відповідачем, яка звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. Однак відповідач не змогла створити для дитини належних умов проживання і не виконувала належним чином свої батьківські обов`язки, тому син переїхав проживати до позивача. У 2017 році Ковельською районною державною адміністрацією було визначено місце проживання сина з позивачем. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.03.2018 року його звільнено від обов`язку сплачувати аліменти. Відповідач життям сина не цікавиться, не піклується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з ним. Після розірвання шлюбу у відповідача народилися дві дочки, відносно яких її було позбавлено батьківських прав на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.10.2020 року. Відповідач веде аморальний спосіб життя, тому змушений був звернутись до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав. Ухвалою судді від 27.11.2023 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20.12.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд справи. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки повідомив заявою, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Представник третьої особи - Турійської селищної ради Волинської області, як орган опіки та піклування - Петровець Лілія Олексіївна, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.04.2018 року виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування при Ковельській райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини від 24.11.2017 року № 1732/24/2-17 місцем проживання малолітнього [PERSON] , визначити [ADDRESS] з батьком [PERSON] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області № 159/4826/17 від 02.03.2018 року позивача звільнено по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , що присуджені за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2010 року. В рішенні зазначено, що з грудня 2017 року дитина сторін фактично проживає з батьком, що відповідачем не оспорюється. Дитина перейшла проживати від матері до батька та утримується не матір`ю, а батьком. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 08.11.2023 року виконком Турійської селищної ради Волинської області затвердив висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Висновок мотивований наступним, що [PERSON] під час проживання на території Дубівської сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони, постійних та сталих заробітків не мала, зловживала алкогольними напоями та вела аморальний спосіб життя. Відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.10.2020 року № 159/3338/20 позбавлено батьківських прав відносно інших своїх дітей. Життям сина не цікавиться. Не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Відповідно до ст. 150, 164, 166 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. П. 15. Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, і ця міра є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитину, що негативно впливає на її фізичний розвиток та складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культури та інших духовних цінностей не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо неповнолітнього сина. Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи не виявила бажання з`явитись до зали судового засідання, що також свідчить про небажання відстоювати свої батьківські права. З урахуванням найкращих інтересів дитини, оскільки беззаперечно є факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до сина, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Щодо стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання. Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що дитина проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved