Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач «ЖБК «Мотозаводець-10» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг-плати за утримання будинку та прибудинкової території. В обґрунтування позову зазначено про те, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Член кооперативу зобов`язаний виконувати вимоги Статуту кооперативу, рішення Загальних Зборів членів кооперативу і Правління кооперативу (п. 6.2.1. Статуту). Виконувати вимоги Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Житлового кодексу України, Цивільного кодексу України та інших вимог законодавства України (п. 6.2.2. Статуту). Своєчасно здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, вносити платежі на розрахунковий рахунок кооперативу (п. 6.2.3). Власник квартири та/або нежитлового приміщення в будинку кооперативу, який не виявив бажання бути членом кооперативу, не звільняється від виконання обов`язків, які встановлюються цим Статутом для членів кооперативу (п. 6.3 Статуту). Згідно рішення Загальних Зборів членів ЖБК «Мотозаводець-10» від 12.09.2022 р. (протокол № 2/22) затверджено тариф на утримання будинку, споруд та прибудинкової території у розмірі 6,9543 грн./м2, який змінив раніше діючий тариф 5,5 грн./м2 та раніше діючий - 3,05 грн./м2, затверджені відповідно до постанови КМУ від 01.06.2011р. № 869. Виконуючи свої статутні функції, позивачем надавалися відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які не були сплачені останньою. Згідно довідки ЖБК «Мотозаводець-10» заборгованістьвідповідача по спожитим послугам за період з 01.01.2016 р. по 01.04.2023 р. складає 11 959,59 грн. Відповідачу вручалась вимога про сплату боргу, яка задоволена не була. Таким чином, позивач змушений був звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 01.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали цивільної справи, враховуючи, що від відповідача на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», ухвалою суду від 18.08.2023 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 274 ЦПК України дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подано заяву про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлялась судом належним чином, відзив на позовну заяву не подала, не повідомила причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , на підставі договору дарування частки квартири, посвідченого Красієм В.Я., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.11.2004 року за р. №1828, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 13.12.2004 року. Судом встановлено, що позивач відповідно до власного статуту здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідач як власник квартири та споживач житлово-комунальних послуг, зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отриманні комунальні послуги. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 рокузі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України власники квартири зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити оплату за комунальні послуги. Позивачем надано письмові докази про понесення щомісячних грошових витрат на утримання будинку по [ADDRESS] , які не спростовані відповідачем по справі. Зокрема, відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо сплати нею у повному обсязі грошових коштів на утримання будинку, в якому знаходиться її квартира, що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01 січня 2016 року по 01 квітня 2023 роки. У зв`язку з неналежною сплатою відповідачем грошових коштів на утримання квартири [ADDRESS] у неї перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 11 959,59 грн. Положення ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Суд вважає за необхідне на підставі ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved