Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега гарант» (далі АТ «СК «Мега гарант»), в якій просить стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування в розмірі 127 600 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 28.06.2022 року на перехресті вулиці Каштанової та проспекту Гагаріна сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), учасниками вказаної події були водій [PERSON] , який керував транспортним засобом КАМАЗ д.р.н. [NUMBER] , та водій [PERSON] , яка керувала автомобілем Mazda д.р.н. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , з вини якого сталася вищевказана ДТП, була застрахована в АТ СК «Мега гарант», відповідно до полісу цивільної відповідальності № 207966778. Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.09.2022 року по справі № 553/2290/22 водія [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Так, 29.06.2022 року позивач звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, пізніше її пошкоджений автомобіль було оглянуто представником страховика. Однак, страховиком не було надано розрахунку страхового відшкодування у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування транспортних засобів». 29.09.2020 року сплинув строк на виплату їй страхового відшкодування, яке до теперішнього часу вона не отримувала. Крім того, вказала, що відповідно до рахунку-фактури з СТО ФОП [PERSON] № 47 від 10.10.2022 року вартість відновлювального ремонту належного їй автомобіля Mazda д.р.н. [NUMBER] становить 127\~600 грн. Враховуючи вищевикладене,\~позивач [PERSON] була\~вимушена звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 07.04.2023 року по вищевказаній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засіданні позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала. Представник відповідача АТ «СК «Мега гарант» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом чи договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 28.06.2022 року о 12 год. 20 хв. по пр-т. Гагаріна в м. Харкові на перехресті з вул. Каштанова, [PERSON] керуючи транспортним засобом марки КАМАЗ 55111 д.н.з. [NUMBER] , в порушення вимог п. 13.1 ПДР України, не обрав безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки Mazda д.н.з. [NUMBER] . У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу КАМАЗ 55111 д.н.з. [NUMBER] була застрахована в АТ «СК «Мега гарант» за полісом № 207966778. Постановою Ленінського районного суду м. Полтави у справі № 553/2290/22 від 26.09.2022 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., яка відповідно до відмітки суду набрала законної сили 07.10.2022 року. Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК\~України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до рахунку-фактури № 47 від 10.10.2022 року ФОП [PERSON] , вартість робіт та запасних частин на транспортний засіб Mazda д.р.н. [NUMBER] , становить 127 600 грн. Відповідно до частини першої статті 1166\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). У статті 1\~Закону України\~«Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 10\~Закону України\~«Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до статті 980\~ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до частини третьої статті 988\~ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до пункту 22.1 статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29\~Закону №\~1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої, другої статті 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194\~ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, у разі звернення потерпілого до страховика винної особи у ДТП, страховик має виплатити потерпілому страхові відшкодування у розмірі ліміту страхових виплат, передбачених договором, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей. Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано до суду копії повідомлення про ДТП від 29.06.2022 року та заяви про страхове відшкодування, які адресовані АТ «СК «Мега гарант», також зі зімсту позовної заяви вбачається, що вказані документи та додатки до них були надіслані на електронну пошту відповідача. Однак, доказів надсилання вищевказаних документів на електрону адресу відповідача позивачем до суду не надано. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В обґрунтування стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 127600 грн витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля позивачем було надано суду рахунок-фактуру № 47 від 10.10.2022 року ФОП [PERSON] , відповідно до якої вартість робіт та запасних частин на транспортний засіб Mazda д.р.н. [NUMBER] , становить 127 600 грн. За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів встановлено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (з відповідним змінами). До позову не надано звіту про оцінку майна або висновку експерта на підтвердження розміру матеріального збитку. Позивачем додано лише рахунок-фактуру № 47 від 10.10.2022 року ФОП [PERSON] , що не відповідає вказаним вимогам закону та підзаконних нормативно-правових актів, що ставить під сумнів належність поданих позивачем доказів. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає. Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено з матеріалів справи, що позивачем інших доказів, на підтвердження завданої транспортному засобу Mazda д.р.н. [NUMBER] , шкоди в наслідок ДТП, яка відбулась 28.06.2022 року до суду не надано. Клопотань від сторін про призначення експертизи для встановлення розміру заподіяної шкоди в результаті ДТП до суду не надходило. На підставі викладеного та зважаючи на те, що станом на час розгляду справи, позивачем будь-яких належних доказів, на підтвердження розміру завданої транспортному засобу Mazda д.р.н. [NUMBER] , шкоди в наслідок ДТП, яка відбулась 28.06.2022 року, до суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed