Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

14.03.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що заочним рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 11.06.2012 з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей : сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі 1200 грн., щомісячно, починаючи з 18.05.2012 і до досягнення дітьми повноліття. Витрати на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту дітей постійно з роками збільшуються. Крім того на даний час розмір аліментів, який сплачує відповідач, менший від мінімальної суми встановленого прожитковим мінімуму для дітей відповідного віку, що явно суперечить інтересам дітей. Батько дітей в додаткових витратах на їх утримання участі не приймає. Вона щомісячно самостійно несе витрати на утримання дітей в значно більшому розмірі ніж сплачує відповідач аліменти. Розмір отриманих аліментів не перекриває усіх витрат пов`язаних з утриманням дітей. Тому позивачка просила суд змінити спосіб стягнення аліментів із стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 1200, 00 грн., на частину від всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. 29.05.2023 Заочним рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів задоволено. 12.12.2023 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, ухваленого 29.05.2023 Зачепилівським районним судом Харківської області у цивільній справі № 952/172/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. 22.12.2023 ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області заяву відповідача [PERSON] про перегляд та скасування заочного рішення суду від 29.05.2023 у цивільній справі № 952/172/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів задоволено. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 16.01.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів відповідача по справі [PERSON] в якому він просив суд позовні вимоги задовольнити частково та змінити спосіб стягнення аліментів які стягуються з нього на підставі заочного рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 11.06.2012 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей : сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми в розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи з 18.05.2012 року і до досягнення дітьми повноліття на стягнення в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття, та розгляд справи проводити без його участі. 07.02.2024 до суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без її участі, в якій остання згодна змінити спосіб стягнення аліментів які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей щомісячно до досягнення їх повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Згідно вимог ч.2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяви сторін про розгляд справи без їхньої участі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,які проживають разом з позивачкою. Заочним рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 11.06.2012 з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей : сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі 1200 грн., щомісячно, починаючи з 18.05.2012 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суд уУкраїни від 15травня 2006 року № 3« Про застосування судами окремих норм Сімейног окодексу України при розгляді справи щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст .181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 183,184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодексУкраїни передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.181,192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить частину заробітку та не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. В силу ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на положення ч.6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 1211,20 грн., оскільки позивачка при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial