Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON]., який діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, вказуючи, що [INFO] у м.Тамбов, Російська Федерація, помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , який був на час смерті громадянином Росії. 15.04.2014 позивач подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріуса [PERSON] в м.Тамбов, Російська Федерація. Інших спадкоємців, крім позивача, які прийняли спадщину немає, заповітів батько не складав. В м.Вільногірську Кам`янського району Дніпропетровської області знаходиться нерухоме майно, яке належало батькові на час його смерті на праві спільної часткової та спільної сумісної власності. Таким чином є 1/3 частка нежилого приміщення (вбудоване приміщення офісу і виставочного залу) по [ADDRESS] , та частка квартири [ADDRESS] , яка була придбана відповідно до договору купівлі-продажу квартири на ім`я матері позивача [PERSON] під час її знаходження у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Щодо частки квартири [ADDRESS] , то слід врахувати що батьки позивача уклали шлюб 09.02.1985. Під час шлюбу на ім`я матері позивача, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 07.08.2000, була придбана квартира [ADDRESS] . Згідно ст.22 КпШС України, який діяв в 2000 році, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Шлюб між батьками розірвано на підставі заочного рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.05.2011. Таким чином, оскільки відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, спадкодавцю належало право на частку вказаної вище квартири. Зазначене кореспондується зі змістом п.4.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, відповідно до якого у разі якщо спадкове майно було спільною сумісною власністю подружжя, той з подружжя який його пережив має право на частку у зазначеному майні, яке належало спадкодавцю. Приймаючи до уваги, що в квітні 2014 року між Російською Федерацією та Україною ще діяла Конвенція про правову допомогу, позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька, оскільки своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса за місцем відкриття спадщини у Російській Федерації. У свою чергу, для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на частки нерухомого майна після смерті батька, позивачу необхідно було звернутись до нотаріусів України, та позивач подав заяву про видачу таких свідоцтв до Другої Кам`янської державної контори Дніпропетровської області, однак постановою нотаріуса Астахової О.С. від 04.11.2023 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у спадковій справі № 842/2021 у вигляді видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька, оскільки нотаріусом 08.01.2022 відповідно до вимог ст.5 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписану 22.01.1993 у м.Мінськ, було направлено запит до державної нотаріальної контори м.Тамбов Російська Федерація щодо наявності заповіту та надання копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] , але відповідь на вказаний запит до нотаріальної контори не надійшла. Таким чином, у цей час позивач може набути право власності на спірне спадкове майно тільки у судовому порядку, оскільки у нотаріальному порядку отримати свідоцтво не можливо, у зв`язку з бойовими діями між Україною та РФ, і відповідно відсутністю правовідносин між державами в тому числі з правових питань. Просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його батька [PERSON] , [INFO] , на нерухоме майно - 1/3 частку нежилого приміщення (вбудоване приміщення офісу і виставочного залу) по [ADDRESS] , та 1/2 частку квартири [ADDRESS] , судові витрати залишити за позивачем. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.12.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про місце, дату і час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.53). Представник відповідача - Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Сукач Л.О. надала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача (а.с.54). Третя особа - [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а.с.56). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт родинних відносин позивача [PERSON] , його померлого батька [PERSON] та матері - третьої особи [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС адміністрації Ленінського району м.Тамбов, відповідно до якого [PERSON] народився [INFO] , та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про смерть, батько позивача - [PERSON] помер [INFO] , про що управлінням ЗАГС адміністрації м.Тамбова Тамбовської області Російської Федерації складено актовий запис № 262 від 22.01.2014 (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, 09.02.1985 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.05.2011, яке набрало законної сили 28.06.2011, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). Факт належності на праві власності спадкодавцю [PERSON] 1/3 частки нежилого приміщення (вбудованого приміщення офісу і виставочного залу) в буд. [ADDRESS] підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.11). Відповідно до копії договору дарування від 29.12.2021, [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частку нежилого приміщення (вбудоване приміщення офісу і виставочного залу) в буд. [ADDRESS] (а.с.13-14). Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 07.08.2000, [PERSON] купила п`ятикімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до копії розписки про отримання документів від 15.04.2014, нотаріус м.Тамбова [PERSON] отримала від [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , оригінали документів, зокрема, заяву про прийняття спадщини (а.с.8). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2023, державним нотаріусом другої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Астаховою О.С. позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] в зв`язку з тим, що заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, згідно ст.1269 ЦК України та довідку про склад сім`ї померлого на час відкриття спадщини [PERSON] не подав, що не дає можливості перевірити факт прийняття спадщини згідно ст.1268 ЦК України. Спадкове майно складається з 1/3 частки нежилого приміщення (вбудоване приміщення офісу і виставочного залу) в буд. [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст.5 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписану 22.01.1993 у м.Мінськ, 08.01.2022 за вих. № 29/01-16 другою Кам`янською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області направлено запит до державної нотаріальної контори м.Тамбов, Російська Федерація, щодо наявності заповіту та надання копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] . В зв`язку з військовою агресією РФ проти України відповідь на теперішній час на вказаний запит не надійшла (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст.41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно положень ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.ч.1,4 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Спадкування в Україні регулюється ЦК України, однак за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право». Іноземний елемент у правовідносинах спадкування може знайти свій вираз в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо). Відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Крім норм Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування з іноземним елементом може регулюватись нормами міжнародних договорів. Таким міжнародним договором є Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписана від імені України у м.Мінську 22 січня 1993 року і ратифікована Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (далі - Конвенція), що була чинна на час виникнення спірних відносин, однак 01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який 22 грудня 2022 року опубліковано у газеті «Голос України», 23 грудня 2022 року даний Закон набрав чинності та його нормами передбачено зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м.Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м.Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР, у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь (стаття 1), а також вихід з вказаної Конвенції. За повідомленням Міністерства закордонних справ України, дію Мінської конвенції у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь зупинено з 27.12.2022. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до вимог ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Однак, у разі існування перешкод для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, спадкоємці можуть звернутись до суду з позовом про визнання права на спадкове майно, що є винятковим способом захисту порушеного, оспореного або не визнаного права. У відповідності до ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.22 КпШС України (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин), майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Як вбачається з ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІУ (далі-Закон), державною реєстрацією є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п.п.5,6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, судом встановлено, що [INFO] в м.Тамбов, Тамбовської області, РФ, помер батько позивача [PERSON] , який був власником 1/3 частини нежилого приміщення (вбудованого приміщення офісу і виставочного залу) в буд. [ADDRESS] . Окрім того, спадкодавцю [PERSON] належало право на частку квартири [ADDRESS] , яка була придбана 07.08.2000 матір`ю позивача - третьою особою [PERSON] під час перебування в шлюбі з [PERSON] , оскільки дана квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а частки у вказаному майні третьої особи [PERSON] та померлого [PERSON] є рівними. Позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] першої черги по закону, подав заяву про прийняття спадщини до нотаріуса за місцем відкриття спадщини у м.Тамбов, Російська Федерація, однак державним нотаріусом другої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Астаховою О.С. позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено оскільки, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та зупинення дії Мінської конвенції у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь з 27.12.2022, відповідь на запит Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 08.01.2022 до нотаріуса м.Тамбов, РФ, щодо надання копії спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] не надійшла. Вказані обставини перешкоджають позивачу [PERSON] отримати спадщину після померлого батька у нотаріальному порядку, тому позов підлягає задоволенню, а за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на нерухоме майно - 1/3 частку нежилого приміщення (вбудоване приміщення офісу і виставочного залу) по [ADDRESS] та 1/2 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] , [INFO] . Судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в розмірі 3500,00 грн слід віднести на рахунок позивача згідно його заяви. На підставі ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved