Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що вказаний житловий будинок на праві спільної сумісної власності належить їй та її покійному чоловіку [PERSON] , єдиною спадкоємицею після смерті якого вона є, однак, оформити свідоцтва про право на спадщину вона не може, оскільки за життя чоловіка не було визначено частку нерухомого майна. Сторони про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, але в судове засідання не з`явились та просять справу розглядати без їх участі; представник відповідача щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до частин 3 та 4 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 30 грудня 2011 року (а.с. 9) вбачається, що одноквартирний будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , 1944 року народження, та [PERSON] , 1943 року народження (позивачу по справі). Позивач є його дружиною [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04 серпня 1984 року (а.с.7) та про смерть серії [NUMBER] від 23 квітня 2021 року (а.с.6).\~ Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (частина 2 статті 1220 ЦК України). Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач у встановлений законом термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину зазначеного вище домоволодіння з надвірними будівлями їй було відмовлено у зв`язку з тим, що не було визначено частку нерухомого майна [PERSON] , що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №11/02-31 від 12 січня 2024 року (а.с.12). Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, що\~ підтверджується листом Народицької державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) №31/01-16 від 22 січня 2024 року (а.с.19) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №75510221 від 22 січня 2024 року (а.с. 20). Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, позов підлягає задоволенню. Позивач сплатила судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок, а тому, з урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнєю судовий збір.

Outcome: approved