Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Голосіївського районного суду міста Києва з заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітніх дітей. В обґрунтування заяви зазначили, що 16.12.2000 вони зареєстрували шлюб. В шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . З часом між ними було втрачено почуття любові, вже протягом тривалого часу вони не розуміють один одного, мають різне бачення ролі чоловіка і дружини в сім`ї, адже зрозуміли, що є зовсім різними людьми, а тому за їх глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Фактично між ними шлюбні відносини припинені та існують лише формально, вони припинили ведення спільного господарства та проживають окремо. Діти проживають разом з матір`ю, питання щодо обов`язків по утриманню дітей та майнові питання вони врегулювали в позасудовому порядку. Просили розірвати шлюб між ними. Заявники в судове засідання не з`явились. До початку розгляду справи надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. 07.09.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі і призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.12.2000, актовий запис 1533, прізвище дружини - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 16.12.2000. В шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 10.11.2006 та від 29.12.2009. 08.08.2023 [PERSON] та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір, в якому врегулювали питання своєї участі у вихованні дітей, їх утриманні, визначенні місця їх проживання тощо. 08.08.2023 [PERSON] та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір, в якому врегулювали питання поділу майна подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст.293 ЦПК України передбачена можливість вирішення судом у порядку окремого провадження питання про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ч.2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя, яке має дітей, на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (ч.1-3 ст. 109 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться. Заявниками врегульовані питання про те, з ким з них будуть проживати неповнолітні дочка та син, яку участь у забезпеченні умов їх життя братиме батько, який проживає окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відтак, заявниками дотримані всі передбачені законом вимоги для розгляду їх спільної заяви про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх неповнолітніх дітей. Враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведеться, примирення між сторонами не можливе, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення заяви про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України судові витрати заявникам не відшкодовуються.

Outcome: approved