Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

10.11.2023 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] , яка подана в особі представника - адвоката Ящук Т.О. про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року відкрито провадження по справі. Заява обґрунтована тим, що 18 серпня 1962 року Бюро РАГС Шаумянського району м. Баку був зареєстрований шлюб між [PERSON] та заявником - [PERSON] (« [PERSON] » - російською мовою). Прізвище після реєстрації шлюбу - « [PERSON] » - російською мовою та « [PERSON] » українською мовою. Однак, з невідомих причин, які на сьогоднішній день встановити не можливо, при оформленні Свідоцтва про шлюб було допущено помилку в написанні імені, а саме було вказано ім`я « [PERSON] », замість імені « [PERSON] » (російською мовою) чи « [PERSON] » (українською мовою). Після смерті свого чоловіка - [PERSON] , заявниця зіштовхнулася з перешкодою при оформленні документів, яка стосувалася різного написання імені в різних правовстановлюючих документах, а саме - не однакового написання імені в Свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] та інших правовстановлюючих документах, що видані на ім`я заявника. Зокрема, станом на поточну дату, заявник не може оформити виплату грошової допомоги членам сім`ї померлого пенсіонера, що виплачується відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також маю підозру, що можуть виникнути проблеми в майбутньому при оформленні інших документів, в тому числі спадкових. З огляду на те, що Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] було видане не в Україні, а у місті Баку - в той час це Азербайджанська радянська соціалістична республіка, а також враховуючи рік видачі цього Свідоцтва, а саме - 1962, здійснити виправлення в Свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] в написанні імені не можливо. А відтак відсутня об`єктивна можливість приведення оспорюваного документа у відповідність, крім через суд. Сторони в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявні клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Суд вважає за можливим проводити розгляд справи на підставі наявних в ній доказів без участі сторін. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження заявника № [NUMBER] , яке було видано в м. Хабаровськ, Кіровським районним РАГС, вказано її ім`я - « [PERSON] » (російською мовою), [INFO] . [INFO] заявник [PERSON] (російською мовою [PERSON] ), дошлюбне прізвище « [PERSON] », уклала шлюб з [PERSON] , про що Бюро ЗАГС Шаумянського району м. Баку зроблено відповідний актовий запис №581, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Під час перебування у шлюбі у подружжя « [PERSON] » народилася донька - [PERSON] . В свідоцтві про її народження серія [NUMBER] вказано ім`я заявника « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Відповідно до копії паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданого 12 жовтня 2000 року, який виданий на ім`я « [PERSON] ». В паспорті вказана та ж сама дата народження, що і в свідоцтві про народження заявника - [INFO] . Як зазначає заявник, що у всіх інших документах, що були видані в Україні, не містили плутанини в написанні її імені і всі були видані на ім`я « [PERSON] ». Після смерті чоловіка - [PERSON] , заявник зіштовхнулася з перешкодою при оформленні документів, яка стосувалася різного написання імені заявника в різних правовстановлюючих документах, а саме - не однакового написання імені заявника в Свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] та інших правовстановлюючих документах, що видані на її ім`я. З огляду на те, що Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] було видане не в Україні, а у місті Баку - в той час це Азербайджанська радянська соціалістична республіка, а також враховуючи рік видачі цього Свідоцтва, а саме - 1962, здійснити виправлення в Свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] в написанні імені заявника не можливо. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснено у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 35 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй свідоцтва про шлюб. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на заявника.

Outcome: approved