Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що позивач з 2006 року працювала разом із відповідачем та була з ним у приязних, та близьких відносинах. Вони разом проводили час та відпочивали. В подальшому, [INFO] у них народилася донька , [PERSON] . Відповідач приїжджав до позивачки в пологове відділення, в якому вона перебувала на підтримці, спілкувався з лікарями та вирішував питання пов`язані з пологами. Зважаючи на те, що позивач не перебувала в шлюбі з відповідачем, під час реєстрації народження доньки відомості про батька в актовий запис було внесено з її слів, відповідно до вимог ч.1 ст.135СК України. Батьком дитини вказано [PERSON] , тобто, прізвище батька дитини зазаначено як у позивача на момент народження доньки, а ім`я та по батькові як у відповідача, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію народження доньки. Після народження доньки, позивач проживала у батьків, а відповідач періодично приїжджав і провідував доньку, гуляв з нею, а також допомагав всім необхідним до досягнення дитиною трьохрічного віку.Після досягнення донькою трирічного віку позивач продовжила працювати разом з відповідачем. Однак, в подальшому, відповідач усунувся від виховання та матеріального забезпечення доньки. Коли донька пішла в перший клас, позивач зателефонувала відповідачу з проханням матеріально допомогти дитині, але відповідач відмовився та по даний час жодної матеріальної підтримки від нього не було, не зважаючи на це, що позивачці одній важко матеріально утримувати доньку. Зважаючи на те, що доньці виповнилось тринадцять років, і вона потребує значного матеріального забезпечення від свого батька, а відповідач не бажає добровільно визнати своє батьківство та допомагати доньці матеріально, виникла необхідність у зверненні до суду з позовом, а в подальшому, у зверненні з позовом про стягнення аліментів. Просить позовні вимоги задовольнити. Зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , яка народилася у місті Львові (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3202 від 30 червня 2010 року), вказавши в графі батько: [PERSON] , [INFO] , громадянин України , прізвище дитині залишити « [PERSON] », та видати нове свідоцтво про народження. Позивачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, від представника позивачки на адресу суду надійшла заява в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримує, просить позовні вимоги задовольнити розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача. Відповідач в підготовчому судовому засіданні 21.10.23року заявлені позовні вимоги визнав, від проведення судової медико-генитичної експертизи відмовився. В подальшому в судове засідання не з`явився скерував на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечив. Представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в підготовче судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував клопотання про розгляд справи у його відсутності. При прийнятті рішення покладається на розгляд суду. Згідно з вимогами ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що з 2006 року сторони перебували у близьких стосунках та разом проживали. [INFO] у них народилася донька [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданного міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3202. ЇЇ батьками значаться: батько: [PERSON] , мати: [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 грудня 2014року, виданного Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) [PERSON] та [PERSON] 26 грудня 2014року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05 червня 2021року, виданного Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) [PERSON] та [PERSON] 05 червня 2021року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] . З Витягу №00036743609 із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 06 вересня 2022року, виданого Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)слідує, що в актовому записі №3202, складеному 30 червня 2010року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про народження [PERSON] , [INFO] відомості про батька дитини зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, зі слів матері. Згідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частини 1 статті 80 ЦПК). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Відповідно до ст.133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Підпунктом 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011р. за N55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Пунктом 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання передбачено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно з ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.Згідно з ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved