Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 05.01.20204 року ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит у розмірі 21006,09 В обґрунтування позову вказала що згідно укладеного 19.09.2022 року кредитного договору №101084, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» право вимоги якої, відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», відповідачу надано грошові кошти у розмірі 13334,00 грн. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення не пізніше 23.01.2023, (проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 240% річних), натомість не виконав зобов`язання згідно договору, не здійснив жодного платежу, передбаченого умовами договору. У зв"язку з припиненням здійснення платежів на виконання кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 10.01.2024 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення сторін та призначено судове засідання на 11.30 годину 12.02.2024. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи, до суду не з`явився, подав заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, просив справу розглядати без його участі. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 19.09.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем [PERSON] підписано договір про споживчий кредит №101084 на умовах якого, кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 13334,00 грн., який надано у наступному порядку: у розмірі 10000,50 грн. на № рахунку/картки № [NUMBER] у національній валюті, що відкритий в АТ КБ «Приватбанк» та 3333,50 грн. шляхом погашення заборгованості за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини (. Згідно графіку платежів за кредитним договором №101084 від 19.09.2022 загальна вартість кредиту становить 21006,09 грн. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами за кінцевим терміном погашення не пізніше 23.01.2023, проте не виконав свої зобов`язання, не здійснив жодного платежу, передбаченого умовами договору. 28.06.2023 ТОВ Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу №28/06/2023-01, згідно якого, ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набула статусу кредитора та отримала право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ Фінансова компанія «Кредітплюс» включно і до громадянина [PERSON] , порядковий номер згідно реєстру боржників 291. Згідно витягу з реєстру боржників загальна сума заборгованості [PERSON] складає 21006,09 грн. (а.с.18) Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості та виписці по особовому рахунку у відповідача [PERSON] станом на 04.01.2024 існує заборгованість у розмірі 21006,09 грн.: заборгованість за основним зобов`язанням 13334,00 грн.; заборгованість за відсотками 6871,09 грн; заборгованість за комісією 801 грн., заборгованість за пенею та штрафами 0 грн., штрафні санкції згідно ч.2 ст.625 ЦК України (3% річних) 0 грн., інфляційне збільшення 0 грн. Позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору, зокрема на поштову адресу боржника було відправлено листи-повідомлення про зміну кредитора від 11.09.2023 (а.с. 17), а також 13.09.2023 досудова вимога про погашення кредитної заборгованості за договором №101084 від 19.09.2022 (а.с.53). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ч.1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Згідно з ч.1\~ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, а змістом\~ст.634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У\~ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідача на користь позивача підлягають і судові витрати, попередньо понесені позивачем. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд приходить до висновку, що 19.09.2022 виникли договірні відносини між сторонами внаслідок підписання договору та отримання відповідачем кредиту у ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», яка згідно договору факторингу №28/06/2023-1 від 28.06.2023 передала право вимоги за договором про споживчий кредит №101084 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф». Відповідачем не спростовано позиції позивача, не надано суду докази погашення кредитної заборгованості. Окрім того, [PERSON] позов визнав у повному обсязі. Отже, фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку кредитору не повернуті. Тож [PERSON] не виконав обов`язок з повернення кредитних коштів і кредитор вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку, шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Тому, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, із відповідачки слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у загальному розмірі 2 422, 40 гривень. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України, встановлено що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з ч.4-5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. За змістом п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У разі недотримання вимог ч.4 ст.141 ЦПК України, суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. Такі докази, відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, згідно з статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимога статей 77-80 ЦПК України. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір №20240102-3 про надання правничої допомоги від 02.01.2024, перелік та вартість послуг за договором, ордер , розрахунок суми судових витрат (а.с. 9, 46,47) відповідно до яких загальна сума витрат позивача на правничу допомогу становить 7000,00 гривень. Положеннями ч.6 ст.137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не звертався до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат відповідачки на правничу допомогу. Враховуючи вище викладені положення закону та надані представником позивача адвокатом Бачинським О.М. докази на підтвердження надання послуг з професійної правничої допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі підлягають задоволенню у заявленій сумі, а саме 7000,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved