Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 06.01.2021 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між позивачем та відповідачкою погіршилися через відсутність взаєморозуміння та втрати почуття кохання. На даний час позивач створив нову сім`ю де чекає на дитину. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою 06.01.2021 року. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, примирення не бажає. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, визнала позовні вимоги у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06.01.2021 року, який зареєстровано Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №10. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - Дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.08.2021 року. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача),суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов в частині, визнаній відповідачем, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім`я носить формальний характер. Враховуючи зазначені норми права та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Оскільки позивач не наполягає на стягненні судового збору з відповідачки, суд залишає судові витрати позивача по фактично понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: approved