Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Керівник Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агродім-Іва", про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації. У вказаній позовній заяві позивач просить суд припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 0521482800:05:009:0036, площею 3,9433 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Козятинської міської об`єднаної територіальної громади Хмільницького району (раніше Іванківської сільської ради Козятинського району) Вінницької області шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Також просить стягнути з відповідача на користь Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області сплачений судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є громадянином російської федерації та на підставі рішення суду від 17 жовтня 2016 року у справі №133/1996/16-ц набула право власності на земельну ділянку площею 3,9433\~га з кадастровим номером 0521482800:05:009:0036 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Козятинської міської об`єднаної територіальної громади Хмільницького району (раніше Іванківської сільської ради Козятинського району) Вінницької області, яка належала її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 13 червня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] зареєструвала право власності на зазначену земельну ділянку з кадастровим номером 0521482800:05:009:0036, площею 3,9433 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1277609805214. Вказану земельну ділянку з кадастровим номером 0521482800:05:009:0036 [PERSON] на підставі договору оренди землі від 14 серпня 2017 року б/н передала в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Агродім-Іва". Строк дії договору оренди 7 років, тобто до 23 жовтня 2023 року з правом пролонгації. [PERSON] , будучи іноземним громадянином, протягом року не виконала покладений на неї у зв`язку з цим обов`язок та не відчужила вищезазначену земельну ділянку сільськогосподарського призначення, а тому підлягає конфіскації на користь держави України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судових засідань у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, в жодне судове засідання по даній цивільній справі не з`явилася. Будь-яких заяв та клопотань, а також відзиву на позовну заяву, від відповідача на адресу суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи громадянином російської федерації, на підставі рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року у справі №133/1996/16-ц набула право власності на земельну ділянку площею 3,9433\~га з кадастровим номером 0521482800:05:009:0036 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Козятинської міської об`єднаної територіальної громади Хмільницького району (раніше Іванківської сільської ради Козятинського району) Вінницької області, яка належала її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та щодо суб`єкта №№ 349038537 та 349051599 від 04 жовтня 2023 року, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0500988882022 від 31 жовтня 2022 року, рішенням суду від 17 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 04 листопада 2016 року. Земельна ділянка перебуває в оренді в Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Агродім-Іва" на підставі договору б/н від 14 серпня 2017 року. Строк дії договору оренди 7 років, тобто до 23 жовтня 2023 року з правом пролонгації. 04 жовтня 2023 року керівник Хмільницької окружної прокуратури звернувся до начальника Управління ДМС у Вінницькій області із запитом № 56-4561 вих-23 щодо надання інформації про документування посвідками на тимчасове або постійне проживання на території України, паспортом громадянина України та/або паспортом громадянина України для виїзду за кордон відповідача [PERSON] громадянства України, на що 06 жовтня 2023 року отримав відповідь за № 11653-23 про те, що за обліками УДМС у Вінницькій області [PERSON] отримала дозвіл на імміграцію в Україну відповідно до п.3 ч.3 ст.4 ЗУ "Про імміграцію" та документована посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] від 06 листопада 2014 року. Станом на 05 жовтня 2023 року рішення про скасування вищезазначеної посвідки УДМС у Вінницькій області не приймалось. 31 травня 2023 року керівник Хмільницької\~окружної прокуратуринаправив Головному управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області листа за № 56-2568вих-23, в якому повідомив про виявлене порушення ст. 81 Земельного кодексу України із вимогою відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України вжити заходи щодо його усунення, у тому числі в судовому порядку, проте уповноваженим державним органом заходів щодо конфіскації земельної ділянки в дохід держави не вжито, листом №0-2-0.6-2893/2-23 від 16 червня 2023 року прокуратуру повідомлено про неможливість звернення до суду із відповідним позовом у зв`язку з неможливістю сплати судового збору. Інтереси держави в суді представляє прокурор на підставі положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", де передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України, земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Відповідно до ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Частиною ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме: у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Таким чином, нормами Земельного кодексу України чітко визначені права іноземців щодо спадкування земельних ділянок сільськогосподарського призначення та обов`язок припинити право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом її відчуження протягом року. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України, визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно пункту "е" ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Таким чином, особа може бути позбавлена її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на земельну ділянку відповідач [PERSON] набула 13 червня 2017 року після державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Однак, у подальшому та по даний час остання дану земельну ділянку не відчужила, чим безпідставно порушила річний строк, встановлений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України, а тому наявні всі підстави для конфіскації цієї ділянки у власність держави, з огляду на що суд позовні вимоги задовольняє повністю. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір в розмірі 2 684 гривні 00 копійок, сплачений позивачем, слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved