Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2024 року засобами поштового зв`язку звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 квітня 1989 року Палацем урочистих подій м. Донецька між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис за № 402. Від цього шлюбу подружжя має вже повнолітніх дітей. Позивач зазначив, що подружнє життя з відповідачем не склалося. З 2006 року дружина проживає та працює в Італії, до 2021 року інколи приїздила додому. Протягом останніх років будь-які відносини припинилися повністю. Між сторонами повністю втрачені почуття взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги, які мають бути у сім`ї. Шлюб існує формально. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам кожного з подружжя. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Згідно з розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» територіальна підсудність цивільних справ Петровського районного суду міста Донецька визначена Краснолиманському міському суду Донецької області. Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.03.2022 року № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей» територіальна підсудність справ Краснолиманського міського суду Донецької області визначена Індустріальному районному суду м.Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2024 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 25 січня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Перемот О.Г., у судове засідання не з`явились, натомість через систему «Електронний суд» представник позивача подала клопотання, відповідно до якого просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням, та додатково була повідомлена, шляхом здійснення оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Причину неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надавала. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.\~280-282\~ЦПК\~України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 01 квітня 1989 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який зареєстровано Палацем урочистих подій м. Донецька, про що в Книзі реєстрації актів про укладання шлюбу, про що зроблено запис за № 402 (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського РІКа м. Донецька, Серія [NUMBER] від 10.05.1994 року, [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] », про що в книзі реєстрації актів про зміну прізвища, імені, по батькові зроблено запис за № 8 (а.с. 8). Також встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та мають повнолітніх дітей, між ними примирення неможливе. Між позивачем та відповідачем відсутній спір про поділ майна. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved