Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

у листопаді\~2022\~року [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до відповідача про поділ особового рахунку на оплату комунальних послуг. Ухвалою суду від 11.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача Комунального підприємства «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.03.2000 року в рівних частинах належить квартира [ADDRESS] . Згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.08.2023 позов [PERSON] до [PERSON] , КП «ЖЕК-10» ЧМР про встановлення порядку користування квартири та зобов`язання поділити особові рахунки задоволено частково. Встановлено наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] : - виділено в користування [PERSON] кімнату площею 17,2 кв.м разом з балконом 0,7 кв.м.; -виділено в користування [PERSON] кімнату 13,9 кв.м.; -залишено в загальному користуванні сторін кухню площею 5.6 кв.м, ванну кімнату площею 2,1 кв.м, вбиральню площею 1,1 кв.м коридор площею 4,2 кв.м. В задоволенні решти вимог відмовлено. Листом від 07.11.2022 № 01-12-570 відповідач відмовив позивачу, зазначивши, що встановлений порядок користування квартирою не дає можливості розділити особовий рахунок для здійснення оплати, оскільки площа займаних кімнат не відповідає частці права власності кожного у спільному майні. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні права власності власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У відповідності зі ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету міністрів України № 572 від 08.10.1992 р., передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до п.п. 41, 42 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв`язуються судом. Вирішити питання про поділ особових рахунків, як це передбачено положеннями вищевказаних нормативно-правових актів, суд може лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна із осіб й претендує на оформлення особового рахунку на своє ім`я та визначення площі приміщень, що перебувають у спільному користуванні. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на те, що у судовому порядку вирішено питання виділення в індивідуальне користування позивачу та відповідачу конкретної житлової площі, яка б підлягала оплаті за самостійним особовим рахунком та визначено площу приміщень, що залишаються у спільному користуванні, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині розподілу особового рахунку відповідно до встановленого порядку користування квартирою. Приписами п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Абзацом 3 пункту 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 роз`яснено: якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Беручи до уваги той факт, що позивачка є інвалідом ІІ групи, а відтак звільнена від сплати судового збору, а тому на підставі ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved