Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 11 липня 2022 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»), яка подана представником позивача Галюком В.В., за змістом якої 19 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір №2582008/1В і позичальнику банком був виданий кредит в сумі 79200,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки №2582008/1В від 19 травня 2008 року і поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання перед банком відповідати за борговими зобов`язаннями позичальника, які виникають з умов кредитного договору. 18 березня 2010 року Хмельницьким міськрайонним судом у цивільній справі №2- 2505/10 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] та [PERSON] ухвалено рішення про стягнення солідарно на користь банку 83540,83 доларів США та 18001,07 гри. заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення предмет іпотеки. З 2013 року виконавчий лист пред`являвся банком до примусового виконання і неодноразово був повернутий без виконання, на даний час знаходиться на виконанні. У червні 2020 року банк звернувся до органу державної виконавчої служби про наявність відомостей, що [PERSON] володіє нерухомим майном по [ADDRESS] та просив описати і накласти арешт на це майно, однак з`ясувалося, що такі підстави були відсутні, оскільки [PERSON] на підставі договору дарування від 10 листопада 2014 року, який посвідчено нотаріально, здійснила відчуження майна у власність [PERSON] . Банк має підстави вважати, що [PERSON] з метою приховання від виконання в майбутньому за рахунок належного їй рухомого та нерухомого майна рішення суду від 18 березня 2010 року про стягнення з неї заборгованості уклала з дочкою [PERSON] фіктивний договір дарування житлового будинку. У зв`язку із цим банк просить визнати недійсним з моменту його вчинення договір дарування житлового будинку житловою площею 80,1 кв.м., загальною площею 37,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І.В. та зареєстрований 10 листопада 2014 року в реєстрі за №4367, стягнути з відповідачів сплачений судовий збір. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ (основні) 2. 11 липня 2022 року до суду надійшла позовна заява (а.с. 1-4, 40 т. 1) і заява про забезпечення позову (а.с. 43-44, 78 т. 1). 3. 13 липня 2022 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження (а.с. 41-42 т. 1). 4. 13 липня 2022 року ухвалою суду задоволено заяву позивача про забезпечення позову і накладено арешт на нерухоме майно, яке є предметом позову (а.с. 80-82, 91-93, 99-101 т. 1). 5. Судові засідання призначалися на: 31 серпня 2022 року, 16 і 30 вересня 2022 року, 21 жовтня 2022 року, 18 листопада 2022 року, 07 і 26 грудня 2022 року, 25 січня 2023 року, 08 і 23 лютого 2023 року, 15 і 29 березня 2023 року, 19 квітня 2023 року, 11 і 24 травня 2023 року, 25 липня 2023 року, 07 і 26 грудня 2023 року, 19 січня 2024 року, 13 і 26 лютого 2024 року. 6. 15 вересня 2022 року приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Новченков І.В. надав суду копію договору дарування житлового будинку та інші документи, що стали підставою для посвідчення правочину (а.с. 106-128 т. 1). 7. 21 жовтня 2022 року ухвалою суду витребувано у органі державної виконавчої служби копії матеріалів виконавчих проваджень щодо примусового виконання виконавчого листа №2218/2505/10, який видано 09 жовтня 2013 року (а.с. 148 т. 1). 8. 17 листопада 2022 року до суду з органу державної виконавчої служби надійшли витребувані матеріали виконавчих проваджень (а.с. 152-178, 179-197 т. 1). 9. 07 грудня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 204 т. 1). 10. 16 і 23 лютого 2023 року до суду надійшли письмові пояснення [PERSON] (а.с. 238-240 т. 1, а.с. 1-5 т. 2). 11. 29 березня 2023 року ухвалою суду витребувано у [PERSON] оригінал документа, визнано її явку обов`язковою для надання особистих пояснень (а.с. 38 т. 2). 12. 24 квітня 2023 року, 13 жовтня 2023 року до суду надійшли пояснення / заява представника відповідача [PERSON] - адвоката Савченко О.В. згідно яких оригінал документа надати немає можливості, оскільки такий знаходиться у [PERSON] , яка перебуває за кордоном (а.с. 48, 117 т. 2). 13. 25 травня 2023 року ухвалою суду призначено судову технічну експертизу документа і зупинено провадження у справі (а.с. 79-80 т. 2). 14. 25 липня 2023 року ухвалою суду проведення призначеної експертизи доручено іншій експертній установі (а.с. 95 т. 2). 15. 20 листопада 2023 року експертною установою ухвалу суду про призначення експертизи залишено без виконання (а.с. 127-128 т. 2). 16. 23 листопада 2023 року ухвалою суду поновлено провадження (а.с. 129 т. 2). 17. 07 грудня 2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача про застосування наслідків ухилення від участі в експертизі (а.с. 143 т. 2). 18. 07 і 20 грудня 2023 року ухвалами суду витребувано в уповноваженого органу відомості щодо перетину державного кордону відповідачами (а.с. 145 т. 2). 19. 28 грудня 2023 року до суду надійшли відомості уповноваженого органу щодо перетину державного кордону відповідачами (а.с. 165 т. 2). 20. 29 грудня 2023 року, 24, 25 і 30 січня 2024 року, 01 і 07 лютого 2024 року судом отримано відомості про місце реєстрації відповідачів (а.с. 167-168, 169, 178, 180, 184, 186, 188 т. 2). 21. 19 січня 2024 року ухвалою суду визнано явку учасників справи обов`язковою (а.с. 177 т. 2). 22. 23 лютого 2024 року до суду надійшли письмові пояснення представника банку на вимогу відповідача про застосування позовної давності (а.с. 203-205 т. 2). ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 23. 26 лютого 2024 року представник ПАТ АБ «Укргазбанк» Галюк В.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, аргументи відповідача [PERSON] та її представника - адвоката Савченко О.В. щодо відсутності підстав для задоволення позову та пропуск банком строку позовної давності просить відхилити. 24. 26 лютого 2024 року представник [PERSON] - адвокат Савченко О.В. заперечила проти позовних вимог банку і просила відмовити в їх задоволенні, вказала на пропуск позивачем строку позовної давності. 25. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлена належним чином згідно з вимогами ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомила. 26. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлена належним чином згідно з вимогами ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомила, не заявила про розгляд справи у її відсутність, не подала ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. 27. 07 жовтня 2022 року, 02 і 23 лютого 2023 року, 09 березня 2023 року, 03 травня 2023 року, 26 липня 2023 року, 06 і 19 грудня 2023 року приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Новченков І.В. подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність за станом здоров`я, зазначає, що оспорюваний правочин вчинений відповідно до вимог законодавства, тому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог (а.с. 137-139, 225-227 т. 1; а.с. 20-22, 30-32, 51-53, 96-98, 140-142, 155-157 т. 2). МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 28. 19 травня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №2582008/1В за умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 79200,00 доларів США на строк з 19 травня 2008 року по 18 травня 2038 року, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13% річних (п. 1.1). Кредит надається на придбання нерухомості: трьохкімнатна квартира під номером [ADDRESS] (п. 1.5). Згідно з договором іпотеки від 19 травня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за дійсним договором банком прийнято в іпотеку нерухомість, яку зазначено у п. 1.5 цього договору (п. 2.1) (а.с. 10-14, 45-49, 241-243 т. 1, а.с. 7-9 т. 2). 29. 19 травня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) і [PERSON] (поручитель) укладено договір поруки №2582008/1В згідно якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору №2582008/1В від 19 травня 2008 року, укладеному кредитором з позичальником, згідно з яким позичальнику надається кредит в сумі 79200,00 доларів США на строк з 19 травня 2008 року по 18 травня 2038 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 13% річних з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами договору (п. 1.1). Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов`язань по договору (п. 1.2). Поручитель відповідає за повернення заборгованості за договором в тому ж обсязі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань - в повному обсязі (п. 1.3) (а.с. 17, 50 т. 1). 30. 18 березня 2010 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (справа №2-2505/10) стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк»: заборгованість по кредиту прострочену - 3080,00 доларів США, заборгованість по кредиту строкову - 74580,00 доларів США, заборгованість по процентах прострочену - 5880,83 доларів США, пеню за несвоєчасну сплату процентів - 12987,02 грн., а всього: 83540,83 долара США та 18001,07 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2582008/1В від 19 травня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] (а.с. 18, 53 т. 1). 31. 04 червня 2013 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (справа №2-2505/10) виправлено помилку, допущену при оформленні виконавчого листа, шляхом видачі двох виконавчих листів (щодо кожного з боржників) про солідарне стягнення з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАБ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 83540,83 доларів США та 18001,07 грн. (а.с. 19, 54 т. 1). 32. 09 жовтня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області (справа №2218/2505/10) видано виконавчий лист на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2010 року, яке набрало законної сили 30 березня 2010 року, де боржником є [PERSON] , а стягувачем - ПАТ АБ «Укргазбанк» (а.с. 20, 55, 157, 182-183 т. 1). 33. 07 листопада 2013 року постановою державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції (далі - Перший міський відділ ДВС Хмельницького МУЮ) Журбіцького М.О. відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №2218/2505, який виданий 09 жовтня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, заява про примусове виконання подана 28 жовтня 2013 року, боржник - [PERSON] , стягувач - ПАТ АБ «Укргазбанк» (а.с. 21, 56 т. 1). 14 травня 2015 року сформовано витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна згідно якого постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 травня 2015 року (заступник начальника Першого МВ ДВС Хмельницького МРУЮ Топольніцький В.В.) накладено арешт на все рухоме майно боржника [PERSON] (а.с. 166, 188 т. 1). 14 травня 2015 року постановою заступника начальника Першого міського відділу ДВС Хмельницького МУЮ Топольніцького В.В. виконавчий лист №2218/2505, який виданий 09 жовтня 2013 року, повернуто стягувачу (ПАТ АБ «Укргазбанк») - у боржника ( [PERSON] ) відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення (виконавче провадження [NUMBER]) (а.с. 24, 57 т. 1). Згідно картки виконавчого провадження (спецрозділ) [NUMBER] від 14 листопада 2022 року: 07 листопада 2013 року - постанова про відкриття виконавчого провадження, 08 травня 2015 року - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження - звернено стягнення на майно боржника; 14 травня 2015 року - постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с. 153-154, 179-180 т. 1). 34. 10 листопада 2014 року [PERSON] (дарувальник) і [PERSON] (обдаровувана) уклали договір дарування житлового будинку, який посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І.В. (зареєстровано в реєстрі за №4367), згідно з яким [PERSON] , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, передала безоплатно у власність [PERSON] , а [PERSON] прийняла у дар належний дарувальнику на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) (а.с. 108 т. 1). 35. 19 травня 2015 року постановою державного виконавця Першого міського Відділу ДВС Хмельницького МУЮ Коваль В.В. відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №2218/2505/10, який виданий 09 жовтня 2013 року, заява про примусове виконання подана 18 травня 2015 року (а.с. 22, 58 т. 1). 17 червня 2016 року постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Шматлай О.В. виконавчий лист №2218/2505/10, який виданий 09 жовтня 2013 року, повернуто стягувачу (ПАТ АБ «Укргазбанк») - на момент проведеної перевірки в боржника ( [PERSON] ) відсутнє майно, на яке за законом може бути звернуто стягнення і здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (виконавче провадження [NUMBER]) (а.с. 23, 59 т. 1). Згідно картки виконавчого провадження (спецрозділ) [NUMBER] від 14 листопада 2022 року: 19 травня 2015 року - постанова про відкриття виконавчого провадження, 17 червня 2016 року - постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с. 155, 181 т. 1). 36. 05 вересня 2016 року постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції Чайковським О.В. відкрито виконавче провадження №52104030 з примусового виконання виконавчого листа №2218/2505/10, який виданий 09 жовтня 2013 року, заява про примусове виконання подана 02 вересня 2016 року (а.с. 158, 183 т. 1). 14 листопада 2017 року ПАТ АБ «Укргазбанк» повідомило державного виконавця Шматлай О.В., що під час виконання виконавчого листа №2-2505/10, який виданий 09 жовтня 2013 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] та належала [PERSON] , 10 вересня 2012 року першим міським відділом ДВС Хмельницького МУЮ було перераховано на рахунок АБ «Укргазбанк» 170221,44 грн. від примусової реалізації (а.с. 25, 63 т. 1). 12 і 30 вересня 2019 року, 24 жовтня 2019 року, 26 листопада 2019 року, 11 лютого 2020 року, 11 березня 2020 року державним виконавцем Шматлай О.В. винесені розпорядження №52104030 про перерахування коштів, які надійшли на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» (а.с. 159-164, 184-187 т. 1). 18 червня 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось із заявою до державного виконавця Шматлай О.В. і повідомило, що в ході перевірки по Державному реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що за [PERSON] у власності рахується будинок [ADDRESS] , тому для виконання рішення суду просили накласти арешт на це майно, провести його опис, оцінку та подальшу реалізацію (а.с. 29, 64 т. 1). 27 жовтня 2020 року постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шматлай О.В. виконавчий лист №2218/2505/10, який виданий 09 жовтня 2013 року, повернуто стягувачу (ПАТ АБ «Укргазбанк») - на момент проведеної перевірки в боржника ( [PERSON] ) відсутнє майно та кошти, на які за законом може бути звернуто стягнення і здійснені заходи щодо розшуку такого майна та коштів виявилися безрезультатними (виконавче провадження №52104030) (а.с. 26-27, 60-61, 177, 196-197 т. 1). 37. 16 червня 2020 року сформовано інформаційну довідку №212612804 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта згідно якої на підставі постанови від 08 травня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що видана Першим міським ВДВС Хмельницького МУЮ ( [PERSON] ), 15 травня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Євграфовим О.С. зареєстровано вид обтяження - арешт нерухомого майна, предмет обтяження - все нерухоме майно, особа, майно / права якої обтяжуються - [PERSON] . На підставі свідоцтва про право власності САА №233857 від 26 липня 2005 року, Требуховецька сільська рада (рішення №5 від 22 червня 2005 року), [PERSON] з 26 липня 2005 року є власником будинку по [ADDRESS] , загальна площа 80,1 кв.м., житлова площа - 37,6 кв.м. 10 листопада 2014 року право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на даний об`єкт нерухомого майна (а.с. 6-7, 67-68 т. 1). 38. 18 лютого 2021 року постановою приватного виконавця Лабчука Р.М. відкрито виконавче провадження №64554741 з примусового виконання виконавчого листа №2218/2505/10, який виданий 09 жовтня 2013 року (а.с. 28, 36, 62 т. 1). 39. 18 березня 2021 року сформовано інформаційну довідку №248872590 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна згідно якої на підставі свідоцтва про право власності САА №233857 від 26 липня 2005 року, Требуховецька сільська рада (рішення №5 від 22 червня 2005 року), [PERSON] з 26 липня 2005 року була власником (частка - 1/1) будинку по [ADDRESS] , загальна площа 80,1 кв.м., житлова площа - 37,6 кв.м. 10 листопада 2014 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Новченковим І.В. посвідчено договір дарування №4367 на підставі якого власником вказаного будинку стала [PERSON] (частка 1/1) (а.с. 8-9, 69-70 т. 1). 40. 06 квітня 2021 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Новченковим І.В. повідомлено АБ «Укргазбанк», що станом на день посвідчення договору дарування, погашення інформації про право власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно нотаріусом при перенесенні інформації про об`єкт нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно законодавством не передбачалось. Але з 01 січня 2013 року будь-які реєстраційні дії щодо прав на нерухоме майно здійснюються виключно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому актуальною є саме інформація, що міститься у цьому реєстрі. У відповідності до інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на день посвідчення вказаного договору дарування, будь-яких обмежень та обтяжень, що перешкоджали б його посвідченню, зареєстровано не було (а.с. 5, 66 т. 1). V. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД І ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 41. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 42. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2). В силу ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5). У ст. 215 ЦК України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3). Як зазначено у ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином (ч. 1). Фіктивний правочин визнається судом недійсним (ч. 2). 43. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року роз`яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. 44. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання такого договору недійсним відповідно до статті 234 ЦК України Саме такі ознаки фіктивного правочину зазначено у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі №2/202/7607/14-ц, від 23 серпня 2017 року у справі №306/2952/14-ц, від 09 вересня 2017 року у справі №359/1654/15-ц. 45. Згідно з ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. В силу ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Як зазначено у ч. 1 ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. 46. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16 зазначено, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 3). Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено судове рішення про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його родичі (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України). Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. 47. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. До обставин, які дозволяють кваліфікувати безоплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору зокрема, відноситься: безоплатність договору; момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, дружина чи колишня дружина боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа). Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, дружина чи колишня дружина боржника, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова / неринкова), наявність / відсутність оплати ціни контрагентом боржника (постанова Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №755/17944/18). За висновками Верховного Суду, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину. При цьому та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. Поручитель, який став солідарним боржником у зв`язку з невиконанням позичальником свого обов`язку у кредитному зобов`язанні, що виникло первинно з його волі та згідно з його бажанням, не є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами (постанова Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №405/1820/17). 48. Із досліджених судом доказів вбачається, що 18 березня 2010 року рішенням суду стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] 83540,83 долара США та 18001,07 грн. заборгованості за кредитним договором №2582008/1В від 19 травня 2008 року. 09 жовтня 2013 року на підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з [PERSON] , який перебував на примусовому виконанні з 07 листопада 2013 року по 14 травня 2015 року, з 19 травня 2015 року по 17 червня 2016 року, з 05 вересня 2016 року по 27 жовтня 2020 року, з 18 лютого 2021 року по даний час. Отже, судовим рішенням про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Укргазбанк» заборгованості підтверджено наявність грошового зобов`язання і його невиконання. 49. 10 листопада 2014 року [PERSON] за нотаріально посвідченим договором дарування відчужила для своєї доньки [PERSON] належне їй нерухоме майно - будинок по [ADDRESS] . Тобто, відчужуючи спірне нерухоме майно за договором дарування від 10 листопада 2014 року, [PERSON] була обізнана про існування рішення суду від 18 березня 2010 року, яким з неї стягнуто заборгованість за кредитним договором, як з поручителя, і могла на майбутнє передбачити негативні наслідки для себе у випадку примусового виконання судового рішення - наприклад, накладення державним виконавцем арешту на майно (що й відбулось згідно постанови від 08 травня 2015 року) та примусову його реалізацію в рахунок погашення заборгованості перед банком (ці дії державним виконавцем не вчинено через відсутність у [PERSON] майна). Крім того, цей договір дарування від 10 листопада 2014 року було вчинено у період перебування виконавчого документа на примусовому виконанні. 50. Із наданих приватним нотаріусом документів дійсно випливає, що станом на день посвідчення 10 листопада 2014 року оспорюваного договору дарування будь-яких обмежень та обтяжень, що перешкоджали б його посвідченню, зареєстрованого не було. Тобто, приватний нотаріус діяв у межах своїх повноважень і діючого законодавства. 51. Однак, про фіктивність оспорюваного договору дарування від 10 листопада 2014 року та відсутність наміру у відповідачів створити правові наслідки, обумовлені цим договором, свідчить те, що відчуження спірного нерухомого майна відбулося на користь доньки [PERSON] - [PERSON] , тобто спірне майно залишилось у сім`ї боржника, однак не у власності [PERSON] , що свідчить про її недобросовісну поведінку та намагання уникнути відповідальності за рахунок спірного нерухомого майна. 52. В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може. 53. Боржник, який відчужує належне йому нерухоме майно на підставі договору дарування на користь члена своєї сім`ї (чоловіка, дітей, тощо), за наявності у нього грошового зобов`язання на значну суму, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами, оскільки вчинив оспорюваний договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника (постанова Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі №363/3701/20). 54. Враховуючи сукупність встановлених обставин, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави, передбачені положеннями ст. 234 ЦК України, для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору (договір дарування нерухомого майна від 10 листопада 2014 року), зміст якого суперечить ЦК України, адже: 1) відповідач [PERSON] відчужила майно після настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором і наявності судового рішення про стягнення з неї заборгованості за таким договором; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь близького родича (доньки [PERSON] ); 4) після відчуження спірного майна у відповідача [PERSON] відсутнє інше майно, за рахунок якого вона може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором (АТ «Укргазбанк») (докази протилежного в матеріалах справи відсутні, як відсутні дані, що [PERSON] виконала судове рішення та повернула банківській установі заборгованість за кредитним договором). 55. Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи ПАТ «Укргазбанк» у позовній заяві, що [PERSON] з метою приховання від примусового виконання в майбутньому за рахунок належного їй рухомого та нерухомого майна судового рішення про стягнення з неї заборгованості уклала з дочкою [PERSON] фіктивний договір дарування житлового будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом. 56. 23 лютого 2023 року [PERSON] подала суду письмові пояснення до яких додала належним чином засвідчену копію акта приймання-передачі майна від 11 листопада 2014 року ( [PERSON] особисто посвідчила копію своїм підписом). Так, 11 листопада 2014 року [PERSON] (сторона 1) та [PERSON] (сторона 2) склали акт приймання-передачі майна на підставі договору дарування від 10 листопада 2014 року, який посвідчений нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І.В., зареєстрований в реєстрі за №4367, про те, що сторона 1 передає, а сторона 2 приймає у фактичне володіння, користування тау свою власність наступне нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 80,1 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 240 т. 1, а.с. 6 т. 2). Представник АТ «Укргазбанк» поставив під сумнів вказаний документ, тому судом за клопотанням банківської установи призначалась експертиза. Експертна установа не провела експертизу через відсутність оригіналу документа. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Савченко О.В. неодноразово зазначала, що її довіритель за межами України, а оригінал вказаного акта у неї. Судом з інформації Державної прикордонної служби України встановлено, що [PERSON] на момент підписання нею 15 лютого 2023 року письмових пояснень перебувала за межами України, у період з 30 квітня 2023 року по 23 вересня 2023 року перебувала в Україні, а саме у цей період справа перебувала в експертній установі, тому оригінал вказаного акта вона мала можливість надати суду для передання на експертизу. Вказаних дій [PERSON] не зробила і оригінал документа так і не надала суду. 07 грудня 2023 року представник банку у клопотанні просив суд застосувати наслідки ухилення відповідачів від участі в експертизі шляхом визнання факту відсутності укладення та підписання між [PERSON] та [PERSON] акту приймання-передачі майна від 11 листопада 2014 року. Разом з тим, хоча [PERSON] не надала оригінал цього акта, однак, як вже зазначалось, вона посвідчила своїм підписом копію даного документа, тому, зважаючи на ці обставини, суд немає правових підстав стверджувати про відсутність такого документа. 57. 23 лютого 2023 року [PERSON] у поданих суду письмових поясненнях також зазначала про пропуск ПАТ «Укргазбанк» строку позовної давності, оскільки спірний договір дарування укладено між відповідачами у листопаді 2014 року, а позивач 07 листопада 2013 року подав заяву про примусове виконання рішення суду, тому позивач ще у 2013 році знав і міг знати про належність [PERSON] нерухомого майна, а 14 травня 2015 року позивача було повідомлено державним виконавцем про відчуження даного житлового будинку, проте позовна заява до суду надійшла лише у липні 2022 року. Надаючи оцінку таким аргументам, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В силу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналіз вказаних норм права, в контексті обставин даної справи, дає суду підстави для висновку, що позиція відповідача стосовно початку перебігу позовної давності від дати укладення правочину може вважатися належною лише для сторін такого правочину, оскільки їм відомо про укладення договору та його умови. По відношенню до третіх осіб строк позовної давності має обраховуватися з часу, коли така особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення таким договором своїх прав. Представник ПАТ «Укргазбанк» у позовній заяві, яка надійшла до суду 11 липня 2022 року, та письмових поясненнях, які надійшли до суду 23 лютого 2024 року, стверджує, що про наявність у боржника [PERSON] у власності житлового будинку по [ADDRESS] банк дізнався 17 червня 2020 року, коли подав звернення до органу ДВС, проте під час виконавчих дій з`ясувалося, що підстави для опису та накладення арешту на це майно відсутні, оскільки ще 10 листопада 2014 року укладено оспорюваний договір дарування. Враховуючи те, що ПАТ «Укргазбанк» не є стороною правочину - договору дарування від 10 листопада 2014 року, а обставини справи не містять беззаперечних доказів того, що банківська установа довідалася або могла довідатися про оскаржуваний договір до 17 червня 2020 року, саме з вказаної дати, з точки зору суду, має обраховуватися початок перебігу строку позовної давності (така позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №638/16768/19). У зв`язку із тим, що ПАТ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом у липні 2022 року, суд вважає, що позивачем не було пропущено строк позовної давності. Доводи відповідача [PERSON] про те, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець здійснює перевірку майнового стану боржника і про це повідомляє стягувача суд відхиляє, адже така норма права станом на 14 травня 2015 року була відсутня у діючому на той час Законі України «Про виконавче провадження». VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 58. Оспорюваний договір дарування житлового будинку, укладений 14 листопада 2014 року між [PERSON] і [PERSON] , за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, а вчинений з метою уникнення відповідальності відповідача [PERSON] за кредитним зобов`язанням шляхом виведення майна з-під можливості звернення стягнення на нього, що є порушенням ч. 1, ч. 5 ст. 203 ЦК України та за правилами ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним згідно ст. 234 ЦК України. 59. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. VІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 60. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів. VІІІ. ЩОДО ЗАХОДІВ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ 61. 13 липня 2022 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області задоволено заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» про забезпечення позову і накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 11520514. Відповідно до ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч. 7). Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч. 8). На час ухвалення судом рішення у даній справі до суду не надходили вмотивовані клопотання учасників справи про скасування заходів забезпечення позову. Судом ухвалюється рішення про задоволення позову, однак рішення суду набирає законної сили у визначений процесуальним законом строк, тому вжиті судом заходи забезпечення позову продовжують діяти відповідно до положень ч. 7 ст. 158 ЦПК України.

Outcome: approved