Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

[PERSON] 10.12.2021 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до до Харківської обласної державної адміністрації, Харківської міської ради, треті особи: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, Державне комунальне підприємство «Харківський завод електроапаратури», [PERSON] , [PERSON] про припинення обтяження речових прав, а саме позивач просить суд припинити обтяження речових прав, зареєстроване Першою Харківською державною нотаріальною конторою на домоволодіння [ADDRESS] , а саме: заборона відчуження, реєстраційний номер обтяження №5617183. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, разом з [PERSON] та [PERSON] є співвласником домоволодіння [ADDRESS] . Першою Харківською державною нотаріальною конторою на вказане домоволодіння накладене обтяження: заборона відчуження, реєстраційний номер обтяження 5617183 на підставі рішення Облвиконкому (виконавчого комітету Харківської обласної Ради народних депутатів) від 20.02.1989 року. Облвиконкому, на підставі рішення якого накладене обтяження заборона відчуження домоволодіння [ADDRESS] вже не існує, на теперішній час ніякої реконструкції не проводиться. Наявність заборони на нерухоме майно порушує право власності позивача щодо вільного розпорядження належним останньому майном, зокрема, наявність обтяження на житловий будинок на земельній ділянці, яка знаходиться в його власності, перешкоджає відчуженню такого будинку. 13.01.2022 року від представника Харківської обласної державної адміністрації Баранчук О.Б. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що обтяження у вигляді заборони на об`єкт житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 06.09.2007 року за №5617183, реєстратором є: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора саме на підставі рішення Облвиконкому б/н від 20.02.1989 року. Проте, рішення виконавчого комітету Харківської обласної Ради народних депутатів від 22.01.1986 року №35 від 22.01.1986 «Про знесення індивідуальних житлових будинків у зв`язку з відведенням земельних ділянок для державного будівництва» є таким, що прийнято у відповідності до норм законодавства (діючого на момент його прийняття), не скасоване у судовому порядку, недійсним не визнано, є чинним та підлягає виконанню. Зареєстрована Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою заборона не втратила свого призначення та не може бути скасована судом, так як рішення, що стало підставою для накладення заборони на спірний об`єкт будинок, що знаходиться у [ADDRESS] ,є чинним та підлягає виконанню. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази невиконання зобов`язань щодо надання житла та виплати грошової компенсації у зв`язку з відселенням зі спірного домоволодіння відповідно до рішення Харківської міської ради народних депутатів від 13.05.1987 року №145-48. Від представника позивача [PERSON] адвоката Євмінової О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Від представника відповідача Харківської обласної державної адміністрації Баранчук О.Б. в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, причину неявки не повідомили, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Від третьої особи Першої Харківської міської державної нотаріальної контори в матеріалах справи міститься заява з проханням розгляд справи проводити без участі представника нотаріальної контори, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до статті 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд ухвалює рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №б/н від 22.03.2010 року, [PERSON] є власником частини житлових будинків лі. «А-1», «Б-1», «Ж-1» з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору про порядок користування житловим будинком та уточнення ідеальних часток від 01.04.2010 року, [PERSON] належить частина житлових будинків літ. «А-1», «Б-1», «Ж-1» з надвірними будівлями №16 розташованих за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] належить частина житлових будинків літ. «А-1», «Б-1», «Ж-1» з надвірними будівлями №16 розташованих за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] належить частина житлових будинків літ. «А-1», «Б-1», «Ж-1» з надвірними будівлями №16 розташованих за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, за номером запису про обтяження: 5617183, дата та час державної реєстрації 06.09.2007 16:49:46 Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою (колишня Перша Харківська ДНК) Харківського міського нотаріального округу зареєстровано обтяження, тип обтяження: заборона на житлові будинки літ. «А-1», «Б-1», «Ж-1» з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 29045804. Обтяження зареєстровано на підставі рішення Облвиконкому б/н від 20.02.1989 року. Відповідно до наявної у позивача та доданої до матеріалів справи копії рішення Виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів №67 від 20.02.1989 року «Про знесення будинків, які належать громадянам на праві приватної власності, у зв`язку з відведенням земельних ділянок під державне будівництво» вирішено надати дозвіл на зніс будинків, яка належать громадянам на праві приватної власності, передбачених рішеннями виконавчих комітетів Харківської, Чугуївської, Лозівської міських, Харківської районної Рад народних депутатів, згідно додатку. У додатку до вказаного рішення визначено перелік будинків, які належать громадянам на праві приватної власності, які підлягають знесенню, зокрема: будинок за адресою: [ADDRESS] (підстава рішення виконкому Харківської міської ради народних депутатів №145-48 від 13.05.1987 року). Згідно вказаного рішення №145-48 від 13.05.1987 року Державне підприємство «Харківського заводу електроапаратури» проводило відселення індивідуальних домоволодінь під реконструкцію у 351 мікрорайоні кварталу по [ADDRESS] . У відповіді заступника начальника Управління містобудування та архітектури від 20.02.2018 року, наміри забудови по будівництву індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] , не відповідає плану зонування території (зонінгу) м. Харкова. Інформація щодо термінів початку реконструкції кварталу в районі домоволодіння по [ADDRESS] , в Управління містобудування та архітектури відсутня. У відповідності до Указів Президента України від 14.04.1992 № 252 та від 24.07.1995 № 640/95 місцеві державні адміністрації є правонаступниками виконавчих комітетів відповідних Рад щодо їх зобов`язань, прав та обов`язків. Харківська обласна державна адміністрація утворена 01.08.1995 за наслідком ліквідації виконавчого комітету Харківської обласної Ради народних депутатів та його структурних підрозділів. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно частини 4 статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (стаття 319 ЦК України). Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Відповідно до статті 350 ЦК України викуп земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, приватної власності для суспільних потреб чи їх примусове відчуження з мотивів суспільної необхідності здійснюються в порядку, встановленому законом. У частині першій статті 351 ЦК України також передбачено, що право власності на житловий будинок, інші будівлі, споруди, багаторічні насадження може бути припинене за згодою власника у разі викупу земельної ділянки, на якій вони розміщені, для суспільних потреб чи за рішенням суду в разі її примусового відчуження з мотивів суспільної необхідності з обов`язковим попереднім і повним відшкодуванням їх вартості. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Процедура реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (станом на 07.09.2007) регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 №31/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.06.1999 № 364/3657 (далі за текстом Положення). Відповідно до п. 2.1, 2.2 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є: накладення (зняття) державною нотаріальною конторою реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна (додатки 1-3) подається: державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є Реєстраторами, у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Водночас у рішенні Виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів № 67 від 20.02.1989 не зазначено про необхідність внесення запису про обтяження нерухомого майна (житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ) шляхом накладення заборони на нерухоме майно. Враховуючи, що у рішенні № 67 від 20.02.1989 не зазначено про необхідність накладення заборони відчуження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , жоден суб`єкт, в тому числі, і Перша Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Перша Харківська ДНК) Харківського міського нотаріального округу, не наділені повноваженнями вносити записи про обтяження до Реєстрів. При цьому наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону щодо майна, належного позивачу на праві власності, за відсутності документів (відомостей) про підстави накладення заборони, не відповідає вимогам законодавства України. Судом встановлено, що до матеріалів справи не надано документів, які підтверджують наявність передбачених законодавством підстав для накладення заборони відчуження нерухомого майна, а рішення Виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів № 67 від 20.02.1989, яке зазначено Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою (колишня Перша Харківська ДНК) Харківського міського нотаріального округу як підстава для реєстрації відповідного обтяження, не містить обов`язку чи вказівки реєстрації будь-якого обтяження нерухомого майна. ДКП «Харківський завод електроапаратури» з 03.07.2020 року знаходиться у стані припинення на підставі відповідного рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації (номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14801100006030556). Фактично вказаний завод закрито. Вищенаведене свідчить, що у цьому випадку збереження існуючого стану речей із обтяженням належного позивачу майна, за відсутності правових підстав такого обтяження, призводить до того, що законний власник зазначеного майна тривалий час не може ним розпоряджатися, що призводить до непропорційного обмеження конституційного права власності. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналізуючи відповідність обставин справи та дій державних органів відповідно до Конвенції, ЄСПЛ у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Виходячи із фактичних обставин справи, з урахуванням норм права, якими регулюються спірні відносини, у даному випадку збереження існуючого стану речей із обтяженням належного позивачу на праві власності житлового будинку не відповідає меті, з якою це обтяження було накладено - забезпечення забудови, яка виявилася відтермінованою на невизначений час, внаслідок чого власник тривалий час не в змозі розпоряджатися своїм приватним майном, що не відповідає принципу правової визначеності та належному врядуванню, що є обмеженням гарантованого Конституцією України права власності, яке також захищається нормами міжнародного права. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що встановлене обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна обмежує права позивача як власника, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом припинення такої заборони та задоволення позову. Враховуючи, що позивач на виконання свого процесуального обов`язку надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved