Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Коваленко М.В. звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2023 року відкрито провадження у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України справа за вказаним позовом розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач обгрунтовуючі свої вимоги, посилається на те, що 17.12.2016 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . З часом спільне життя між сторонами погіршилося, що призвело до втрати взаємних стосунків як чоловіка та дружини. Сторони мають різні погляди на життя та майбутнє. У сторін виникають конфлікти щодо вирішення звичайних побутових питань та визначення сімейних обов`язків, що унеможливлює спільне сімейне життя. З лютого 2023 року сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин як подружжя та не ведуть спільне господарство. Позивач не прагне відновити сімейні стосунки з відповідачем, оскільки сторони стали сторонніми людьми, які живуть кожен своїм життям з окремими планами на майбутнє. За таких обставин, зберігати сім`ю з відповідачем позивач вважає недоцільним, оскільки шлюб несе формальний характер. Сторони в судове засідання не з`явились. Про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність та про підтримання/визнання позову. Суд вважає за можливим проводити розгляд справи на підставі наявних в ній доказів без участі сторін. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що 17 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1836, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, тому шлюб між ними повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити за собою дошлюбне прізвище « [PERSON] », про що вона зазначила у своєму позові. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач позов визнав, суд стягує з останнього на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved