Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт смерті сина - [PERSON] , який загинув [INFO] в смт. Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області, під час участі у бойових діях проти збройних сил російської федерації, причина смерті: поранення у вигляді травм чисельних ділянок тіла та вибухової травми, не сумісні із життям в результаті артилерійського обстрілу з боку збройних сил російської федерації. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що свідоцтво про смерть у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану отримати неможливо, оскільки факт смерті відбувся в зоні бойових дій, через що неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті є й до сьогодні зоною ведення активних бойових дій на підставі розділу 2 Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, що затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 (Код UA44120050040082233, смт. Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади, з 24.02.2022 р.). Встановлення факту смерті в судовому порядку необхідно для заявниці з метою реєстрації смерті сина та отримання свідоцтва про смерть встановленого державою зразку як документу, необхідного для оформлення спадщини, а також з питання документального оформлення смерті сина, пов`язане питання отримання соціального статусу матері загиблого військовослужбовця, та отримання відповідних видів соціальної допомоги та гарантованих державою пільг. Заявниця та її представник, адвокат Шовкун С.І. в судове засідання не з`явилися. В поданій заяві просили розглянути справу без їх участі. Представник заінтересованої особи - Миргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, направив заяву в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника, заперечень по справі не мають (а.с. 22). Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, направив суду пояснення на заяву, де просив розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні заяви [PERSON] . Окрім того просив здійснити заміну неналежної заінтересованої особи - Міноборони на належну заінтересовану особу, а саме військову частину [NUMBER] . Свою заяву представник обґрунтовує тим, що [PERSON] не займає жодної посади в штаті Міністерства оборони України і відсутні будь-які безпосередні правовідносини між [PERSON] та Міністерством оборони України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , громадянин України, який народився [INFO] в м.Лохвиця Полтавської області є сином заявниці [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копії паспорту № [NUMBER] (а.с. 9, 10). Згідно копії акту про настання смерті командир 2 гранатометного відділення взводу протитанкових керованих ракет військової частини [NUMBER] молодший сержант [PERSON] , [INFO] , мобілізований [INFO] , ІН [NUMBER] , загинув за наступних обставин: знаходячись у зоні проведення бойових дій біля позиції «Авангард» в районі с. Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області в результаті стрілецького бою з ворогом отримав вогнепальні поранення, в результаті яких загинув. Тіло загиблого молодшого сержанта [PERSON] на момент складання даного Акту знаходиться на позиціях, непідконтрольних Збройним Силам України. Факт смерті молодшого сержанта [PERSON] підтвердили солдат [PERSON] , [INFO] та солдат [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Акт про настання смерті [PERSON] не створює правових наслідків для проведення державної реєстрації його смерті, однак є належним і допустимим доказом, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України, який підтверджує факт смерті особи. При цьому, зважаючи на сукупність досліджених судом доказів, наявних в матеріалах справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, даний доказ не викликає сумнівів у його достовірності, наведені заявницею докази достовірно свідчать про його смерть у певний час і за певних обставин. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] № 23/1Д від 07.01.2023 про результати службового розслідування було визнано загибель (внаслідок отриманих поранень) молодшого сержанта [PERSON] , що сталася під час виконання обов`язків військової служби внаслідок дій з боку противника (збройних сил російської федерації) в районі ведення бойових дій та пов`язана із захистом Батьківщини (а.с. 11, 12). Встановлення факту смерті має для заявниці юридичне значення. Згідно положень ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно положень ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України). В зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 06.11.2023 строком на 90 діб. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про становлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На даний час законом не передбачено іншого порядку, ніж встановлення цього факту в судовому порядку. Задоволення даної заяви надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть її сина [PERSON] . Щодо залучення Міністерства оборони України в якості заінтересованої особи судом враховано, що відповідно до ст. 15 Положення про Міністерство оборони України воно є юридичною особою публічного права. Відповідно до п. 9 ст. 5 вказанного Положення МО України забезпечує в установленому порядку самопредставництво Міноборони в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від його імені, у тому числі через посадових (службових) осіб юридичної служби Міноборони або інших уповноважених осіб, а також забезпечує представництво інтересів Міноборони в судах та інших органах через представників. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оборону України» Міністерство оборони України здійснює заходи, спрямовані на реалізацію соціально-економічних і правових гарантій військовослужбовцям, членам їх сімей та працівникам Збройних Сил України. Відповідно до п. 81 ч. 4 вказаного Положення МО України здійснює заходи, спрямовані на реалізацію соціально-економічних і правових гарантій військовослужбовцям, членам їх сімей та працівникам Збройних Сил, особам, звільненим у запас або відставку, а також членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби або потрапили в полон у ході бойових дій (війни) чи під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки. Згідно пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби. Відповідно до п. 1 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Згідно п. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України. Відповідно до ст. 23 вказаного Закону фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України. Таким чином суд дійшов висновку, що заявником вірно вказано заінтересовані особи - Миргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції як орган, який видає документ про смерть встановленого зразка - свідоцтво про смерть та Міністерство оборони України, як орган, права та обов`язки якого можуть бути порушені в майбутньому при прийнятті судом рішення про встановлення факту загибелі військовослужбовця. Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Судом прийнято до уваги, що можливість збору доказів смерті особи на окупованій території, може бути істотно обмежена, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Суд вважає надані заявницею докази факту смерті [PERSON] належними та допустимими відповідно до ст. 89 ЦПК України. За таких обставин заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. На підставі п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. 49 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263 265, 315, 317, п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд, -

Outcome: approved