Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~268\~ ЦПК\~України \~22.02.2024\~року було\~проголошено вступну\~та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.02.2024 року. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені яких діє представник - адвокат Свида Олександр Георгійович звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою про стягнення до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 січня 2024 року вказана позовна заява залишена без руху. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 лютого 2024 року у справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позовна заява мотивована тим, що: Позивачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними спорудами та будовами, що знаходяться в [ADDRESS] . [PERSON] є спадкоємцем її брата [PERSON] померлого [INFO] і спадкове майно складається з 1/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами та будовами, що знаходиться в [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] і спадкове майно складається з 19/20 частин житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно позовної заяви, спадкове майно спадкодавця [PERSON] належало їй на підставі договору дарування в розмірі 9/10 частинах, посвідченого 26.03.1999 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою за р. № 2-135 та 1/20 частині на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.10.2004 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою за р. №1-2886. Право власності за спадкодавцем зареєстроване КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» в книзі №48, номер запису: 5367, реєстраційний номер: 7676836. Дана інформація підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 05.02.2018 року, що засвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Данюк Л.В. Позивачем звернуто увагу на те, що спадкодавець [PERSON] отримала частину нерухомого майна згідно договору дарування, посвідченого 26.03.1999 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою за р. № 2-135. Тобто на час вчинення даного правочину не існувало ніяких обмежень та заборон щодо нерухомого майна, що розташоване за адресою [ADDRESS] . В 2023 році співвласники нерухомого майна - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вирішили відчужити нерухомість, яка їм належить і знаходиться за адресою [ADDRESS] . Однак, виявилось, що на нерухомому майні, що знаходиться за адресою [ADDRESS] зареєстроване обтяження, яке унеможливлює здійснення дій з нерухомим майном. Співвласник вказаної нерухомості [PERSON] звернулась за інформацією до Державної організації «Перша Ужгородська Державна нотаріальна контора» та отримала довідку від 17.10.2023 року за № 560/01-16, згідно якої в архівних даних Реєстру для реєстрації заборон Першої Ужгородської держнотконтори за 1950-1960 роки на підставі повідомлення б/н «Заготоуправлением Закарпатского облпотребсоюза», щодо видачі позики від 26.06.1957 року реєстратором Першою Ужгородською держнотконторою було зареєстровано обтяження: заборона (архівний запис) майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] , що належав [PERSON] , комментарій «1517-250, по поводу видачі ссуди 6000 руб.» Зазначено, що відмітки про скасування заборони (підстави з зазначенням сторінки у збірнику скасованих заборон) немає. Також в довідці зазначено, що документи Першої Ужгородської ДНК за 1957 рік передані на зберігання в Закарпатський обласний державний нотаріальний архів. При цьому у позовній заяві зазначено, що громадянин [PERSON] ніколи не був в числі власників нерухомості, яка на даний час належить у певних частках позивачам. Крім того, дана особа не є родичем позивачам ніякого ступеня спорідненості. Адвокат зазначає, для з`ясування ситуації, інший співвласник вказаного майна [PERSON] звернулась з клопотанням до Комунального підприємства Ужгородської міської ради «Архітектурно-Планувальне Бюро» (далі КП «АПБ») з метою з`ясування всіх обставин та можливих ситуацій щодо вказаного майна. Була отримана відповідь з КП «АПБ» за №443/23 від 17.10.2023 року, згідно якої було зазначено, що відповідно з матеріалами інвентаризаційних справ, які знаходяться на зберіганні даного комунального підприємства, станом на 31.12.2012 року наявна інформація про зміну нумерації будинку [ADDRESS] , колишня адреса: [ADDRESS] . Одночасно КП «АПБ» повідомило, що по будинку належному до 2009 року гр. [PERSON] по [ADDRESS] , також відбулась зміна нумерації колишня адреса: [ADDRESS] . Як зазначає адвокат, із-за змін в нумерації будинків та неналежного впорядкування всієї документації з боку державних або комунальних органів, склалась ситуація, де заборона наклалася на майно людей, які не мають відношення до громадянина [PERSON] , який в 1957 році отримав якусь позику та не вчинив дій щодо зняття заборони на своє майно. Адвокат наголошує на тому, що спадкодавець [PERSON] отримала частину нерухомого майна за адресою [ADDRESS] згідно договору дарування, посвідченого 26.03.1999 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою за р. № 2-135. Тобто на час вчинення даного правочину не існувало ніяких обмежень та заборон щодо нерухомого майна, що розташоване за адресою [ADDRESS] . Якщо б існувала заборона з 1957 року, як це вказує Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, то здійснити правочин укладення договору дарування від 26.03.1999 року, було би неможливо. При цьому у позові вказано на те, що всі ці документи та факти вказують на те, що вказана заборона виникла на майно інших людей, які не мають відношення до гр. [PERSON] , який брав позику в 1957 році і тільки зміна адреса та помилки в документації призвели до незаконного обмеження прав громадян на користування та розпорядження своїм майном. Адвокат зазначає, що дана заборона перешкоджає співвласникам будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належним чином розпоряджатися своїм майном, тобто мати можливість подарувати, продавати, обміняти тощо, внаслідок чого, вони позбавлені такого права у його здійсненні, чим порушено їх майнові права, що гарантовані \~Конституцією України та законами України. У позовній заяві містяться покликання на ч. 1 і 5 ст. 41 Конституції України: Кожен, ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ст.15,16, ч.ч. 1,2 ст. 319, ч.ч.1 та 2 ст.321, ст.391 ЦК України. При цьому як вказано у позовній заяві, враховуючи що обтяженим може бути лише майно боржника, що обтяження застосовується лише при наявності до того законних підстав, і таких підстав по відношенню позивачів не існує, відомостей про існування таких підстав у осіб, яким раніше належало дане майно на праві власності відсутні, що могло б розглядатись як прийняття боргу при прийнятті спадщини; ні стягувача, в інтересах якого і за повідомленням якого було застосовано заборону, ні первинного документу - підстави для заборони\~на даний час не існує, - то позивачі справедливо вважають, що при таких обставинах права позивачів порушені і підлягають судовому захисту. Також як зазначає адвокат, враховуючи те що накладення арешту на майно позивачів відбулось із-за змін в нумерації будинків та допущених помилок в документації, відсутні правові підстави накладення вказаної заборони, відсутність судових спорів щодо видачі будь-яких позиків та судових рішень щодо отриманих позиків, позивачі вважають, що є всі підстави для зняття заборони з нерухомого майна по адресі: [ADDRESS] . Крім того, вимушені зазначити, що навіть всі строки позовної давності минули, так як з дати отримання позики невідомою нам особою [PERSON] минуло більше 60 років. Позивачі просять суд: зняти заборону (архівний запис) на відчуження житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , комментарий [NUMBER] , що виникла згідно архівних даних Реєстру для реєстрації заборон Першої ужгородської держконтори за 1950-1960 роки на підставі повідомлення б/н «Заготоуправлением Закарпатского облпотребсоюза» щодо видачі позики від 26.06.1957 року. Стягнути з відповідача понесені позивачами всі судові витрати та витрати на правничу (правову) допомогу. 21.02.2024 від відповідача по справі - перша Ужгородська Державна нотаріальна контора, надійшов лист в якому вказано на те, що перша Ужгородська державна нотаріальна контора є Відповідачем у справі, оскільки під час обтяження спірного майна виконувала функцію лише реєстратора та не порушувала прав Позивача, жодною дією чи бездіяльністю не перешкоджає Позивачу користуватися та розпоряджатися майном та не вчиняє інших дій, які б порушували права та інтереси Позивача. При цьому у листі зазначено, що на момент реєстрації заборони у 1957 році предметом обтяження був будинок за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] . Згідно довідки КП Архітектурно-планувальне бюро Ужгородської міської ради від 17.10.2023 №3443/23, що додана до позовної заяви, наявна інформація про зміну нумерації будинку [ADDRESS] - який раніше мав адресу - [ADDRESS] , а будинку належному [PERSON] присвоєно номер [ADDRESS] ). Позивачі в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно заяви поданої представником позивача адвокатом Свидою О.Г., просить розгляд справи проводити за відсутності позивачів та їх представника. Представник відповідача по справі - першої ужгородської державної нотаріальної контори, до суду не з`явився повторно, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну відповідачем не подано. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи з підстав\~першої\~неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, на підставі наведеного суд

Outcome: partial