Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

короткий виклад обставин справи. 8.11.2023 керівник Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Тернопільської міської ради - Галина Борщевська звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 у справі № 607/3670/23 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1\~ст. 286 КК України, а кримінальне провадження за даним фактом закрито у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Так як цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах кримінального провадження не заявлявся, витрати на лікування останнього від злочину залишаються невідшкодованими. Зазначає, що вартість затрат на лікування та перебування в лікувальному закладі КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» потерпілого [PERSON] становить 26 642,02 грн і відповідно до\~ст. 1206 ЦК України\~повинні бути відшкодовані відповідачем [PERSON] як особою, яка вчинила кримінальне правопорушення. Тож просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь держави в особі Національної служби здоров`я України, Тернопільської міської ради кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 26 642,02 грн й судові витрати. Процесуальні дії у справі. Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 951/895/23 передана 08.11.2023 судді Гриновець О. Б. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 13.11.2023 прийнято вказану позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у справі. Позиція учасників процесу. 05.12.2023 представник [PERSON] адвокат Крамар В. П. через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог через недоведеність позивачем розміру заявлених до стягнення грошових коштів. Зазначає, що у позовній заяві відсутні належні докази понесених витрат на лікування потерпілого, а цивільна відповідальність відповідача, як водія наземного транспортного засобу, була застрахована у ТАС, якою здійснювалося страхове відшкодування на лікування [PERSON] у розмірі 121 760,85 грн. 13.12.2023 керівник Тернопільської окружної прокуратури Г. Борщевська на адресу суду скерувала відповідь на відзив, відповідно до якого не погоджується із викладеними доводами відповідача у відзиві. Зазначає, що у позовній заяві позивачем детально обґрунтовано в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та визначені законом підстави для звернення до суду. За запитом Тернопільської окружної прокуратури від 08.09.2023 КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» надала довідку про витрати на проведення лікування потерпілого [PERSON] , згідно з якої вартість лікування становить: ліжко дні 23 520 грн; обстеження 2\~065 грн; медикаменти 1\~057,02 грн та в такій зазначено детальну інформацію щодо вартості використаних засобів медичного призначення за кошти лікарні. Медична картка стаціонарного хворого та виписка із медичної карти стаціонарного хворого містить дані, які є лікарською таємницею, а тому КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» не має права надавати медичну картку стаціонарного хворого без згоди особи або її законного представника. Крім того, зазначає, що витрати медичного закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування. У судовому засідання представник Тернопільської окружної прокуратури Околіт О. П. позовні вимоги підтримала й просила задовольнити такі в повному обсязі. Представник [PERSON] адвокат Крамар В. П. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив у таких відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дойшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1\~ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження № 12022211040001721 від 02 листопада 2022 року за даним фактом закрито. Ухвала суду набрала законної сили 19.05.2023 /а.с. 15,16/. Згідно з листа КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» № 1408 від 26.09.2023, [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП ТМКЛШД з 02.11.2022 по 22.11.2022. Кількість ліжко-днів 20. Вартість лікування: медикаменти 1\~057,02; обстеження 2\~065; ліжко днів 23 520, всього: 26 642,02 грн, з них кошти Національної служби здоров`я України\~24 642,02 грн, міський бюджет\~2 000 грн. На лікування хворого за кошти лікарні використано: клоксациклін 1.0 9 флаконів х 6.80 = 61,20; фуросемід 2.0 4 ампули х 2,67 = 10,68; диклофенак 3.0 7 ампул х 4,83 = 33,81; NaCI 0.9% 100.0 5 флаконів х 14,62 = 102,34; ібупрофен 100,0 8 флаконів х 8,76 = 70,08; Глікостерил 500,0 3 флакони х 27,37 = 82,11; NaCI 0.9% 10.0 4 небули х 30 = 120,00; бинт марлевий 9 штук х 0,5 = 4,50; парацетамол 500 мг 20 таблеток х 0,32 = 6,40; цефалексин 250 мг 20 таблеток х 1,30 = 26,00; ібупрофен 400 мг 44 таблетки х 0,53 = 23,32; цефтазедим 1.0 9 флаконів х 49.1 = 441,90; парацетамол 100.0 1 флакон = 36,32; шприц 20.0 2 штуки х 2,47 = 4,94; пробірки вак. ЗАК 3 штуки х 3,72 = 11,16; пробірки вак. коагул 2 штуки х 4,63 = 9,26; пробірки вак. б/х 4 штуки х 4 = 16,00; загальний аналіз крові - № 3 х 111 = 333; ЕКГ - № 1 = 92; біохімічний аналіз крові № 4 х 252 = 1008; коагулограма - № 2 х 157 = 314; загальний аналіз сечі - № 2 х 76 = 152; аналіз калу - № 1 = 114; група крові та резус фактор - № 1 = 52. За кошт хворого: Де - Спан 2.0 - 3 ампули; Віт С 6 мл ампула; L лізину есцинат 5.0 10 ампул; навопарин 0.4 7 шприців; універсальний блокуючий стержень «NX Medical» набір імплантів для остеосинтезу 1 штука /а.с. 23/. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є юридичною особою комунальною організацією, що здійснює такі види діяльності: діяльність лікарняних закладів (основний); загальна медична практика. Органом управління та засновником є Тернопільська міська рада /а.с. 37-39/. Тернопільська міська рада є органом місцевого самоврядування, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.11.2023 /а.с. 31-33/. Рішенням Тернопільської міської ради від 25 жовтня 2019 року № 7/39/131 «Про внесення змін в рішення міської ради від 28.07.2017 № 7/16/20 «Про реорганізацію міських комунальних лікувальних закладів» внесено зміни в додатки до рішення міської ради від 28.07.2017 № 7/16/20 «Про реорганізацію міських комунальних лікувальних закладів» та викладено статути комунальних некомерційних підприємств у новій редакції /а.с. 17/. Статутом КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженого рішенням Тернопільської міської ради від 25 жовтня 2019 року № 7/39/131, визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської міської ради. Власником, засновником та органом управління підприємством виступає Тернопільська міська рада /а.с. 17-18/. З відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.11.2023 вбачається, що Національна служба здоров`я України є органом державної влади /а.с. 34-36/. На запит керівника Тернопільської окружної прокуратури № 50-86-10105 ВИХ-23 від 28.09.2023, виконавчий комітет Тернопільської міської ради повідомив, що Тернопільською міською радою позовна заява щодо стягнення з\~ [PERSON] витрат, понесених на лікування потерпілої від злочину [PERSON] не подавалась. Тернопільська міська рада не заперечує щодо подання Тернопільською окружною прокуратурою позову в їх інтересах до [PERSON] про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, що вбачається із відповіді від 06.10.2023 /а.с. 26/. Згідно з відповіді від 10.10.2023 на запит керівника Тернопільської окружної прокуратури № 50-86-1010 ВИХ-23 від 28.09.2023 НСЗУ повідомила, що відповідно до норм Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101,\~НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Одночасно НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави із цивільним позовом Тернопільською окружною прокуратурою та готова до співпраці в межах повноважень /а.с. 29, 30/. Застосоване судом законодавство та висновки суду. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного суду від 07.02.2019 по справі № 742/722/17 зазначено, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 3 ч. 1\~ст. 131-1 Конституції України\~передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3\~ст.\~23\~Закону України\~«Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 2 ч. 4\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»). Відповідно до положень ч. 3, 4\~ст. 56 ЦПК України\~у визначених\~законом випадках\~прокурор звертається\~до суду\~з позовною\~заявою,\~бере участь\~у розгляді\~справ за\~його позовами,\~а також\~може вступити\~за своєю\~ініціативою у\~справу,\~провадження у\~якій відкрито\~за позовом\~іншої особи,\~до початку\~розгляду справи\~по суті,\~подає апеляційну,\~касаційну скаргу,\~заяву про\~перегляд судового\~рішення за\~нововиявленими або\~виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених\~статтею 185\~цього Кодексу. Питання відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, врегульовано\~ст. 1206 ЦК України, Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення (ст. 1206 ЦК України). За змістом наведеної норми матеріального права обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями. Таким чином, законодавець відмежовує поняття витрат на лікування потерпілого від злочину та інституту шкоди, відповідальність за заподіяння якої не завжди покладається на винну особу. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат»\~питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Пунктом 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат»\~постановлено звернути увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Пунктом 3 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545\~встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Згідно вказаного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що ним відшкодовано в добровільному порядку витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого [PERSON] у вищевказаній сумі, тому доводи відповідача про неналежність довідки лікувального закладу, як доказу понесених витрат, є безпідставними. Розрахунок витрат на лікування потерпілого був визначений відповідно до встановленого законом порядку та наведений у відповідному розрахунку лікувального закладу. Доказів на спростування розміру таких витрат відповідачем суду не надано. Щодо тверджень відповідача про відшкодування витрат на лікування потерпілого страховою компанією суд зазначає наступне. Згідно із\~ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі\~статтею 999\~ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом №\~1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 22.1\~ст.\~22\~Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~стаття 3 Закону № 1961-IV\~визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 цього Закону). Згідно зі\~ст.\~6\~Закону №\~1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Беручи до уваги наведене вище, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Отже, витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією, що узгоджується з висновком суду касаційної інстанції під час касаційного розгляду справи № 6-20740св13. Оцінивши зібрані в сукупності докази по справі, суд дойшов висновку про задоволення позову, оскільки між протиправними діями [PERSON] та перебуванням потерпілого [PERSON] на лікуванні у медичному закладі є прямий причинний зв`язок, надані суду докази доводять вартість витрат на лікування потерпілого й прокурором доведено наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь держави в особі Національної служби здоров`я України, Тернопільської міської ради коштів, витрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, в розмірі 26 642,02 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як заявлені позовні вимоги задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved