Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 29.11.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику № 2637981 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Лінеура Україна» 29.11.2021 року направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти договір про надання коштів у позику №2637981 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі інтернет, що знаходиться за адресою https://credit7.ua/. 29.11.2021 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №2637981, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Лінеура Україна» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор А175, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 29.11.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику №2637981 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих з строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення прострочення заборгованості. 23.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та товариством обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 01.02-25/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Відповідно до додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 42460 грн. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №2637981 від 29.11.2021 року становить 42460 грн. з яких: 10000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 32460 грн. заборгованість по відсотках. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 42460 грн. з яких: 10000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 32460 грн. заборгованість по відсотках, а також судові витрати. Розгляд справи відповідно до ухвали від 16.01.2024 року про відкриття провадження у справі проводиться без виклику сторін цивільного провадження. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що предметом спору в даному провадженні є кредитні правовідносини. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість 42460 грн. з яких: 10000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 32460 грн. заборгованість по відсотках. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України божник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~ За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Положенням ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. А тому суд з урахуванням наведеного вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 42460 грн. з яких: 10000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 32460 грн. заборгованість по відсотках, а також судовий збір в сумі 2684 грн. Приймаючи до уваги викладене та,

Outcome: approved