Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Жакчик, Ульяновського (нині - Голованівського) району, Кіровоградської області, Україна, був документований паспортом громадянина СРСР зразка 197 року серії [NUMBER] , виданого 11.12.1980 року Гайворонським РВ УМВС України в Кіровоградській області, паспортом громадянина України раніше не документувався. Для документування заявник звернувся до Центрально-південного міжрегіонального управління державної міграційної служби, однак йому було відмовлено у підтвердженні належності до громадянства України та рекомендовано встановити факт постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року. В зв`язку із чим заявник вимушений звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання у повнолітньому віці на території України за станом 1991 рік. Заявник зазначає, що народився [INFO] в с. Жакчик, Ульяновського (нині - Голованівського) району, Кіровоградської області, про що Заваллівським ДРАЦС Кіровоградської області зроблено актовий запис № 66 від 14.07.1964 року. Батьками зазначено: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] . З 29.04.1979 року по 17.06.1984 року був працівником Сальківського цукрового заводу Жакчицького відділення радянського господарства (підприємство з виробництва цукру в смт. Салькове Гайворонського району Кіровоградської області). В період з 18.06.1984 року по 13.06.1986 року проходив службу в лавах радянської армії. З 03.10.1986 року по 30.04.1987 року працював в Заваллівському графітовому комбінаті (підприємство з добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю в смт. Завалля Гайворонського району Кіровоградської області). 23.05.1987 року по 01.04.1989 року повернувся працювати в Сальківському цукровому заводі Жакчицького відділення радянського господарства. Заявник до 29.05.1989 року проживав на території с. Богданове Ульяновського району Кіровоградської області. З 1964 року по 1984 рік заявник проживав по [ADDRESS] . З 1984 по 1986 рік служба в радянській армії. Згідно запису по господарських книг заявник «вибув в Ульяновський район с. Богдановка» без дати вибуття, числиться, як проживаючий. З 2013 року заявник числиться згідно по господарського обліку, але не проживає. З 2013 по 2023 року заявник проживає без реєстрації на території с. Ташлик та с. Чемерпіль, Чемерпільського старостинського округу № 25 Завалівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області. Необхідність встановлення факту постійного проживання заявника, у повнолітньому віці на території України станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, за адресою: [ADDRESS] , необхідно для підтвердження його громадянства України в силу ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України». Ухвалою суду від 15.01.2024 року відкрито провадження у справі. 29.01.2024 року представником заінтересованої особи до суду було надано письмові пояснення по справі. У своїх поясненнях представник заінтересованої особи зазначила, що згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» - громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, та особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали на території України і не були громадянами інших держав. Таким чином, при зверненні заявника до територіального підрозділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби з питання встановлення належності до громадянства України, заявнику необхідно надати, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Крім того, зазначає, що документ, який посвідчує особу заявника до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не доданий та до територіального підрозділу ЦПМУ ДМС заявником не надавався, а тому, з об`єктивних причин, її особа потребує встановлення. Заявник в судове засідання не з`явився. Представник заявника в судовому засіданні підтримала подану заяву та просить суд її задовольнити з підстав зазначених у ній. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій\~статті 24 Конституції України. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих\~Конституцією\~і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша\~статті 294 ЦПК України). Згідно з пунктом 5 частини другої\~статті 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої\~статті 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності\~Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої\~статті 3 цього Закону. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої\~статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності\~Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга\~статті 3 Закону України «Про громадянство України»). Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності\~Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень\~статті 293 ЦПК України\~та\~статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до частини першої\~статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Пунктом 3 частини другої\~статті 9 Закону України «Про громадянство України» визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Тобто, на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України» встановлюється набуття громадянства України. Відповідно до підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого\~Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду). Отже, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Таким чином, відповідно до положень\~Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Жакчик Ульяновського району Кіровоградської області, батьками зазначено: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] , що підтверджується копіє свідоцтва про народження. (а.с. 4). Згідно копії довідки від 23.05.2023 року № 7 виданої Жакчицьким старостинським округом № 1 Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області та копій витягів з по господарських книг, заявник [PERSON] проживав по [ADDRESS] з 1964 року по 1984 рік. З 1984 по 1986 рік служба в радянській армії (згідно запису по господарської книги №3 за 1986-1990 роки). В тій же самій книзі зроблено запис «вибув в Ульяновський район с. Богдановка» без дати вибуття. Згідно запису по господарських книг за 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, 2001-2005 роки, 2006-2010 роки [PERSON] числиться, як проживаючий. З 2013 року заявник числиться згідно по господарського обліку, але не проживає (а.с. 6-8). Відповідно до копії довідки від 27.10.2023 року № 124 виданої Благовіщенською міською радою Кіровоградської області, [PERSON] проживав в с. Богданове Ульяновського району Кіровоградської області. Вибув [INFO] в с. Жакчик Гайворонського району Кіровоградської області (а.с. 10). З копії листа Жакчицького старостинського округу № 1 Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 14.11.2023 року № 14 вбачається, що заявник [PERSON] народився в с. Жакчик Гайворонського району Кіровоградської області. Місце проживання за цією адресою підтверджується записами в по господарських книгах за період з 1969 по 2010, зокрема по господарської книги за 1991-1995 роки № 3 особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно записів по господарських книг за 2011-2015 та 2016-2020 роки [PERSON] числився в с. Жакчик Голованівського району Кіровоградської області, але фактично проживав на території Чемерпільської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 8). Згідно копії довідки № 9173 від 22.05.2023 року виданої Чемерпільським старостинським округом № 5 Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області [PERSON] проживав без реєстрації з 2013 по 2023 на території Чемерпільського старостинського округу в с. Ташлик та с. Чемерпіль (а.с. 5). Крім того, враховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20). Надані заявником документи, на переконання суду, доводять факт проживання [PERSON] на території України. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство»\~- усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, є громадянами України. Такі особи є громадянами України з 24 серпня 1991 року. Беручи до уваги встановлені судом обставини, та вищевикладені приписи чинного законодавства, суд приходить до висновку, що [PERSON] постійно проживав на території України, в тому числі на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року, та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство» 13 листопада 1991 року. Зазначений факт підлягає встановленню судом, оскільки від нього залежить реалізація прав заявника. З урахуванням викладеного, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою, тому її належить задовольнити повністю.

Outcome: approved