Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір № б/н від 04.06.2015, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 27.04.2020 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 296 171 грн. 23 коп., яка складається з наступного: 34 230 грн. 47 коп. заборгованість за кредитом, 12 303 грн. 36 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України, 249 637 грн. 40 коп. пені. Враховуючи те, що кредитодавець на власний розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 132 799 грн. 60 коп. за кредитним договором № б/н від 04.06.2015, а також судовий збір. У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечив, вказавши на наступне. Вказав, що позивачем до позовної заяви не надано доказів зарахування кредитних коштів у розмірі 34 230 грн. 47 коп. на картку. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору. Крім того, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості та доказів підтвердження її розміру. Посилаючись на вищезазначені обставини, [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив позивач позов підтримав з наведених у ньому підстав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, відповідно до норм ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 04.06.2015 [PERSON] було підписано анкету-заяву, відповідно до якої відповідач ознайомивсь та згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йлму для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 25). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Обґрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 27.04.2020 сума заборгованості за тілом кредиту становить 34 230 грн. 47 коп. (а.с. 6-12). Позивачем на обґрунтування позовних вимог подано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 6-12), довідку про видачу кредитних карток [PERSON] (а.с. 24), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с. 23), анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 25), витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 26), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 27-70), виписку про рух коштів (а.с. 13-22, 91-110). Оскільки факт отримання кредитних коштів [PERSON] не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 34 230 грн. 47 коп. Позивач, окрім простроченого тілу кредиту, також просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 12 303 грн. 36 коп. Відповідно до ст. 625 ЦК УКраїни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданих позивачем розрахунків (а.с. 6-12) вбачається те, що процентна ставка, що нараховувалась за прострочення виконання зобов`язання, встановлена в розмірі 43,2 % починаючи з 04.06.2015 по 31.08.2015, 3,6 % починаючи з 01.09.2015 по 30.09.2019. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У порушення зазначених вимог ЦПК України позивачем суду не надано обгрунтованого розрахунку 3 % річних, не вказано на яку суму забогованості по кредиту нараховувалися 3 % річних, не вказано періоду нарахування 3 % річних, а тому правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 3 % річних згідно з ст. 625 ЦК України в розмірі 12 303 грн. 36 коп. немає. Позивач, також, просив стягнути з відповідача 86 265 грн. 77 коп. заборгованості за пенею. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У заяві, підписаній сторонами відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 86 265 грн. 77 коп. заборгованості за пенею. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 542 грн. 32 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial