Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

22 січня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що вони мають неповнолітню дочку\~ [PERSON] , [INFO] , на яку згідно з рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року відповідач сплачує аліменти в розмірі 600 гривень щомісячно. Вказуючи, що після визначення розміру аліментів у відповідача покращився матеріальний стан, оскільки він працює у Республіці Польща, де отримує доходи, які витрачає на свої потреби, а встановлений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку збільшився, то просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь згідно із зазначеним вище судовим рішенням, з твердої грошової суми у розмірі 600 гривень щомісячно на 1/4 частину від усіх щомісячних доходів відповідача та стягувати з нього на її користь аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 31 січня 2024 року суддя своєю ухвалою відкрила провадження у справі та постановила проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки його матеріальний стан не покращився, як зазначала позивач. Так, він працевлаштований в Україні, отримує заробітну плату в невеликому розмірі. Крім того, після визначення розміру аліментів він уклав шлюб та має двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У судове\~засідання позивач\~ [PERSON] \~та її\~ представник\~-\~адвокат Чернявський\~Р.І. не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, однак адвокат Чернявський Р.І. подав через підсистему\~«Електронний суд» письмову заяву, в якій вказав, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги позивача не визнає з підстав, наведених у відзиві, просить у позові відмовити та розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] адвокат Доценко О.В. у призначене судове засідання не з`явився. У надісланій на адресу суду через підсистему «Електронний суд» письмовій заяві вказав, що станом на час розгляду вказаної справи договір № 06/02-2024/1 від 06 лютого 2024 року про надання правничої допомоги розірвано за взаємною згодою сторін, а тому він не має можливості з`явитися до суду. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Так, стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про охорону дитинства»\~всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі\~статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як установив суд, що\~\~сторони мають неповнолітню дочку\~ [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Як видно з виконавчого листа Сокальського районного суду Львівської області у справі №454/3284/14-ц, що рішенням цього суду від 03 грудня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки\~ [PERSON] , [INFO] , в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 25 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 5). Встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Гарантбудінвест» та розмір його доходу за період з 01 серпня 2023 року до 31 січня 2024 року склав 25\~171.20 гривень (а. с. 27). Крім того, відповідач [PERSON] від іншого шлюбу має двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 26). Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України\~передбачено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий\~частини третьої\~статті 181 СК України). Аналіз положень\~статті 192 СК України\~свідчить про те, що зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 і ця судова практика є незмінною. Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивач посилалася на те, що у відповідача покращився матеріальний стан, оскільки він працює у Республіці Польща, де отримує доходи, які витрачає на свої потреби, а встановлений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку збільшився. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач не надала жодних доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача. Із довідки, що надав відповідач [PERSON] , видно, що він з 01 лютого 2017 року по цей час перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Гарантбудінвест», що в м.Київ, Україна, та отримує заробітну плату у невеликому розмірі (а. с. 27). Крім того, на утриманні відповідача [PERSON] перебуває двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). Вказані обставини спростовують доводи позивача про покращення матеріального стану відповідача та не є підставою для зміни розміру аліментів, як і доводи позивача про збільшення встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII\~частину першу\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~СК України,\~навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений\~законом\~на час стягнення. Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду\~від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі\~№ 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19). Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до\~статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі, у процедурі виконання та стягнення аліментів та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Крім цього, з дублікатів чеків, долучених відповідачем до поданого відзиву, видно, що з 2018 року до січня 2024 року останній добровільно сплачував аліменти на користь [PERSON] в розмірі 900 1000 гривень щомісячно, а не 600 гривень щомісячно, як вказано у виконавчому листі Сокальського районного суду Львівської області у справі №454/3284/14-ц (а.с.28-39). За таких обставин справи та відповідно до зазначених вище норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність у вказаному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову про зміну способу стягнення аліментів на дитину. На підставі викладеного, статей\~180-182,\~192 СК України\~та

Outcome: dismissed