Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є сином [PERSON] та [PERSON] . Його батьки перебували у шлюбі з 09 червня 2005 року. [INFO] його мати [PERSON] померла. Після смерті матері позивач став проживати з дідусем та бабусею, які опікувалися ним. З 2016 року саме [PERSON] та [PERSON] несли витрати на утримання позивача. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 16 лютого 2022 у справі № 607/23502/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 17 грудня 2021 року та до досягнення повноліття. З 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року позивач навчається по спеціальності «Комп`ютерні науки» в Тернопільському фаховому коледжі Тернопільського національного технічного університету ім. Івана Пулюя, що підтверджую довідкою № ЕА-02/23-1771 від 26 серпня 2021 року. Форма навчання денна, платна. Саме дідусь та бабуся оплачують вартість навчання [PERSON] 25\~грудня 2023\~року позивачу\~виповнилось 18\~років і\~стягнення аліментів\~на його утримання припинилось. Проте, оскільки він продовжує навчатись стаціонарно в Тернопільському фаховому коледжі Тернопільського національного технічного університету ім. Івана Пулюя, то не має самостійних доходів та не може себе забезпечити. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить суд стягнути аліменти з [PERSON] в його користь, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у вищому навчальному закладі стаціонарно, у розмірі 3\~000,00 грн. щомісячно, з часу подання позову до закінчення навчання, але не більше як до 23-х років; також стягнути судові витрати, в т.ч. витрати на правову допомогу з відповідача. 11 січня 2024 року ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без руху. 18 січня 2024 року надійшла заява від [PERSON] про усунення недоліків поданої позовної заяви на виконання ухвали суду від 11 січня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду. До заяви додано позовну заяву в новій редакції. 19 січня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі № 607/567/24. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 16 лютого 2024 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] , в якому відповідач повідомив, що протягом усього часу [PERSON] уникав зустрічей та спілкування із відповідачем. Усі намагання батька налагодити стосунки були марними. Оскільки позивачу виповнилося 18 років і він надалі не проявляв жодного бажання і не надавав відповідачу можливості з ним поспілкуватися, [PERSON] не міг отримати достовірної інформації про те, чи продовжує [PERSON] навчання в коледжі на стаціонарі з метою надання подальшої фінансової допомоги. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 3000 гривень щомісяця, але не довше ніж до 30 червня 2025 року, тобто до закінчення позивачем навчання в коледжі. Проти стягнення витрат на правову допомогу заперечив. Позивач та представник позивача, адвокатка Магдич О. О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримують в повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві. Додатково представник позивача повідомила, що докази про розмір понесених витрат на правничу допомогу будуть суду подані в строк, встановлений процесуальним законом. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 3\~000,00 грн. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України 29 грудня 2005 року, батьками позивача зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із довідки № ЕА-02/23-1771 Відокремленого структурного підрозділу «Тернопільського фахового коледжу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя» від 26 січня 2021 року, [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання відділення електронних апаратів за кошти фізичних осіб, термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2022 року у справі № 607/23502/21 стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 17.12.2021 року та до досягнення повноліття. Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] додаткові витрати на оплату навчання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 1400 гривень щомісяця, починаючи стягувати з 22 серпня 2022 року та до закінчення навчання в відокремленому структурному підрозділі «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя», але не довше, ніж до досягнення [PERSON] повноліття. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). В силу ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 199 СК України, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітнім, однак не досягнув віку 23ох років, продовжує навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Тернопільського фахового коледжу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя» і доказів отримання ним доходу суду не подано. [PERSON] є працездатною особою, суд вважає стан здоров`я відповідача задовільним, оскільки доказів на доведення протилежного відповідачем суду не надано. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем [PERSON] може виконувати обов`язки щодо утримання сина, який досяг повноліття, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Необхідність матеріального утримання [PERSON] , до завершення ним навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Тернопільського фахового коледжу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя», визнає і сам відповідач та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 3\~000,00 грн щомісяця. Суд, визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, які слід стягувати із відповідача, враховуючи встановлені вище обставини, а також обставини, зазначені у ст. 182 СК України, вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу позивачу у твердій грошовій сумі - 3 000,00 грн щомісячно, починаючи з 09 січня 2024 року і до закінчення [PERSON] навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя, а саме до 30 червня 2025 року, але не більше 23хрічного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави. Враховуючи зміст наведених норм процесуального закону та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved