Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах та від імені [PERSON] звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування вимог зазначено наступне. [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Сестра померлого [PERSON] сама не в змозі була доглядати за братом, а тому домовилась з позивачем по справі про догляд за [PERSON] . Для повноцінного догляду та піклування [PERSON] у 2000 році забрала до себе додому проживати [PERSON] , що можуть підтвердити свідки. Останні роки свого життя [PERSON] перебував в безпорадному стані із-за захворювання на рак легенів. Весь період сумісного проживання позивач була пов`язана спільним побутом з померлим, сплачувала комунальні послуги, забезпечувала його ліками, дбала про його харчування, одяг та інше. Факт проживання заявника з померлим не менш як п`ять років на час відкриття спадщини зможуть підтвердити свідки. Постановою державного нотаріуса НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з не підтвердженням рішенням суду, що позивач є спадкоємцем четвертої черги згідно зі ст. 1264 ЦК України, як особа, яка проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Просив встановити факт проживання [PERSON] [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до смерті останнього [INFO] . Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 29 листопада 2021 року позовна заява [PERSON] до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі (а. с. 16-17). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 грудня 2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та витребувано від НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а. с. 25-26). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 січня 2022 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , [INFO] (а. с. 47-48). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, третя особа: [PERSON] , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 58). Позивач [PERSON] та її представник адвокат Мезін В. В. у судовому засіданні заявлені вимоги щодо встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві. Відповідач НОВОВОДОЛАЗЬКА СЕЛИЩНА РАДА не направила свого представника для участі у судовому засіданні, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Свідок [PERSON] суду показала, що позивач є її сусідкою. [PERSON] мешкав у сім`ї позивача з 2000 року. Вона запам`ятала той рік, оскільки разом з сусідами зустрічала Новий рік, разом святкували. Свідок бачила, що померлий постійно допомагав позивачці поратися по господарству. Свідок [PERSON] суду показала, що позивач є її сусідкою. Вони товаришували. З 2000 року позивач, її чоловік та померлий жили разом, однією родиною. [PERSON] не мав доходу, і тому [PERSON] забезпечувала його всім необхідним,їже5ю, ліками, одягом, а він допомагав по господарству. Поховання [PERSON] здійснювала позивач. В подальшому у судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Мезін В. В. не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. Через канцелярію суду представник позивача адвокат Мезін В. В. надав заяву, де просив надалі розгляд справи здійснювати за їх із позивачем відсутності, зазначивши, що заявлені вимоги вони підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Оскільки, ч. 3 ст. 211 ЦПК України визначено право осіб, які беруть участь у справі, заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд, беручи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень немає, доходить висновку про можливість закінчити розгляд справи за відсутності сторін. Вислухавши доводи позивача [PERSON] та її представника адвоката Мезіна В. В., покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. [INFO] помер [PERSON] , про що 04 травня 2007 року Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області було зроблено відповідний актовий запис № 16 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 36). Відповідно до довідки ПРОСЯНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ № 373 від 29 вересня 2020 року [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , по день смерті [INFO] . По день смерті проживав один (а. с. 40). Постановою від 18 листопада 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус Нововодолазької державної нотаріальної контори відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи тим, що позивач вважає себе спадкоємцем четвертої черги згідно зі статтею 1264 Цивільного кодексу України, як особа, яка проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, але цей факт не підтверджено рішенням суду (а. с. 7). Позивач просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Тобто, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України та Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст. 16 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами ст. 1217 ЦК України. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За приписами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За життя [PERSON] заповітів не залишив, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про відсутність заповітів чи спадкових договорів складених спадкодавцем № 9640657, виданої 15 травня 2007 року (а. с. 38). За відсутності заповітів до спадкування закликаються спадкоємці за законом. Під час розгляду справи судом було досліджено належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 190, заведеної після смерті [PERSON] державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори 15 травня 2007 року, та встановлено таке (а. с. 31-43). 15 травня 2007 року до державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори звернулася сестра померлого [PERSON] з заявою про прийняття спадщини (а. с. 32). 16 травня 2007 року до державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори звернулася сестра померлого [PERSON] з заявою про відкликання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] (а. с. 33). Інформації щодо наявності у померлого інших спадкоємців першої, другої чи третьої черги матеріали спадкової справи не містять. За положеннями ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України визначено, що спадкоємцями четвертої черги на право на спадкування за законом є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Отже, за відсутності спадкоємців за заповітом, а також відсутності спадкоємців першої, другої чи третьої черги, оскільки спадкоємець другої черги [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини), позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги на право на спадкування за законом, тобто, особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. (а. с. 41). Із витягу зі Спадкового реєстру № 9641631 від 15 травня 2007 року вбачається, 15 травня 2007 року державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа № 42407278, номер у нотаріуса 190 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а. с. 37). Спадкова справа була заведена саме за заявою [PERSON] . Інші спадкоємці не порушували питання щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю рішення суду на підтвердження факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. (а. с. 42). Відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Підпунктом 4. 4 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного порядку передбачено, що факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Згідно з вимогами пункту 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями пункту 1 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови № 5 Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. У п. 21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Статтею 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування » також послався на приписи Сімейного кодексу України й зазначив, що при встановленні судами факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати положення ст. 3 СК, відповідно до якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.08. 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) дійшла висновку, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Зі змісту ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, ретельно дослідивши матеріали справи, а також відомості, надані судові нотаріусом, суд убачає, що єдиною особою, зацікавленою у прийнятті спадщини, є [PERSON] , яка звернулась до нотаріуса із відповідною письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать, що позивач тривалий час спільно проживала з [PERSON] , між ними існували сімейні відносини, виникли взаємні права та обов`язки. Факт спільного проживання та спільного побуту підтвердили допитані у судовому засіданні свідки, що стверджували, що позивач та померлий мешкали разом, як одна родина значно більше ніж 5 років до смерті [PERSON] . Встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно позивачу для прийняття спадщини. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, третя особа: [PERSON] , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є обґрунтованими, отже такими, що підлягають задоволенню. При ухваленні рішення, відповідно до ст. 265 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Проте зазначене питання позивачем не порушувалось. На підставі викладеного та

Outcome: approved