Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача 1. [PERSON] , відповідача 2. [PERSON] , в якій просить, з врахуванням уточнення позовних вимог, виділити їй в натурі 1/3 ідеальну частку з спільної часткової власності на житловий будинок в [ADDRESS] , наступні приміщення: кладову площею 3,2 кв. м., кухню площею 7,6 кв. м., кімнату площею 7,9 кв. м., кімнату площею 16,7 кв. м. та визначити частку 1/1, мотивуючи зокрема тим, що належна їй на праві власності 1/3 частка житлового будинку є ізольованим помешканням в житловому будинку, придатним для постійного проживання у ньому, тому є можливим виділення їй приміщень в натурі. У встановлений судом строк відповідач 1 відзиву на позовну заяву не подав. Від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву та зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділення в натурі частки житлового будинку з додатками, в якій відповідач 2 просить виділити в натурі [PERSON] 1/3 частку в спільному будинку [ADDRESS] , в окремий об`єкт нерухомого майна житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 38,10 кв.м., який складається з наступних приміщень: коридор площею 3,90 кв.м., кухня площею 7,00 кв.м., кімната площею 11,00 кв.м., кімната площею 16,20 кв.м., сарай площею 18,50 кв.м., сарай площею 4,20 кв.м., погріб площею 16,00 кв.м., припинити право спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на окремий об`єкт нерухомого майна житловий будинок [ADDRESS] , мотивуючи зокрема тим, що між сторонами протягом тривалого часу склався фактичний порядок користування приміщеннями будинку, який відповідає ідеальним часткам співвласників будинку, будь-яких претензій між сторонами щодо користування приміщеннями не існує, тому виділення часток у натурі із спільного майна відповідно до розміру часток у праві спільної часткової власності на будинок та фактичного користування є належним способом захисту прав співвласників, однак сторонам не вдалося досягнути домовленості щодо поділу майна та припинення режиму спільної власності, а первісним позивачем навіть ініційовано судовий процес, тому відповідачем 2 заявлено зустрічний позов. Сторони та третя особа, будучи належно повідомленими, в судове засідання не прибули. Позивач подала заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити, зустрічні позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідач 2 повідомила про поважність причин неявки перебування на військової службі. Представник відповідача 2 подала заяву про проведення судового засідання без участі сторони відповідача 2. Третя особа подала клопотання, в яких просить справу слухати у відсутність її представника, у вирішення первісного позову покладається на розсуд суду, проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечує. Від відповідача 1будь-яких заяв чи клопотань не надходило. Неявка учасників процесу не перешкоджає судовому розгляду. Розглянувши вимоги та доводи первісного та зустрічного позовів, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , перебуває у спільній частковій власності трьох осіб сторін у справі. Зокрема позивач [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.08.2020 року, виданого Овруцькою державною нотаріальною конторою. Відповідач 1 [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.02.2021 року, виданого Овруцькою державною нотаріальною конторою. Відповідач 2 (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 02.02.2023 року, виданого виконкомом Овруцької міської ради Житомирської області. Згідно з інформацією, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 113 кв.м., житловою площею 78,8 кв.м., зареєстровано у розмірі 1/3 частки за позивачем [PERSON] , у розмірі 1/3 частки за відповідачем 1 [PERSON] , у розмірі 1/3 за відповідачем 2 [PERSON] . Згідно з інформацією, яка міститься у свідоцтві про право на спадщину від 07.08.2020 року, виданому Овруцькою державною нотаріальною конторою позивачу, загальна площа будинку становить 113 кв.м., розмір житлової площі становить 78,8 кв.м. Згідно з інформацією, яка міститься у свідоцтві про право на спадщину від 10.02.2021 року, виданому Овруцькою державною нотаріальною конторою відповідачу 1, та у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 02.02.2023 року, виданому виконкомом Овруцької міської ради Житомирської області відповідачу 2, загальна площа будинку становить 114,6 кв.м., розмір житлової площі становить 78,3 кв.м. Згідно з відомостями технічного паспорту, виготовленого 09.06.2020 року за замовленням [PERSON] , будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] має загальну площу 113 кв.м., житлову площу 78,8 кв.м., та складається з наступних приміщень: Приміщення 1: коридор загальною площею - 3,2 кв.м.; кухня загальною площею - 7,4 кв.м.; кімната загальною площею - 7,9 кв.м.; кімната загальною площею - 16,7 кв.м.; Усього по 1: загальна площа - 35,2 кв.м.; Приміщення 2: коридор загальною площею - 3,9 кв.м.; кухня загальною площею - 7,0 кв.м.; кімната загальною площею - 11,0 кв.м.; кімната загальною площею - 16,2 кв.м.; Усього по 2: загальна площа - 38,1 кв.м.; Приміщення 3: веранда загальною площею 4,1 кв.м.; кімната загальною площею - 11,0 кв.м.; кімната загальною площею - 16,0 кв.м.; кухня загальною площею 8,6 кв.м.; Усього по 3: загальна площа 39,7 кв.м. Згідно з відомостями технічного паспорту, виготовленого 12.12.2022 року за замовленням [PERSON] , будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] має загальну площу 114,60 кв.м. житлову площу 78,3 кв.м.,\~ та складається з наступних приміщень: Приміщення І: коридор загальною площею - 3,20 кв.м.; кухня загальною площею - 7,40 кв.м.; кімната загальною площею - 7,90 кв.м.; кімната загальною площею - 16,70 кв.м.; Усього по І: загальна площа - 35,20 кв.м. Приміщення II: коридор загальною площею - 3,90 кв.м.; кухня загальною площею - 7,00 кв.м.; кімната загальною площею - 11,00 кв.м.; кімната загальною площею - 16,20 кв.м.; Усього по II: загальна площа - 38,10 кв.м.; Приміщення III: кухня загальною площею - 6,80 кв.м.; коридор загальною площею - 6,10 кв.м.; санвузол загальною площею - 1,9 кв.м.; кімната загальною площею - 10,50 кв.м.; кімната загальною площею - 16,00 кв.м.; Усього по III: загальна площа - 41,30 кв.м. Також відповідач 2 використовує сарай (Б) загальною площею - 18,50 кв.м.; сарай (б) загальною площею - 4,20 кв.м.; погріб (П) загальною площею - 16,00 кв.м. З технічних паспортів вбачається, що розбіжності у площі житлового будинку стосуються приміщень, які позначені під номером 3. Судом встановлено, що сторони фактично володіють та користуються житловими приміщеннями будинку садибного типу по [ADDRESS] , наступним чином: приміщення, позначені у технічних паспортах під номером 1, використовуються позивачем, приміщення 2 відповідачем 2, приміщення 3 відповідачем 1. Тобто розбіжності у площі житлового будинку стосуються приміщень 3, які використовуються відповідачем 1. При цьому, сторони мають окремі входи, особові рахунки та сплачують комунальні послуги відповідно займаній площі. Крім того, кожен із співвласників будинку має власну кухню та санвузол. Між сторонами протягом тривалого часу склався фактичний порядок користування приміщеннями будинку і його складовими, який відповідатиме ідеальним часткам співвласників будинку, будь-яких претензій між сторонами щодо користування приміщеннями не існує. Маючи намір реалізувати своє право на поділ нерухомого майна шляхом виділення своїх часток в натурі із спільного майна та припинення режиму спільної часткової власності, сторони не досягнули домовленості в позасудовому порядку. Відтак, належним способом захисту прав співвласників позивачів первісним та зустрічним позовами - є виділення часток у натурі із спільного майна у відповідності до розміру ідеальних часток у праві спільної часткової власності на будинок та фактичного користування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві ; чільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках вином, яке складає єдине ціле/. Згідно з ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок (квартиру) може бути виділено відокремлену частину будинку (квартири), яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку (квартири), що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку (квартири) із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20). Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 2-413/11 (провадження № 1-17672св18). У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 127/28684/18 провадження № 61-17068св19) зазначено, що за відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом та після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється; при виділі частки із спільного рухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо). Схожий за змістом висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 344/8200/14-ц (провадження № 14-302цс19). Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про поділ спільного майна або виділ з нього частки. У постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року в справі № 6-4цс14 зроблено висновок, що при вирішенні справи слід враховувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття З ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з урахуванням прав та інтересів усіх співвласників. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суту за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи і законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цивільного процесуального законодавства, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (cт.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, трава та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (cт.5 ЦПК України). За таких обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення первісного позову та зустрічного позову, застосувавши при цьому найбільш ефективні способи захисту інтересів сторін, які відповідно до викладених позовних вимог узгоджуються із законом і йому не суперечать, виходячи з того, що первісна вимога позивача визначити частку 1/1 є юридично неспроможною і не відповідає закону, а зустрічна вимога відповідача 2 припинити право спільної часткової власності інших співвласників не ґрунтується на законі. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1749 грн. Відповідачем 2 сплачено судовий збір в сумі 1749 грн. Тому

Outcome: dismissed