Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», в інтересах якої діє представник - Пекарчук А.В., звернулося в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача, [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 9784,21 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту в сумі 5878,42 грн; суми прострочених платежів по процентах - 3905,79 грн та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2147,20 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 27 квітня 2023 року між ТзОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір №464560-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, яка була направлена на адресу відповідача, взамін на що 27.04.2023 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту). Договір №464560-КС-001 про надання кредиту підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору кредиту ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти в сумі 10000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти (1.16395 за кожен день) за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало і надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн, щляхом перерахування на банківську карту позичальника № [NUMBER] , натомість боржник не повністю виконала умови договору, чим порушила свої зобов`язання. Відповідач, на виконання умов договору, здійснила часткову оплату за Договором №464560-КС-001 на загальну суму 13213,96 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату, з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. За наведених обставин просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). 16 січня 2024 року ухвалою суду витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д) інформацію, а саме: чи видавалась банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 27.04.2023 по 02.11.2023 включно. У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно, не повідомивши суду про причини своєї неявки, про день та час слухання справи була повідомленою у встановленому законом порядку, шляхом надіслання на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду. Причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подавала, відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши зібранні по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 27 квітня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» (кредитодавець), в особі директора управління аналізу ризиків Горбаня О.О., з однієї сторони, та [PERSON] (позичальник), з другої сторони, укладено Договір №464560-КС-001 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», згідно з яким кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 10000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». П.п. 2.3, 2.4, 2.7 Договору передбачено, що кредит надається на строк 16 тижнів, стандартна процентна ставка за кредитом вдень - 2,00000000, фіксована, знижена процентна ставка за кредитом вдень - 1,16395000, фіксована, термін дії договору - до 17 серпня 2023 року. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало в повному обсязі, що стверджується: пропозицією (офертою) щодо укладення договору № 464560-КС-001 від 27.04.2023; прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) на укладення договору 464560-КС-001 про надання кредиту від 27.04.2023; договором №464560-КС-001 від 27.04.2023; візуальною формою послідовності дій клієнта; анкетою клієнта від 16.11.2023; інформаційною довідкою №234/11 від 08.11.2023, згідно з якою 27.04.2023 на платіжну карту [PERSON] № [NUMBER] через «ПриватБанк» перераховано кошти в сумі 10000,00 грн відповідно до умов кредитного договору №464560-КС-001 від 27.04.2023; Паспортом споживчого кредиту; Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Договір №464560-КС-001 від 27.04.2023 укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4148. Згідно приписів статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Таким чином, підписання відповідачем договору, шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» є фінансовою установою, що стверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ФК №880 від 06.04.2017, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Згідно виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картковому рахунку [NUMBER] , платіжній картці № [NUMBER] за період з 27.04.2023 по 02.11.2023, яка відкрита на ім`я [PERSON] , та розрахунку заборгованості за кредитним договором №464560-КС-001 від 27.04.2023, вбачається, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за Договором, внаслідок чого у нього виникла прострочена заборгованість, яка станом 03.11.2023 складає 9784,21 грн, з них: основна заборгованість 5878,42 грн, та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 3905,79 грн. Згідно ст.ст. 526, 529 ч.1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість за кредитним договором №464560-КС-001 від 27.04.2023. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася та доказів на спростування доводів позивача не надала. Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованості за Договором №464560-КС-001 від 27.04.2023 в розмірі 9784,21 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved