Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, у якому просив суд визначити [PERSON] наступні способи участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON] : 1) необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між мною та дітьми - без присутності матері; 2) з понеділка по п`ятницю з 18 год. до 22 год. вечора за місцем перебування дітей на особисте спілкування з сином та дочкою без присутності матері; 3) на спільний відпочинок з дітьми: з п`ятниці 20 год. вечора (з ночівлями) до неділі 20 год. вечора включно, у перший та третій тиждень кожного місяця - без присутності матері; 4) половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул діти проводять з батьком, з правом виїзду за межі країни на відпочинок, з метою оздоровлення - без присутності матері; 5) проводити з дітьми кожне друге свято (Новий рік, Різдво, Старий Новий Рік, 8 Березня, Великдень, День Святого Миколая) по черзі, за умови, що святковим дням надається перевага над днями батьків - без присутності матері; 6) святкувати з дітьми кожен другий день їх народження, а саме 04 червня та 10 жовтня без присутності матері; 7) у період хвороби безперешкодно відвідувати дітей за місцем їх фактичного проживання/лікування. Судові витрати стягнути з відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано між ними на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2021. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишилися проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] з 15.03.2021 обіймає посаду керівника Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області, пройшов періодичні огляди у лікарів нарколога та психіатра. На утримання дітей спочатку добровільно надавав відповідачці [PERSON] фінансову допомогу, а в подальшому на підставі судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.08.2023. Відносини між сторонами є досить складними, тому в добровільному порядку згоди з приводу питання виховання дітей та спільної участі у виховному процесі досягти не можуть, а саме [PERSON] не дає змоги ні спілкуватись, ні бачитись з дітьми, при цьому знаходить різні видумані підстави задля відмови позивачу як батьку у можливості побачень та спілкування з дітьми. При визначенні графіку участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми позивач просить врахувати те, що він має постійне місце роботи, стабільний дохід, проживає у іншій місцевості, є фізично та психічно здоровим, має можливість після завершення свого робочого дня проводити час з дітьми, допомагати у навчанні, брати участь у вихованні, відпочивати разом та іншим чином піклуватися про дітей, тому звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Шиманський В.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Повністю підтримав висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради, як такий, що відповідає інтересам дітей. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Гурба М.В. в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити частково з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 26-32). Відповідач [PERSON] суду пояснила, що позивач припинив спільне проживання з нею та дітьми через три тижні після народження сина, покинув сім`ю, тому син дуже прив`язаний до неї, оскільки з самого народження перебував виключно з нею. Син дуже вразлива дитина, бажає постійно бути з мамою. Позивач досить рідко відвідував дітей після народження сина, при цьому вона не перешкоджала йому в спілкуванні з сином та донькою та його участі у їх вихованні. Спочатку після припинення проживання з ними позивач декілька разів забирав доньку з собою у м. Тульчин та проводив з нею час, проте в подальшому це відбувалось все рідше та рідше. Відповідач запрошувала позивача взяти участь у святкуванні дня народження доньки разом з ними, однак він відмовився з посиланням на свою зайнятість. Також відповідач суду пояснила, що її мати уже дуже тривалий час постійно проживає в Італії і вважає, що проведення літніх канікул дітей в Італії біля моря буде сприяти їх повному оздоровленню та відпочинку. Раніше позивач не заперечував щодо цього. Дійсно, відповідач разом з дітьми в період з 26.06.2023 по 23.08.2023 виїжджала до Італії з метою оздоровлення дітей, їх відпочинку на морі та відвідування матері, про що повідомляла позивача. Для виїзду за межі України з дітьми згідно із законом у даний час відповідачці не потрібно було отримувати від позивача нотаріально посвідчену згоду. Крім того, відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала факт надання позивачем добровільної матеріальної допомоги на утримання двох малолітніх дітей у період з січня 2022 року по червень 2023 року у розмірі не менше 20000 грн. щомісячно, за виключенням червня 2023 року, у якому позивачем перераховано 10500 грн. Проте суду пояснила, що з липня 2023 року відповідач перестав надавати їй матеріальну допомогу на утримання дітей і вона телефонувала батькові дітей з даного приводу, однак [PERSON] на її телефонні дзвінки не відповідав та взагалі в подальшому їй не перетелефонував, тому вона звернулася до суду із заявою про примусове стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідач вважає, що даний позов ініційований [PERSON] у відповідь на її звернення до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки позивач сам не бажає або в силу своєї зайнятості не спілкується з дітьми та не проводить з ними час, хоча вона йому ніколи не забороняла і не чинила будь-яких перешкод. На запитання суду відповідач [PERSON] пояснила, що не заперечує проти визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми таким чином: 1) необмеженого спілкування [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ним та дітьми; 2) можливості позивача [PERSON] безперешкодно відвідувати дітей у період хвороби за місцем їх фактичного проживання/лікування; 3) можливості позивача [PERSON] здійснювати особисте спілкування з дітьми [PERSON] та [PERSON] кожну п`ятницю з 18-00 год. до 20-00 год. вечора за місцем перебування без присутності матері; 4) щодо спільного відпочинку позивача [PERSON] з донькою [PERSON] з 14-30 год. суботи (з ночівлею) до неділі 20-00 год. вечора включно, у перший та третій тиждень місяця без присутності матері; 5) щодо спільного відпочинку позивача [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] протягом 14 календарних днів підряд на літніх канікулах без присутності матері; 6) проведення позивачем [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] свята: Старий Новий рік та 8 Березня без присутності матері; 7) брати участь [PERSON] в святкуванні днів народжень дітей [PERSON] та [PERSON] за участю матері [PERSON] . Щодо участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми з понеділка по п`ятницю з 18-00 год. до 22-00 год.за місцем перебування дітей на особисте спілкування з сином та дочкою без присутності матері, відповідач пояснила, що саме такий спосіб суперечить інтересам дітей, оскільки донька [PERSON] навчається у школі з понеділка по п`ятницю в другу зміну з 12.00 год. до 17.20 год. Після занять у школі дитині потрібно повечеряти та зробити домашні завдання, підготуватися до школи на наступний день, підготуватися до сну. Син [PERSON] відвідує садочок, у якому перебуває з понеділка по п`ятницю до 18.00 год. Після 21.00 год. діти лягають спати. Тому у запропонований позивачем спосіб спілкування та виховання буде порушений щоденний режим дня дітей. Крім того, відповідачка також працює в державній установі з робочим графіком до 18.00 год. Щодо участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми з п`ятниці 20 год. вечора (з ночівлями) до неділі 20 год. вечора включно, у перший та третій тиждень кожного місяця - без присутності матері, відповідач пояснила, що донька кожну суботу з 12-00 год. до 14-00 год. відвідує індивідуальні заняття з вокалу та фортепіано, тому у випадку пропуску цих занять не зможе систематично та у повній мірі розвиватись в напрямку музичної освіти. Сину [PERSON] виповнилось лише 3 роки, який дуже прив`язаний до матері, практично не знає позивача, оскільки досить рідко з ним бачився. Позивач бажає забирати сина на вихідні в свою нову сім`ю, в якій син нікого не знає і це може завдати йому психологічних травм, негативно впливати на його стан здоров`я і емоційний стан. З огляду на це, перебування сина з позивачем у вихідні дні буде можливе після досягнення ним більш дорослого віку та виникнення між ним та позивачем більш довірливих відносин. Щодо участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми у половину літніх, зимових, весняних та осінніх канікул дітей, відповідач пояснила, що вважає недоцільним розривати дітям осінні, зимові та весняні канікули, оскільки тривалість цих канікул незначна, а саме 7 днів і поділ цих канікул між батьками буде перешкоджати дітям повноцінно відпочити від навчання. Відповідач не заперечує проти того, щоб позивач в період своєї відпустки в межах 14 календарних днів брав дітей на відпочинок разом з ним з метою їх оздоровлення, оскільки це буде відповідати їх інтересам. Проте, половина літніх канікул буде занадто великими строком для перебування дітей без матері, оскільки вони емоційно прив`язані до неї і лише вона знає їх потреби. Щодо участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом проведення з дітьми дітьми кожне друге свято (Новий рік, Різдво, Старий Новий Рік, 8 Березня, Великдень, День Святого Миколая) по черзі, за умови, що святковим дням надається перевага над днями батьків - без присутності матері, відповідач вважає таким, що суперечить принципу розумності та справедливості, оскільки буде позбавляти одного з батьків бути разом з дітьми на свята протягом року. Щодо участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом святкування з дітьми кожний другий день їх народження, а саме 04 червня та 10 жовтня без присутності матері, відповідач заперечує, оскільки день народження є особливим днем для дітей, з яким у них асоціюються приємні емоції, діти в цей день себе почувають в колі загальної уваги і турботи з боку батьків та рідних, тому вважає за можливе проводити дні народження дітей за спільної з позивачем участі. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Бойко М.П. до судового засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу в її відсутність, підтримує висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради №01/00/011/6077 від 29.01.2024. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновкупро часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що з 28.09.2013 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2021 (справа №127/30414/21) (а.с. 5). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями повторних свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 18.08.2023 та серії [NUMBER] від 12.04.2022 (а.с. 6-7). Малолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями Витягів з реєстру Вінницької територіальної громади та не заперечується сторонами по справі (а.с. 8-10). Відповідно до судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.08.2023 (справа №127/22619/23) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.07.2023 і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 13). На а.с. 56-88 копії квитанцій, наданих позивачем [PERSON] у підтвердження обставин надання ним відповідачці [PERSON] добровільної матеріальної допомоги на утримання двох малолітніх дітей в період з січня 2022 року по червень 2023 року у розмірі не менше 20000 грн. щомісячно, за виключенням червня 2023 року, у якому позивачем перераховано 10500 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала факт надання позивачем добровільної матеріальної допомоги на утримання двох малолітніх дітей у вказаний вище період та у вказаному розмірі. Проте суду пояснила, що з липня 2023 року відповідач перестав надавати їй матеріальну допомогу на утримання дітей і вона телефонувала батькові дітей з даного приводу, однак [PERSON] на її телефонні дзвінки не відповідав та взагалі в подальшому їй не перетелефонував, тому вона звернулася до суду із заявою про примусове стягнення аліментів на утримання дітей. Згідно з довідкою Вінницької обласної прокуратури №07-765 вих.23 від 18.09.2023, [PERSON] працює в органах прокуратури з листопада 2008 року по теперішній час, а з 15.03.2021 обіймає посаду керівника Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області (а.с. 11). Згідно з копією сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду 2 серія РРУ №009791 від 30.05.2022, [PERSON] наркологічні протипоказання до виконання: допуску до роботи з носіями державної таємниці не виявлені. Згідно з копією медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів 2 серії ААН №556780 від 30.05.2022, [PERSON] психіатричні протипоказання до виконання: допуску до роботи з носіями державної таємниці не виявлені (а.с. 12). Позивач [PERSON] з 25.03.2023 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 38). Згідно з довідкою виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області №834 від 21.08.2023, [PERSON] , згідно довідки квартального комітету, дійсно проживає разом з дружиною [PERSON] , дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по [ADDRESS] , без реєстрації місця проживання (а.с. 37). Згідно з характеристикою, наданою 17.10.2023 директором та класним керівником щодо матері учениці 3-Д класу, КЗ «Вінницька гімназія №24» [PERSON] , 2015 р.н., мама [PERSON] інтелігентна, спокійна, впевнена в собі жінка. Вона активно займається вихованням дітей, бере активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну, забезпечує навчання дитини в позашкільних закладах (а.с. 33). Згідно з характеристикою, наданою 20.10.2023 директором та класним керівником щодо батька учениці 3-Д класу, КЗ «Вінницька гімназія №24» [PERSON] , 2015 р.н., батько [PERSON] з сім`єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся (а.с. 34). Згідно з довідкою КЗ «ДНЗ №7 ВМР» №68 від 16.10.2023, дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує групу №2 КЗ «ДНЗ №7 ВМР». Мати, [PERSON] , сумлінно відноситься до батьківських обов`язків. Забезпечує життєдіяльність дитини відповідно до вікових потреб, турбується про життя і здоров`я дитини. Сприяє всебічному розвитку дитини. Добросовісно виконує правила внутрішнього розпорядку, дотримується орієнтовного розподілу діяльності дитини протягом дня. Дитина завжди охайна, доглянута, не конфліктна (а.с. 36). Згідно з довідкою №1/10 від 16.10.2023, [PERSON] , [INFO] , відвідує індивідуальні заняття з вокалу та фортепіано, при Громадській Організації «Всеукраїнський сімейний альянс» з 12 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин, щосуботи (а.с. 35). Відповідно до наданого висновку №01/00/011/6077 від 29.01.2024, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити такі способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] : щопонеділка щомісяця з 18-00 год. до 22-00 год.; щовівторка щомісяця з 18-00 год. до 22-00 год.; щосереди щомісяця з 18-00 год. до 22-00 год.; щочетверга щомісяця 18-00 год. до 22-00 год.; щоп`ятниці щомісяця 18-00 год. до 22-00 год.; І - III п`ятниця з 22-00 год. по неділю 20-00 год.; половину літніх, зимових, весняних та осінніх канікул; усі державні свята у парні роки з батьком; дні народження дітей у парні роки з батьком (а.с. 110-112). Частиною 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 2 - 4 ст. 150 СК України). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право батька, матері та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом, закріплено положеннями ст. 153 СК України. Як визначено частинами 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Так, за її змістом орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України). В такому випадку, як визначено приписами ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відтак, правовий аналіз вказаних вище положень законодавства дає підстави для висновку, що участь суду при вирішенні питання щодо способу участі батька у вихованні дітей є необхідною у випадку наявності перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, яка створюється одним з батьків іншому, зокрема, у випадку ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування. Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За правилами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Разом з тим, стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. На рішення про визначення способу участі у вихованні дитини впливають: ставлення батьків до виконання своїх обов`язків; особиста прихильність дитини до кожного з батьків; вік дитини та стан її здоров`я; своєчасність сплати аліментів на дитину; стан психічного здоров`я заявника, факти зловживання алкогольними напоями або наркотичними засобами; інші обставини, що мають істотне значення. Тому при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, які полягають, зокрема, в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі. А встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Позивач [PERSON] , будучи батьком дітей, прагне спілкування із ними, оскільки участь у вихованні та розвитку дітей є його правом та обов`язком. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дітьми у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові малолітніх дітей. Отже, фактично предметом спору в даній справі є можливість батька бачитись із дітьми та брати участь у їх вихованні, в тому числі без участі відповідача (матері) та за місцем свого проживання. Обов`язки щодо забезпечення розвитку дітей покладаються на обох батьків, кожен з батьків у рівній мірі зобов`язаний брати участь у вихованні дітей не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей. Під час розгляду даної справи жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із дітьми, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дітьми, яке перешкоджало б нормальному розвитку дітей не встановлено і матеріали справи таких доказів не містять. Відповідно до наданого висновку №01/00/011/6077 від 29.01.2024, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити такі способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] : щопонеділка щомісяця з 18-00 год. до 22-00 год.; щовівторка щомісяця з 18-00 год. до 22-00 год.; щосереди щомісяця з 18-00 год. до 22-00 год.; щочетверга щомісяця 18-00 год. до 22-00 год.; щоп`ятниці щомісяця 18-00 год. до 22-00 год.; І - III п`ятниця з 22-00 год. по неділю 20-00 год.; половину літніх, зимових, весняних та осінніх канікул; усі державні свята у парні роки з батьком; дні народження дітей у парні роки з батьком (а.с. 110-112). Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд частково погоджується із запропонованим органом опіки та піклування режимом участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки, на думку суду, даний висновок складений на підставі неповно з`ясованих фактичних обставинах справи та є недостатньо обґрунтованим. При вирішенні заявлених позовних вимог суд враховує, що після припинення шлюбних відносин малолітні діти сторін [PERSON] (має повних 8 років) та [PERSON] (має повних 3 роки) постійно проживають разом з матір`ю [PERSON] у м. Вінниці. Батько дітей працює та проживає у м. Тульчин, яке розташоване приблизно на відстані 83 км від м. Вінниці. Спір щодо визначення місця проживання дітей у сторін відсутній. За місцем свого проживання діти відвідують школу та дитячий садочок, донька [PERSON] щосуботи відвідує індивідуальні заняття з вокалу та фортепіано. Відповідач суду пояснила, що донька [PERSON] навчається у школі з понеділка по п`ятницю в другу зміну з 12.00 год. до 17.20 год. Після занять у школі дитині потрібно повечеряти та зробити домашні завдання, підготуватися до школи на наступний день, підготуватися до сну. Син [PERSON] відвідує садочок, у якому перебуває з понеділка по п`ятницю до 18.00 год. Після 21.00 год. діти лягають спати. Крім того, відповідачка також працює в державній установі з робочим графіком до 18.00 год. Отже, з вказаного слідує, що діти сторін мають звичні умови проживання та відповідний щоденний режим дня протягом тижня, харчування, навчання та інтереси. Позивач та відповідачка мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні дітей відповідачка не має, хоча діти і проживають з нею. Суд вважає, що інтереси батьків мають право на реалізацію такою мірою та в такий спосіб, які відповідатимуть саме інтересам дітей. Тому суд бере до уваги в першу чергу якнайкращі інтереси дітей, їхні звичні умови повсякденного життя та відповідний щоденний режим дня протягом тижня, харчування та навчання, стан здоров`я, вік дітей [PERSON] (має повних 8 років) та [PERSON] (має повних 3 роки), пояснення відповідачки щодо емоційної прихильності сина саме до неї, його вразливості і ввважає, що [PERSON] необхідно визначити наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: - необмежене спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ним та дітьми; - побачення з донькою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] щоп`ятниці з 18.00 до 20.00 год. за місцем проживання дітей та щонеділі з 14.00 до 17.00 год. за місцем проживання дітей з урахуванням режиму дня дітей; - спільний відпочинок з донькою [PERSON] , [INFO] (з ночівлями) кожний перший і третій тиждень місяця з 15.00 год. суботи до 17.00 год. неділі; - побачення з донькою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] у святкові дні, а саме Новий рік, Різдво, Старий Новий рік, 8 Березня, Великдень, День Святого Миколая кожного року; - побачення з донькою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] у присутності матері у день народження дітей - 04 червня та [INFO] ; - проведення літніх канікул з донькою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] без присутності матері протягом 15-ти днів поспіль; - безперешкодно відвідувати дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у період хвороби дітей за місцем їх проживання чи лікування. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Крім того, суд вважає, що усі без виключення святкові дні кожного року, в тому числі, про які просив позивач: Новий рік, Різдво, Старий Новий рік, 8 Березня, Великдень, День Святого Миколая, а також святкування днів народження дітей - 04 червня та 10 жовтня усіх років, діти мають право святкувати з обома батьками і тому розподіл святкування цих свят між батьками по черзі буде втручанням у права дітей та не буде відповідати їхнім найкращим інтересам. Варто зазначити й про те, що День народження для дитини - це урочисте свято, якого вона чекає протягом всього року і важливо, щоб дитяче свято було цікавим та сповненим щирих емоцій: у колі батьків, близьких друзів та родичів. Тому враховуючи також і вік дітей, суд вважає, що святкування днів народження дітей без присутності матері не буде відповідати найкращим інтересам дітей, що не позбавляє права позивача на побачення з донькою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] у день народження дітей - 04 червня та 10 жовтня усіх років, в тому числі, у присутності матері. Вирішуючи заявлені позовні вимоги щодо проведення позивачем половини осінніх, зимових, весняних та літніх канікул з батьком, з правом виїзду за межі країни на відпочинок, з метою оздоровлення - без присутності матері, суд бере до уваги вік дітей [PERSON] (має повних 8 років) та [PERSON] (має повних 3 роки), їхні звичні умови повсякденного життя та відповідний щоденний режим дня протягом тижня, харчування, стан здоров`я, інтереси, пояснення відповідачки щодо емоційної прихильності сина саме до неї, загальної тривалості осінніх, зимових, весняних та літніх канікул і вважає, що проведення позивачем [PERSON] літніх канікул з донькою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] без присутності матері протягом 15-ти днів поспіль буде відповідати якнайкращим інтересам малолітніх дітей, сприятиме розширенню їх кругозору, отриманню нових навичок та досвіду. Щодо позовної вимоги про виїзд позивача з дітьми за кордон з метою оздоровлення без присутності матері суд вважає за необхідне зазначити таке. Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57. Відповідно до пункту 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Згідно з пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка (штамп) про взяття на постійний консульський облік у закордонній дипломатичній установі України або перебування такого громадянина на постійному консульському обліку підтверджується довідкою про перебування на консульському обліку, яка формується з використанням засобів відомчої інформаційної системи МЗС; у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері); довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем; свідоцтва про народження дитини, виданого компетентним органом іноземної держави, що не містить відомостей про батька дитини, легалізованого або засвідченого апостилем, а також без будь-якого додаткового засвідчення у випадках, передбачених міжнародним договором України. 3) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб; 4) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця та більше дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на захворювання, передбачені частиною п`ятою статті 157 Сімейного кодексу України, під час пред`явлення таких документів або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав: довідки, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, про наявність заборгованості із сплати аліментів (у разі коли сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці); документа, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу, в порядку та за формою, встановленими МОЗ (у разі коли сума заборгованості по аліментах становить понад три місяці, але не більше чотирьох місяців). Отже, чинним законом чітко встановлений певний порядок виїзду з України громадян, які не досягли 16-річного віку за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Не конкретизувавши позовні вимоги, не зазначивши у позовній заяві відповідні періоди без зазначення року, переліку країн та не зазначення мети виїзду дітей у той чи інший період, не надавши доказів про неможливість досудового вирішення даного питання між сторонами, позивач не вірно обрав спосіб захисту та не довів суду факт порушення прав дітей з боку їх матері, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Також суд вважає за необхідне зазначити, що визначений судом спосіб участі в спілкуванні та вихованні дітей не є постійним, а може бути змінений у зв`язку зі зміною обставин. Це стосується в тому числі віку дітей, налагодження відносин з дітьми та тим з батьків, хто проживає окремо, порозуміння батьків дітей у питаннях щодо спілкування з дітьми того з батьків, хто проживає окремо. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно сягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 536,80 грн. понесеного судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial