Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що 15.10.2020 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, мають малолітню дитину [PERSON] [INFO] .(а.с.6) Шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, остані два роки фактично проживають окремо, відсутнє взаєморозуміння, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Подальше збереження шлюбу позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем по справі. Примиритися не бажає. Позивач в судове засідання не з`явився, за змістом поданої заяви просить розглянути справу у його відсутність, на позові наполягає (а.с.4 ). Відповідач про\~день та\~час розгляду\~справи повідомлявся\~в порядку\~ст.128\~ЦПК України,\~шляхом розміщення\~оголошення про\~виклик на\~сайті Красноармійського\~міськрайонного суду,\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про причини\~неявки суд\~не повідомив,\~відзив на\~позов не\~подав заяву\~про розгляд\~справи за\~його відсутності не подав.(а.с.20,28) Суд, розглядає справу за відсутності сторін, з урахуванням поданих клопотань, що відповідає вимогам ч.1, 4 ст.223 ЦПК України. З огляду на наведене, суд відповідно до ст.280 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Суд дослідивши матеріали справи і перевіривши докази, приходе до наступного: \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що з 01.06.2013 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецьк за актовим записом №178.(а.с.5) Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] . Між подружжям фактично припинені сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння між ними ,розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Останні два роки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, спілкування між ними припинилось. Із врахуванням вищезазначеного позивач наполягає на розірванні шлюбу в судовому порядку, примиритися не бажає. Відповідачем викладені обставини не спростовані. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved