Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-18 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із позовом до відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання права на майно. Просять суд визнати за ними в рівних частинах в порядку спадкування після смерті, [PERSON] право на середню земельну частку (пай) на території Добросинсько-Магерівської (колись Замківської сільської ради) сільської ради розміром 0,69 умовних кадастрових гектарів з підстав зазначених у позові. Вважають, що їх право на земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просять задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подали на адресу суду письмову заяву, у якій просили справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. Представник третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] склала в користь Позивачів заповіт 14.03.1996 року , який посвідчено у виконавчому комітеті Замківської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 09. Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно, земельний пай 0,69 га. та території Замківської сільської ради , що посвідчено сертифікатом на право приватної \~ \~ \~ \~власності на землю ( середня земельна частка) серія ЛВ 030343 виданим 06.03.1996 р. за № 124. З копії витягу № 428 від 09.05.2023р. виданого виконкомом Добросинсько-Магерівської сільської ради Замківського старостинського округу № 2 вбачається, що [PERSON] було видано сертифікат на середню земельну частку пай серії ЛВ 030343 від 06.03.1996 року за № 124 в розмірі 0,69 га з них 0,69 га ріллі. Позивачі звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їм відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ними не був наданий належним чином оформлений сертифікат, бо [PERSON] за життя його не належним чином не оформила. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1995 р. №801 не передбачено видачу сертифікату нового зразка на ім`я померлого, що стверджується листом від 22.12.2017р. № 02-36\\4361. Дану позицію підтверджено листом Вищого спеціалізованого суду України; зі розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.№ 24-754\\0\\4-13 у разі втрати,:; пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нрвого сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям не передбачено. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] склала заповіт відповідно до якого спадкоємцями її майна є [PERSON] та [PERSON] - позивачі по справі. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З листа Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 883/01-16 від 16.11.2023 року вбачається, що [PERSON] фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), площею 0,69 га, що розташований на території Замочківської сільської ради Львівського району Львівської області та належав [PERSON] , померлій [INFO] , так як нею не було подано в нотаріальну контору оригіналу правовстановлюючого документа нового взірця на вищезгаданий земельний пай та роз`яснено про необхідність звернення в судові органи для оформлення права на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак суд констатує, що позивачем не може бути пред`явлено сертифікат на земельну частку (пай) зразка, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», оскільки видача такого на ім`я [PERSON] після його смерті є неможливою через втрату ним цивільної правоздатності та дієздатності внаслідок смерті. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що право позивача на земельну частку (пай) в порядку спадкування законом після смерті батька підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved