Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-12 00:00:00

Як вказує в позовній заяві позивачка, вона перебуває в юридично зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 січня 2015 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, від якого сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивачка мотивує тим, що збереження сім`ї неможливе через несумісність характерів та різні поглядів на життя, шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2022 року. У судове засідання позивачка не з?явилася, проте надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засіданняповторно не з`явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, шляхом направлення поштового повідомлення на адресу реєстрації. У зв`язку з цим, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 січня 2015 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, відповідно до свідоцтва про шлюб виданного того ж дня, серії [NUMBER] та мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.ч.3,4 ст. 56 СК України. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, у даному випадку інтересам - позивача. Зі слів позивачки вбачається, що сторони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть з березня 2022 року, позивачка наполягає на розлученні, тому суд прийшов до висновку про розірвання даного шлюбу. Також відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст.294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу позивачка не бажає змінювати прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити - «[PERSON] ». На підставі наведеного, ст.104,105,112 СК України,

Outcome: approved