Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що позивач та [PERSON] перебувалиу зареєстрованому шлюбі з 03.06.1983 до 05.05.2022. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу сторони у справі придбали житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Право власності на вказаний будинок зареєстроване на ім?я відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України будинок належить до обсягу спільного сумісного майна подружжя. Шлюб між сторонами розірвано, однак, відповідач відмовляється розділити спільне сумісне майно подружжя в добровільному порядку. Спільне сумісне життя колишнього подружжя є неможливим, а тому розподіл майна є необхідним для інтересів позивача. Враховуючи викладене, позивач просить суд поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнати за позивачем [PERSON] право власності на частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд та визнати за відповідачем [PERSON] право власності на частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться по [ADDRESS] . Ухвалою судді\~Золотоніського міськрайонного\~суду Черкаської\~області від\~03.08.2023 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя залишено без руху. Запропоновано позивачу усунути зазначені в ухвалі недоліки у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Додатково пояснила, що наразі ій невідоме місце перебування відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з тим, що відповідач не з`явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] сторони 03.06.1983 уклали шлюб. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.05.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Згідно договору купівлі-продажу від 20.08.1986 [PERSON] придбав житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці розміром 1212 кв.м. На цій земельній ділянці розташований саманний, облицьований в 0,5 цеглини жилий будинок, розмір жилої площі якого 23,10 кв.м. До будинку примикають: сарай, уборна, огоржа, колодязь. Відповідно до висновку про вартість житлового будинку з надвірними спорудами, вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 20.09.2022 становить 88\~100 грн. Власником є [PERSON] . Згідно зі статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 03.06.1983. Згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.05.2022 (справа № 695/3825/21), укладений шлюб розірваний. За час\~шлюбу подружжям\~було придбано\~у спільну\~власність нерухоме\~майно,\~а саме\~будинок по\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської державної нотаріальної контори Сахно В.І. 20.08.1986 за реєстровим №3018. Власником будинку є [PERSON] . Даний будинок з надвірними спорудами відповідно до ст.\~60\~СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки позивача та відповідача є рівними, а тому розділяє спільний будинок з надвірними спорудами на дві рівні частини, визнавши за позивачем та відповідачем право власності на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами.

Outcome: approved