Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

07 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилалося на те, що 25 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № Z06.00403.003590986, відповідно до якого остання отримала грошові кошти в розмірі 119 999,00 грн. та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором. 02 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Акціонерне товариство «Ідея Банк» відступає фактору - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а фактор приймає вимоги в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта Акціонерного товариства «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 2.2. Договору факторингу, права вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього Договору та передається, в день укладання цього Договору. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги від 02 грудня 2020 року, TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № Z06.00403.003590986 від 25 січня 2018 року, заборгованість за яким становить 297 544,47 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 119 502,28 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 64 115,95 грн., заборгованості за комісіями в розмірі 113 926,24 грн. TOB «ФК «ЄАПБ» на виконання п. 5.3 Договору факторингу про відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача через відділення УКРПОШТИ ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено Повідомлення від 24 грудня 2020 року за вих. № 004399117 про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору № Z06.00403.003590986 від 25 січня 2018 року та включення персональних даних до бази персональних даних. Проте, вищевказане повідомлення залишилось зі сторони відповідача без реагування, заборгованість станом на час звернення з позовом до суду останнім не погашена. У зв`язку з чим зазначену суму, а також судові витрати в розмірі 4 463,17 грн. позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 09 червня 2022 року уточнені анкетні дані відповідача [PERSON] . . Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2022 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено, з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стягнуто заборгованість за кредитним договором № Z06.00403.003590986 від 25 січня 2018 року в розмірі 297 544,47 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 119 502,28 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 64 115,95 грн., заборгованості за комісіями в розмірі 113 926,24 грн., а також судові витрати в сумі 4 463,17 грн. 05 вересня 2022 року відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в обґрунтування якої позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність, з огляду на те, що позивачем не було надано первинних бухгалтерських документів та оригіналів письмових доказів, що долучені до позову, які б підтверджували факт отримання нею кредиту на вказану у договорі суму. Крім того зауважила, що по тексту кредитного договору різні процентні ставки, а тому неможливо встановити, з якого часу, в якому розмірі та за якою саме ставкою позивачем нараховувалися відсотки. Вважає, що заборгованість за кредитом (сума за основним боргом та відсотками) позивачем не доведена, оскільки розрахунок не містить періоду нарахування заборгованості за кредитом. В частині вимог по комісії також просила відмовити, оскільки такі послуги банком повинні за законом надаватися безкоштовно, а тому умови кредитного договору про сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними. В заяві просила поновити їй строк на подання цієї заяви та скасувати заочне рішення суду. Ухвалою суду від 21 жовтня 2022 року відповідачу [PERSON] поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення; заочне рішення суду від 09 червня 2022 року скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. У письмових поясненнях відповідач посилалася на обставини, викладені у заяві про перегляд заочного рішення, вимоги не визнала, просила в позові відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю. Ухвалою суду від 01 грудня 2022 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, звернувся до суду з заявою, згідно якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Маймор А.В. вимоги не визнала, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях, просила в позові відмовити з підстав недоведеності вимог. Зокрема зазначила, що відповідач [PERSON] не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів в розмірі, зазначеному у кредитному договорі. В той же час, позивачем під час розгляду справи не було надано первинних бухгалтерських документів та оригіналів письмових доказів, що долучені до позову, які б підтверджували факт отримання відповідачем кредиту на вказану у договорі суму. Крім того зауважила, що по тексту кредитного договору різні процентні ставки, а тому неможливо встановити, з якого часу, в якому розмірі та за якою саме ставкою позивачем нараховувалися відсотки. Представник вважає, що заборгованість за кредитом (сума за основним боргом та відсотками) позивачем не доведена, оскільки розрахунок не містить періоду нарахування заборгованості за кредитом. В частині вимог по комісії просила відмовити, оскільки такі послуги банком повинні за законом надаватися безкоштовно, а тому умови кредитного договору про сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, дійшов наступного висновку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 25 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] відповідно до Заяви-Анкети на отримання кредиту, Заяви № Z06.00403.003590986 про акцепт Публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладання договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, Паспорту споживчого кредиту, укладено Кредитний договір № Z06.00403.003590986 від 25 січня 2018 року, згідно умов якого ПАТ «Ідея Банк» надало, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника кредитні кошти у розмірі 119 999,00 грн. включаючи витрати на страховий платіж (уразі наявності), зі сплатою відсотків 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99 % річних, строком на 60 місяців (п. п. 1.1-1.4 Договору). Згідно п. 1.11 кредитного договору, за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у пункті 6 кредитного договору, а саме у Графіку щомісячних платежів. Згідно п. 4.1.1 зазначеного кредитного договору Банк зобов`язався видати кредитні кошти позичальнику на умовах, передбачених даним Договором, а позичальник відповідно до п. 2.1 зобов`язався повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Відповідно до п. 3.3.1 за невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, Банк має право нараховувати пеню, за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 0,15 % - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65 %- в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за цим договором, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі договору, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Разом з укладанням кредитного договору [PERSON] було власноруч підписано згоду - повідомлення фізичної особи\~клієнта Банку, Заяву-анкету, паспорт споживчого кредиту та ознайомлено з графіком щомісячних платежів за кредитним договором Відповідно до зазначеної Заяви-анкети відповідач підтвердив що усвідомлює та згоден з тим, що в разі несвоєчасного погашення кредиту (або його частини) дана інформація може бути доведена банком до відома третіх осіб. Згідно з п.1.2.2 Кредитного договору Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту, є остання дата списання коштів з позичкового рахунку позичальника в Банку для переказу на рахунок, вказаний в п. 1.14Договору, а саме, Банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні в рамках пакету послуг БПР Стартовий, що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до п. 6 Кредитного договору, повернення кредиту здійснюються відповідно до Графіку щомісячних платежів за кредитним договором, згідно з яким визначена сукупна вартість кредиту, значена реальна процентна ставка та плата за обслуговування кредитної заборгованості, з особистим підписом відповідача. З п. 5.5 Кредитного договору слідує, що сторони погодили строк позовної давності за цим Договором, в тому числі для стягнення неустойки (пені, штрафу), встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Встановлено, що Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачу [PERSON] кредит на суму 119 999,00 грн., що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту від 25 січня 2018 року на суму 109 588,13 грн. та ордером-розпорядженням № 2 про сплату страхового платежу від 25 січня 2018 року на суму 10 410,87 грн. Крім того, як зазначалося вище, представник відповідача не заперечував проти того, що відповідачем укладався договір та були отримані грошові кошти за договором. Судом встановлено, що 02 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Акціонерне товариство «Ідея Банк» відступає фактору - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а фактор приймає вимоги в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта Акціонерного товариства «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 2.2. Договору факторингу, права вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього Договору та передається, в день укладання цього Договору. Згідно з п. 13.3Договору факторингу про відступлення права вимоги, цей договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного виконання сторонами всіх їх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги від 02 грудня 2020 року, TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № Z06.00403.003590986 від 25 січня 2018 року, заборгованість за яким становить 297 544,47 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 119 502,28 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 64 115,95 грн., заборгованості за комісіями в розмірі 113 926,24 грн. Позивачем на виконання п. 5.3 Договору факторингу про відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено Повідомлення від 24 грудня 2020 року за вих. № 004399117 про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору № Z06.00403.003590986 від 25 січня 2018 року та включення персональних даних до бази персональних даних. Проте, вищевказане повідомлення залишилось зі сторони відповідача без реагування, заборгованість станом на час звернення з позовом до суду останньоюне погашена. Вирішуючи питання по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1\~статті 3 Цивільного кодексу України\~України). Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу, поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до правових норм, добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). У\~статті 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1\~ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 215 ЦК України\~встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Також, згідно з положеннями\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049, ч. 1 ст.\~1050 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено: 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.2.\~ Якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець\~має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Між тим,\~ст. 612 ЦК України\~визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За приписами пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша\~статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою\~статті 1077 ЦК\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина друга\~статті 516 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Як встановлено вище, згідно договору факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги від 02 грудня 2020 року, укладеного між АТ «Ідея Банк`та ТОВ «ФК «ЄАПБ», Витягу з реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги від 02 грудня 2020 року, АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги щодо відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Таким чином, до позивача ТОВ «ФК «ЄПАБ» перейшло право вимоги виконання зобов`язання відповідачем за кредитним договором № Z06.00403.003590986 від 25 січня 2018року, укладеним між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк». Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги від 02 грудня 2020 року, TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № Z06.00403.003590986 від 25 січня 2018 року, заборгованість за яким становить 297 544,47 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 119 502,28 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 64 115,95 грн., заборгованості за комісіями в розмірі 113 926,24 грн. Вказана сума заборгованості разом з її складовими повністю узгоджується з довідкою-розрахунком, проведеного АТ «Ідея Банк» на момент відступлення права вимоги позивачу. Суд, порівнюючи нарахування відсотків між Графіком щомісячних платежів (з яким відповідач ознайомилася під підпис та погодилася на такий розмір процентів) з довідкою-розрахунком та з Витягом з Реєстру боржників станом на 02.12.2020 року, дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір відсотків у сумі 64 115,95 грн. не перевищує суму нарахованих щомісячних відсотків згідно Графіку платежів, з якого вбачається, що за період з 02.03.2018 року по 02.12.2020 року (на момент відступлення права вимоги) розмір відсотків становить 68 482,06 грн. При цьому суд зауважує, що стороною відповідача, яка заперечує вимоги в цій частині, не було надано жодних доказів на спростування вимог, зокрема докази про часткове або повне погашення заборгованості по кредиту (квитанції, чеки, виписки, довідки тощо), на що вона, як позичальник має повне право на отримання певної інформації від кредитора по своїй кредитній лінії. Приймаючи до уваги, що первісним кредитором виконані всі зобов`язання за кредитним договором, а відповідачем [PERSON] не здійснювались належним чином встановлені кредитним договором щомісячні платежі, у зв`язку з чим виникла заборгованість в зазначеному вище розмірі, а тому суд вважає позовні вимоги ТОФ «ФК «ЄАПБ» в частині стягнення заборгованості по основному боргу та відсоткам обґрунтованими і доведеними. Посилання сторони відповідача на безпідставність в цій частині позовних вимог є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісіями, суд зазначає наступне. В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за комісіями в розмірі 113 926,24 грн. Згідно п. 1.11 Кредитного договору, за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо. В постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц висловлена правова позиція, а саме, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України, є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Тобто, пунктом 1.11 кредитного договору фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у пункті 6 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України "Про споживче кредитування"\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої\~статті 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд констатує, що положення пунктів 1.11 та 6 Кредитного договору № Z06.00403.003590986 від 25 січня 2018 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ "Ідея Банк", щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених Графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними. Відтак у цій частині позовні вимоги задоволення не підлягають. Крім того, в матеріалах справи міститься виконавчий напис № 203878 від 02 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 501031633 від 31 травня 2018 року, укладеного між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] в розмірі 229 129,31 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 132 947,31 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією 95 682,00 грн., а також 500,00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом. В той же час, суд зауважує, що спір у цій справі між сторонами виник щодо неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № Z06.00403.003590986 від 25 січня 2018 року, укладеним між [PERSON] і ПАТ «Ідея Банк», а тому зазначений вище виконавчий напис нотаріуса жодним чином не стосується даного предмету позову та не може бути засобами доказування під час розгляду даної справи. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № Z06.00403.003590986 від 25 січня 2018 року в розмірі 183 618,23 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 119 502,28 грн.; заборгованості за відсотками за період з 02.03.2018 року по 02.12.2020 року в розмірі 64 115,95 грн., а у задоволенні іншої частини позовних вимог належить відмовити. Інші доводи сторін суд не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують встановлені обставини та висновки суду. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, сплачених при подачі позовної заяви, пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 2 754,27 грн., який розрахований наступним чином (183 618,23 грн. (сума задоволена судом) : 297 544,47 грн. (заявлена сума) х 4 463,17 грн. (сума сплаченого судового збору). На підставі викладено та

Outcome: partial