Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.11.1995. Шлюб реєструвався відділом реєстрації актів громадянського стану Підгородненського міськвиконкому Дніпропетровського району Дніпропетровської області за актовим записом №151. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Позивач заначила, що сімейні стосунки з роками поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до їх припинення біля восьми місяців тому. На сьогодні між ними відсутнє взаєморозуміння та втрачені всі духовні зв`язки. Вважає, що сім`я розпалась остаточно та подальше збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить її інтересам. Просить шлюб з відповідачем розірвати. До початку судового засідання від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач до початку судового розгляду надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Факт реєстрації шлюбу між сторонами [PERSON] та [PERSON] , 18 листопада 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Підгородненського міськвиконкому Дніпропетровського району Дніпропетровської області за актовим записом №151, підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та відсутність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються встановленими в судовому засіданні обставинами. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, то у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 536,80 грн., та у відповідності до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача іншу частину витрат по сплаті судового збору в розмірі 536,80 грн.

Outcome: approved