Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-19 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з даним позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить: зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] та визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] та особистому спілкуванні: - перебування [PERSON] з сином [PERSON] без присутності матері - [PERSON] з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, з 18:00 год. кожної першої та третьої п`ятниці поточного місяця до 20:00 год кожної першої та третьої неділі поточного місяця; - два дні в тиждень (будні дні, крім вищевказаних днів), за узгодженням з матір`ю дитини, спілкування з дитиною, враховуючи перебування в дошкільному (освітньому закладі), без присутності матері за місцем проживання дитини, за місцем дитячих розваг та відпочинку, за місцем проживання (перебування) батька або на іншій узгодженій сторонами території; - щорічно зустрічатися та спілкуватися з сином не менше 4 (чотирьох) годин протягом дня в день народження дитини [PERSON] з урахуванням графіку навчання чи перебування в садочку дитини, без присутності матері, за місцем проживання дитини, за місцем дитячих розваг та відпочинку або на іншій узгодженій сторонами території; - щорічно зустрічатися та спілкуватися з сином протягом дня у день народження [PERSON] , у дні релігійних та офіційних свят (Успіння Пресвятої Богородиці, Новий рік, Різдво, Великдень, Трійця) за місцем проживання дитини, за місцем проживання (перебування батька), за місцем дитячих розваг та відпочинку або на іншій узгодженій сторонами території, без присутності матері; - спільний відпочинок [PERSON] з сином [PERSON] в літній період 15 днів поспіль щорічно, без присутності матері, з попереднім наданням відомостей матері [PERSON] про місце перебування [PERSON] з батьком; - вільне спілкування батька з сином за допомогою телефонного або іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування. В обґрунтування позову послалася на те, що сторони 13.08.2019 зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.02.2023 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син сторін проживає з відповідачкою. Після розірвання шлюбу, відповідач дозволяла бачитися позивачу із сином, однак через деякий час змінила своє місце проживання, переїхала жити до своїх батьків та заборонила йому спілкуватися із сином. Стверджує, що після заборони відповідачкою бачитися із сином, для захисту своїх прав на участь у його вихованні та безперешкодне особисте спілкування з ним, він змушений був звернутися до органу поліції та Служби у справах дітей із заявою про визначення днів побачень. Рішенням Виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 19.07.2023 №103, йому було дозволено зустрічатись із сином дві суботи на місяць по дві години і лише в присутності мами. Покликаючись на норми сімейного законодавства просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою від 13.10.2023 судом було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 11.12.2023 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , з участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору: Червоноградська міська рада Червоноградського району Львівської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради (ЄДРПОУ 04055920, пр. Шевченка,19, м. Червоноград) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 15.01.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засідання уточненні позовні вимоги підтримав, зазначив, що хоче більше часу проводити із сином, спілкуватися із ним та брати активну участь у його вихованні. З метою вільного спілкування із сином купив йому мобільний телефон. При цьому зазначив, що син охоче з ним спілкується та любить проводити з ним час. Представник позивача адвокат Мельник Л.І. уточнені позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених у позові. Відповідачка у судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнала частково, зазначила, що не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином, але заперечує щодо побачень батька з сином з п`ятниці по неділю, оскільки він ще маленький, йому лише три роки щоб залишатись ночувати з батьком. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, та подала витяг з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 23.01.2023 за №8 про доцільність зустрічей батька із сином у визначені дні. Заслухавши пояснення сторін, доводи представника позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. З позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 13.08.2019. Від подружнього життя у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 12.05.2020. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.02.2023 шлюб між сторонами розірвано. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] 07.05.2023, 16.06.2023, 18.06.2023, 01.07.2023, 15.07.2023 звертався із письмовими заявами до Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області щодо прийняття мір до колишньої дружини [PERSON] , яка забороняє бачитись з спільною дитиною [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 19.07.2023 № 103, дозволено батькові [PERSON] зустрічатись з сином [PERSON] , [INFO] раз на два тижні першу і третю суботу місяця з 11:00год до 14:00год в присутності матері [PERSON] . Також згідно рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 23.01.2024 № 8, батькові [PERSON] збільшено час зустрічей з сином [PERSON] , [INFO] раз на два тижні першу і третю суботу місяця з 10:00год до 16:00год. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України) Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (ст. 142 СК України). Відповідно до\~ст.\~150\~СК України\~батьки зобов`язані\~виховувати дитину\~в дусі\~поваги до\~прав та\~свобод інших\~людей,\~любові до\~своєї сім`ї\~та родини,\~свого народу,\~своєї Батьківщини. Батьки\~зобов`язані\~піклуватися про\~здоров`я\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток. Батьки\~зобов`язані\~забезпечити здобуття\~дитиною повної\~загальної середньої\~освіти,\~готувати її\~до самостійного\~життя. Батьки\~зобов`язані\~поважати дитину. Передача\~дитини на\~виховання іншим\~особам не\~звільняє батьків\~від обов`язку\~батьківського піклування\~щодо неї. Забороняються\~будь-які\~види експлуатації\~батьками своєї\~дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. \~Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками\~своїх прав\~та виконання\~обов`язків\~мають ґрунтуватися\~на повазі\~до прав\~дитини та\~її людської\~гідності. Батьківські\~права не\~можуть здійснюватися\~всупереч інтересам\~дитини. Відмова\~батьків від\~дитини є\~неправозгідною,\~суперечить моральним\~засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Відповідно до\~ч.\~ч.\~2,\~3\~ст.\~157\~СК України\~той із\~батьків,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~зобов`язаний\~брати участь\~у її\~вихованні і\~має право\~на особисте\~спілкування з\~нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~159\~СК України\~суд визначає\~способи участі\~одного з\~батьків у\~вихованні дитини\~(періодичні\~чи систематичні\~побачення,\~можливість спільного\~відпочинку,\~відвідування дитиною\~місця його\~проживання тощо),\~місце та\~час їхнього\~спілкування. В\~окремих випадках,\~якщо це\~викликано інтересами\~дитини,\~суд може\~обумовити побачення\~з дитиною\~присутністю іншої\~особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 569/18837/19 (провадження № 61-1728св22) вказано, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Судом встановлено, що відповідачка не погоджується з графіком, вказаним позивачем в позові, оскільки вважає його недоцільним та таким що буде негативно вливати на психологічний стан дитини. Вважає надання можливості позивачу в спілкуванні з дитиною виключно без її участі, недоцільність через вік дитини, особливості дитини. Заявила, що готова надавити можливість батьку спілкуватись з дитиною відповідно до порядку участі позивача у вихованні малолітнього сина, визначений органом опіки та піклування в її присутності. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Ні міжнародні, ні національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання, спілкування та виховання з дитиною. Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави вважати, що батько (мати), який проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а мати (батько) не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції про права дитини). Стаття 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 (провадження № 61-18994св19) Верховний Суд зазначив, що «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері». Суд враховує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає його інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати інтересам дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. На переконання суду стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів, у тому числі відомостей компетентних державних органів, які б давали підстави стверджувати про наявність негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток дитини, що дитина не бажає спілкуватися з батьком, а її психоемоційний стан не дозволяє їй зустрічатися з батьком без присутності матері. Мати, яка проживає з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не несе негативних наслідків для розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що дитина є абсолютно здоровою, її психоемоційний стан не потребує особливого догляду, дотримання певного розпорядку дня, відповідної дієти, медичних процедур за станом здоров`я, відтак вік дитини не може бути перешкодою в повноцінному спілкуванні батька з сином, який в силу закону зобов`язаний брати участь у вихованні дитини. Під час судового розгляду відповідачкою не спростовано наявність у позивача права на особисте спілкування з дитиною, передбачене положеннями ч. 2 ст. 157 СК України, не доведено неспроможність батька спілкуватися та доглядати за сином самостійно, що могло б перешкоджати його розвитку. Доводи відповідачки про необхідність проведення зустрічей батька у присутності матері через вік дитини, суд вважає необґрунтованими, оскільки такі вимоги обмежують права батька та права дитини на безперешкодне особисте спілкування, крім того, між сторонами на даний час існують конфліктні відносини, що може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та вважає, що визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідатиме інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини. Окрім того, суд зауважує, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж дане рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень позивача з дитиною. З врахуванням права та бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з своїм малолітнім сином, недосягнення між батьками згоди щодо порядку участі у вихованні дитини, а також те, що дитина досягла того віку, що може перебувати певні періоди без матері, а обстановка проживання батька з бабусею та дідусем для нього не є чужою, суд приходить до висновку, що за таких обставин та міркувань, наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідачки у користь позивача.

Outcome: approved