Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

У жовтні 2023 позивач [PERSON] , в особі представника - адвоката Любченко Н.Ю., звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08.09.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за № 42861, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість в сумі 10 119,13 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що виконавчий напис є незаконним та вчинений з грубим порушенням норм законодавства. Кредитний договір укладався 21.07.2014, тобто за 6 років до вчинення виконавчого напису, при цьому борг стягується з 11.08.2020 по 17.08.2020. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 02.11.2023 ухвалою суду задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № [NUMBER], відкритому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною за виконавчим написом № 42861 від 08.09.2020 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості. 03.11.2023 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, копії ухвали надіслані учасникам справи. В матеріалах справи містяться відомості про отримання позивачем, відповідачем та приватним виконавцем надісланих судом документів. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Будь-яких інших заяв/клопотань на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 21.07.2014 між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено договір з можливістю перенесення платежу № 1282/4276DCLRKPT. За умовами договору сума кредиту становить 9 930,13 грн., строк кредитування - 65 платіжних періодів, дата повернення кредиту - 04.01.2020. 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем видано виконавчий напис № 42861, яким стягнуто [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за кредитним договором № 1282/4276DCLRKPT від 21.07.2014. У виконавчому написі нотаріусом наведений період стягнення заборгованості з 11.08.2020 по 17.08.2020, сума заборгованості становить 9 619,13 грн., у тому числі: 8 929,13 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 690 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення виконавчого напису стягнуто 500 грн., загальна сума до стягнення становить 10 119,13 грн. Приватним виконавцем Малковою М.В. постановою від 01.12.2020 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за №42861 від 08.09.2020 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість в розмірі 10 119,13 грн., а постановою приватного виконавця від 26.09.2023 у вказаному виконавчому провадженні звернуто стягнення на доходи боржника. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з п. 1.1 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 Порядку передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється КМУ. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). Матеріали справи не містять розрахунку заборгованості по кредитному договору, а також виписки про рух коштів по рахунку станом на час видачі спірного виконавчого напису, що виключає можливість перевірити загальний розмір заборгованості та безспірність вказаних до стягнення сум, зокрема відсотків по кредиту, при цьому суд також враховує доводи позовної заяви щодо пропуску трьохрічного строку для стягнення заборгованості. Крім того, у пункті 83 постанови від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зробила наступний висновок: «Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинства. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог, з урахуванням засад законності, розумності і справедливості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. за подання позову та 536,80 грн. заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved