Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-20 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з таким позовом, в якому вказував, що згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2015 року (ухваленого у справі №473/1375/15-ц) з нього на користь [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ) на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Однак [INFO] у нього народився син [PERSON] . У листопаді 2023 року [PERSON] у зв`язку з отриманням поранення звільнився з лав Збройних Сил України, не працевлаштований та не отримує доходу, у зв`язку з пораненням потребує проходження щомісячного лікування та обстежень, має на утриманні двох дітей доньку [PERSON] та сина [PERSON] , а також матір [PERSON] , яка є особою з інвалідністю 2-ої групи, отримує мінімальну пенсію та потребує періодичного лікування. Вказуючи на те, що внаслідок зазначених обставин значно змінився його сімейний стан, погіршився його матеріальний стан та стан здоров`я, а тому [PERSON] просив зменшити розмір аліментів на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини його заробітку (доходу). В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свою вимогу тяжким матеріальним становищем, обумовленим необхідністю утримання двох малолітніх дітей, а також необхідністю матеріального утримання кожної дитини в однаковому розмірі. Представниця позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала суду заяву про відкладення розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважаючи їх безпідставними. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представниці позивача, оскільки сторони не заперечували проти розгляду справи без її участі, а позивач виявив бажання захищати свої права самостійно. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , відповідачки [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема суд встановив, що згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2015 року (ухваленого у справі №473/1375/15-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ) на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). [INFO] у позивача народився син [PERSON] . Також встановлено, що позивач проходив службу у складі Збройних Сил України, однак 15 червня 2023 року під час виконання бойового завдання отримав травму (у зв`язку з чим з 16 по 19 червня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні), крім цього має ряд захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби. Протягом червня вересня 2023 року позивач отримував щомісячне грошове забезпечення у розмірі понад 20\~000 грн. Також з матеріалів справи (а.с. 18-19) вбачається, що у липні та листопаді 2023 року [PERSON] здійснив два перекази по 10\~000 грн кожний на користь своєї матері [PERSON] , яка є особою з інвалідністю 2-ої групи, отримує пенсію по інвалідності, потребує стороннього догляду та періодичного лікування (а.с. 7-9). Інших доказів потреби [PERSON] у матеріальному утриманні саме від позивача, а також систематичності надання такого утримання [PERSON] матеріали справи не містять. Крім цього матеріалами справи підтверджено (а.с. 20-33), що протягом 2023 року [PERSON] щомісячно здійснював грошові перекази на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд виходить з наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч. 1 ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, інші обставини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.ч. 1, 2 ст.182 СК України). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, необхідність забезпечення матеріального утримання дітей в однаковому розмірі не є тією обставиною, з якою закон пов`язує зменшення розміру аліментів. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20, у якій також зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів. Водночас, наявність на утриманні позивача інших осіб, на користь яких за рішеннями судів стягуються аліменти на їх утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 та інших. Таким чином, підставами для зменшення розміру аліментів є саме значне погіршення матеріального становища або стану здоров`я платника аліментів, що передбачає доведення позивачем наявності відповідної динаміки в бік погіршення в порівнянні з періодом на час стягнення аліментів. Проте, на думку суду, достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять. Зокрема [PERSON] не надано жодних доказів його матеріального становища як на час стягнення з нього аліментів, так і на час подачі позову та вирішення спору (працевлаштування, наявності/відсутності заробітку, пенсії, грошового утримання, іншого доходу). Аналогічно позивачем не надано для порівняння доказів його стану здоров`я на час стягнення з нього аліментів. Водночас з матеріалів справи (а.с. 12-15) вбачається, що отримання позивачем бойової травми та набуття інших захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби, критично не вплинуло на його працездатність та можливість проходження військової служби. Разом з тим, як зазначено раніше, наявність на утриманні позивача інших осіб (за відсутності інших доказів погіршення його матеріального стану) не є самостійною та безумовною підставою для зменшення розмір аліментів. Згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового становища та стану здоров`я з метою зменшення розміру аліментів покладається саме на особу позивача. За встановлених обставин, у задоволенні вимог позивача слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. В силу вимог ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed