Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-25 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та ПСП «Шевченка» про скасування державної реєстрації речових прав та визнання договору недійсним, обґрунтовуючи позов тим, що 12 березня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі, за умовами якого відповідач передав позивачеві в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення на території Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області площею 6,7867 га, кадастровий номер 3520883200:02:000:0365. Договір оренди було укладено строком на 49 років. Також право оренди зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.03.2020 року. Вказує, що в квітні 2020 року позивач мав намір провести весняно-польові роботи на орендованій у відповідача земельній ділянці, проте коли він прибув до місця розташування земельної ділянки, виявив, що вона обробляється іншими, невідомими йому, особами, тому 21 квітня 2020 року позивач звернувся до державного реєстратора речових прав з метою одержання інформації про земельну ділянку та зареєстровані права. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізнався, що 20.03.2020 року державним реєстратором Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Манташян Р.А. було зареєстроване інше речове право оренди земельної ділянки кадастровий номер 3520883200:02:000:0365 на підставі договору оренди б/н від 20.03.2020 року, укладеного між відповідачем та Приватним сільськогосподарським підприємством «Шевченка».Також, цього ж дня, було зареєстроване припинення його права оренди на вказану земельну ділянку на підставі договору про розірвання договору оренди між ним та [PERSON] від 12.03.2020 року, але він заперечує факт підписання ним цього договору та вказує, тому звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2023 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2023 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Надєєвої О.О. про її участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 січня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства «Шевченка» адвоката Дмитрух Д.М. задоволено про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат Надєєва О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, до суду заяв, клопотань та відзику не подав. Представник відповідача ПСП «Шевченка» адвокат Дмитрух Д.М. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, та просив відмовити в задоволенні позову подавши відзив, який обґрунтований тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,7867 га з кадастровим номером 3520883200:02:000:0365, яказнаходиться на території Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. 20 березня 2020 року між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Шевченка» укладено договір оренди земельної ділянки, площею 6,7867 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3520883200:02:000:0365, яка розташована на території Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, та реєстрація права оренди проведена 20.03.2020 року державним реєстратором Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Манташяном Р.А. Вказує, що відповідно до п.23 Договору відповідач [PERSON] гарантував відповідачу ПСП «Шевченка», що на земельну ділянку не встановлено обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб. Крім того, встановивши, що на час державної реєстрації права оренди земельної ділянки за ПСП «Шевченка», таке право у [PERSON] вже було відсутнє, внаслідок розірвання договору оренди та його реєстрації державним реєстратором 20.03.2020 року. Таким чином, відповідач ПСП «Шевченка» укладаючи договір з відповідачем [PERSON] діяв відповідно до вимог чинного законодавства та не порушував прав третіх осіб. Крім того вказує, що доводи позивача, щодо не підписання ним Угоди про розірвання договору оренди землі від 20 березня 2020 року не відповідають дійсності. В матеріалах справи немає жодного доказу на спростування волевиявлення позивача на укладення цієї Угоди. Також [PERSON] не спростував належність йому підпису в оскаржуваній Угоді чи наявність інших обставин, що можуть бути підставою для скасування державної реєстрації права оренрди його довірителя та визнання недійсним договору оренди між [PERSON] та ПСП "Шевченка". На цій підставі просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі (а.с.82-84). Суд, дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову повністю, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може\~\~ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~\~Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 3520883200:02:000:0365, площею 6,7867 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Витязівської сільської ради Кропивницького (Бобринецького) району Кіровоградської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, від 19.09.2019 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.04.2020 року №207143834 (а.с.27-28). 12 березня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі, за умовами якого, відповідач передав позивачеві в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення на території Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, площею 6,7867 га, кадастровий номер 3520883200:02:000:0365 строком на 49 років (а.с.22). Державним реєстратором Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Пономарьовою Л.Б. рішенням від 18.03.2023 року, індексний номер: 51667873 зареєстровано право оренди земельної ділянки за [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18.03.2020 року №204526878 (а.с.23). 20 березня 2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено угоду про розірвання вказаного договору оренди земельної ділянки, та 20.03.2020 року зареєстровано державним реєстратором Рівненської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Манташяном Р.А. припинення речового права, індексний номер рішення:51715973 (а.с.24). Також, 20 березня 2020 року [PERSON] та Приватне сільськогосподарське підприємство «Шевченка» уклали інший договір оренди земельної ділянки, площею 6,7867 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3520883200:02:000:0365 (а.с.25). Відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 20.03.2020 року №204881668, реєстрація права оренди ПСП "Шевченка" земельної ділянки з кадастровим номером 3520883200:02:000:0365 проведена 20.03.2020 року державним реєстратором Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Манташяном Р.А., номер запису 36029304 (а.с.26). 05 квітня 2023 року між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Шевченка» укладено новий договір оренди земельної ділянки площею 6,7867 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3520883200:02:000:0365, яка ходиться на території Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області строком на 49 років (а.с.29-32) та 05.04.2023 року, державним реєстратором Виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області ФортинськоюТ.В. зареєстровано право оренди вказаної земельної ділянки з кадастровим номером 3520883200:02:000:0365, площею 6,7867 га, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис номер 50341445, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.10.2023 року за №350124486 (а.с.33-34). Стаття 3 ЦК України\~презюмує свободу договору, а також справедливість, добросовісність та розумність як загальні засади цивільного законодавства. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості( ч.1 ст.627 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої-п`ятої\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 статті 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно пункту 2 частини першої\~статті 208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою. Згідно ч.1 ст.210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і фізичною особою, юридичною особою (далі - землекористувач). Частиною першою\~статті 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини четвертої\~статті 124 ЗК України\~, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга\~статті 792 ЦК України). Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є\~Закон України «Про оренду землі». Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша\~статті 16 Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (частина перша\~статті 14 Закону України «Про оренду землі»). Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (частина п`ята\~статті 6 Закону України «Про оренду землі»). Статтями\~125,\~126 ЗК України\~передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~в редакції, чинній на час виникнення правовідносин між сторонами, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частинами другою-четвертою\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до\~статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або користування (постійне користування, оренду, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав. Під час проведення державної реєстрації права користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно із\~статтею 122 Земельного кодексу України\~передають земельні ділянки у власність або у користування. Державна реєстрація права власності на земельні ділянки державної чи комунальної власності проводиться з обов`язковим урахуванням пунктів 3 та 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності». Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Та виходячи з положень\~статті 638 ЦК України, статей\~125,\~126 ЗК України\~договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16. Судом встановлено, що 20 березня 2020 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у належній письмовій формі уклали угоду про розірвання договору оренди землі від 12.03.2020 року, і припинення речового права зареєстровано державним реєстратором Рівненської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Манташяном Р.А. 20.03.2020 року, індексний номер рішення:51715973, при цьому судом не встановлено порушень закону при укладенні цього договору та при державній реєстрації припинення речового права. Самі по собі доводи сторони позивача про те, що він не підписував цю угоду та не проявляв свого волевиявлення на її укладення не спростовують вказаних вище висновків суду та не підтверджуться будь-якими належними та допустимими доказами, суд також звертає увагу, що клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи підпису [PERSON] на угоді про розірвання договору стороною позивача не заявлялося. На час укладення договору оренди між [PERSON] та ПСП "Шевченка" від 05.04.2023 року та державної реєстрації права оренди вказаної вище земельної ділянки за ПСП «Шевченка», [PERSON] вже не мав права користування цією земельною ділянкою, а тому цей договір не порушує його прав та законних інтересів. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Аналогічна позиція викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18). Разом з тим, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів в розумінні процесуального закону, які б достовірно підтверджували обставини того, що у позивача було відсутнє волевиявлення на припинення договору оренди землі від 12 березня 2020 року. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин порушення відповідачами його прав користувача на земельну ділянку кадастровий номер 3520883200:02:000:0365, а тому позовні вимоги про скасування державної реєстрації припинення речового права на неї від 20.03.2020 року, зареєстрованого державним реєстратором Рівненської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Манташяном Р.А., індексний номер рішення:51715973, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 05.04.2023 року, укладеного між [PERSON] та ПСП "Шевченка" та скасування державної реєстрації права оренди ПСП "Шевченка" на вказану земельну ділянку від 05.04.2023 року, запис №50341445, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. За ч.ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2023 року заборонено відповідачам [PERSON] та Приватному сільськогосподарському підприємству «Шевченка», особисто чи через інших осіб на підставі правочину або іншим способом вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3520883200:02:000:0365, площею 6,7867 га, що розташована за адресою: Кіровоградська область Кропивницький (Бобринецький) район, територія Витязівської сільської ради. Оскільки судом ухвалюється рішення про повну відмову у задоволенні позовних вимог, в силу ч. 9 ст. 158 ЦПК України, підстав для збереження вжитих судом заходів забезпечення поданого позову не має, тому суд скасовує вказані в ухвалі від 16.10.2023 року заходи забезпечення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed