Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, без надання іншого приміщенняпосилаючись на те, що між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , 01 жовтня 2009 року було укладено шлюб, який згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29 жовтня 2021 року було розірвано. У сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23.11.2020 року в справі №686/24887/20 з відповідачу присуджено сплачувати аліменти на дитину у розмірі всіх видів доходів, але не менше ніж 50/ прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття. 19 серпня 2021 року між сторонами укладено договір про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на квартиру. Тобто, власницею квартири, в якій сторони спільно проживають являється дочка - [PERSON] . Позивач стверджує, що відповідач постійно зловживає алкогольними та наркотичними речовинами, поводиться агресивно, вчиняє протиправні дії, які загрожують життю та здоров`ю, тому позивач змушена постійно звертатись за допомогою в правоохоронні органи. Згідно характеристики виданої ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області відносно відповідача, він характеризується негативно за місцем проживання, відносно нього були скарги від сусідів та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду від 24.01.2022 р. та 26.08.2022р. [PERSON] , визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Відносно відповідача було застосовано терміновий заборонний припис щодо заборони на вхід та перебування в місці проживання потерпілої особи (тобто до квартири в якій всі спільно проживають) та спілкування з останньою. Донька постійно знаходиться в напруженому психоемоційному стані, боїться сама залишатись з відповідачем в квартирі, а в період загострення взагалі боїться його та позивач разом з нею тікають з дому, що унеможливлює її проживання в ній. Більшість часу донька проживає в матері позивача, її бабусі. Для дитини, на думку позивача, дуже стресова ситуація, їй соромно від сусідів та однолітків, вона живе в постійному стресі. Окрім того, на думку позивача така агресивна поведінка, коли відповідач не контролює себе, загрожує не тільки психоемоційному стану дитини, що негативно впливає на її розвиток, як особистості, а ще й загрожує життю та здоров`ю. Згідно консультативного висновку Хмельницького міського центру соціальних служб наша донька отримує психотравми в момент загострення алкогольної залежності у батька. Так, як періоди ремісії у батька рідко бувають, а стан загострення майже постійно, відповідач є некерованим, на думку позивача. Періоди ремісії відповідача не компенсують ті психотравми, які донька отримує під час загострення його некерованого стану. Також встановлено, що донька не сприймає тип батьківського стилю виховання, психологічну холодність, підвищений рівень напруженості. Свого батька [PERSON] сприймає, як неперендбачувану людину. Таким чином, на думку позивача, відповідач своїми протиправними діями порушує право на вільне користування приватною власністю тому просить суд усунути перешкоди [PERSON] [INFO] у користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] шляхом виселення із даної квартири [PERSON] [INFO] ,без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою суду від 04.10.2022 року відкрито провадження та справу призначено в загальному провадженні у підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.12.2022 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача та позивач у судове засідання з`явилися, позов підтримали та надали пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог посилаючись на те, що у відповідача відсутнє інше житло. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради підтримав позовні вимоги та обґрунтував суду неможливість проживання дитини разом із батьком, що порушує її законні права та інтереси. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29.10.2021 року, яке вступило у законну силу 21.12.2021 року між сторонами розірвано шлюб. Від шлюбу народилася [PERSON] [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницькому ХМРУЮ 15.10.2008 року. Даними довідки №419 від 26.09.2023 року УМК «Південно-західна» підтверджується, що остання проживає по [ADDRESS] з 01.05.2022 року разом з бабусею. Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23.11.2020 року встановлено обов`язок відповідача сплачувати на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. 15 серпня 2021 року між сторонами укладено договорів про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності. Згідно умов договору платник аліментів [PERSON] , з метою припинення обов`язку по сплаті аліментів передає на користь малолітньої доньки право власності на квартиру [ADDRESS] на [PERSON] [INFO] , яка належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке зареєстроване у реєстрі за №42731096. Згідно п.8 зазначеного договору обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дитини, які мають сплачуватися [PERSON] на користь дочки вважаються припиненими; В свою чергу, [PERSON] зобов`язується самостійно утримувати дочку, яка залишається проживати з матір`ю до досягнення нею повноліття. Умов стосовно проживання у зазначеній квартирі батька, не визначено. Згідно даних характеристики ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 16.08.2022 року гр.. [PERSON] , за час проживання характеризується негативно, участі у громадському житті не бере, надходили скарги від сусідів, веде антигромадський спосіб життя, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Постанови Хмельницького міськрайонного суду [PERSON] 24 січня 2022 року та 20.08.2022 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.173-2 КупАП за насильство в сім`ї відносно дружини [PERSON] . Крім цього, 20.08.2022 року відносно відповідача заступником начальника СПДН ВП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області 20.02.2022 року та 20.08.2022 року було винесено заборонні приписи відносно [PERSON] строком шість діб за вчинене насильство у сім`ї. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вимогами ст. 383 ч. 1 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Правовою нормою ч. 1 ст. 116 ЖК України закріплено, що членів сім`ї власника квартири може бути виселено у разі якщо вони систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Зважаючи на вище викладене, беручи до уваги, що відповідач систематично порушує правила співжиття, робить неможливим для проживання дочки з ним в одній квартирі, а також заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, крім цього, укладення договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на квартиру позбавляє останнього його права на користування займаним приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , а тому суд приходить до висновку, що вимогипро усунення перешкоди позивачу у користуванні житловим приміщенням, а саме зазначеною вище квартирою шляхом виселення із даної квартири [PERSON] , без надання іншого житла є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вимогами ч.1 ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved