Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та визнання права власності на частину майна. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в період з 9 червня 2016 року по 20 квітня 2022 року проживала з [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Під час сумісного проживання мешкали у одній квартирі, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, піклувались один про одного, проводили разом дозвілля, а також мали взаємні права та обов`язки, які притаманні чоловіку і дружині. У період\~проживання однією\~сім`єю\~за рахунок\~спільних коштів\~21.09.2017\~року придбали\~двокімнатну квартиру\~за адресою\~ [ADDRESS] \~вартістю 48\~210,00\~гри.,\~автомобіль Mitsubishi\~Pajero\~Sport\~2003\~року випуску,\~заводський номер\~ [NUMBER] вартістю 237 000,00 грн. та гараж № [NUMBER] в Гаражно-будівельному кооперативі «Ветеран» за адресою м. Кривий Ріг, вул. Ветеранів Праці, 20, вартістю 20 000,00 грн. на загальну суму 285 230,00 грн. [INFO] [PERSON] передчасно та раптово помер в лікарні внаслідок онкологічного захворювання, яке було виявлене лише після смерті. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є його син [PERSON] , який мешкає мешкає з 2018 у Німеччині. У липні 2022 року ним подано заяву про відкриття спадкової справи та вступ у спадкові права до приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу Перекопської І.С. за адресою вул. Соборності, 57. З червня 2016 року позивач з [PERSON] спільно проживали у орендованій квартирі за адресою [ADDRESS] , а з моменту придбання за спільні кошти квартирки за адресою [ADDRESS] , стали проживати в ній, що підтверджується актом про фактичне проживання позивачки [PERSON] , за цією адресою без реєстрації з 21.09.2017 р. по даний час, який засвідчили сусіди, мешканці будинку [ADDRESS] праці. [PERSON] працював у КП «Швидкісний трамвай» механіком, а [PERSON] працювала до грудня 2016 року у ФОП [PERSON] бухгалтером, з того часу надає бухгалтерські послуги за цивільно-правовими договорами. Після придбання вищевказаної квартири у вересні 2017 року з померлим спільними коштами та зусиллями зробили у ній ремонт, мали спільні витрати, спільний сімейний бюджет, спільне харчування, купували майно для спільного користування (побутові, кухонні та інші прилади), сплачували комунальні платежі за квартиру. Також для сімейних потреб було придбано у липні 2018 року автомобіль та гараж. У березні 2019 року чоловіком [PERSON] було подано декларацію №0001- 082T-8MOO про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, в п.1.12 якої ним зазначено [PERSON] та її контактний номер телефону як довірену особу пацієнта, для повідомлення у разі настання з ним екстреного випадку. Коли чоловік помер, його похованням займалася позивачка, та відповідно несла всі пов`язані з цим витрати. Нею отримано свідоцтво про смерть та лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] . У [PERSON] наявні оригінали всіх правовстановлюючих документів на квартиру, автомобіль, гараж, собаку, в тому числі розписка продавця квартири [PERSON] від 21.09.2017 року, в якій зазначено що вона отримала від [PERSON] кошти в якості оплати по договору купівлі-продажу за квартиру [ADDRESS] , і що дані кошти передані у її присутності і стоїть її підпис. У зв`язку із вищевказаним, позивач просить суд встановити факт сумісного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 09.06.2016 року до [INFO] [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Визнати спільною сумісною власністю подружжя та визнати права власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на 1/2 частину двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , автомобіль Mitsubishi Pajero Sport, 2003 року випуску заводський номер заводський номер [NUMBER] та гараж № [NUMBER] в Гаражно-будівельному кооперативі «Ветеран» за адресою м. Кривий Ріг, вул. Ветеранів Праці, 20. Відповідно до відзиву на позовну заяву відповідачі зазначають, що [INFO] помер батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина та відповідач [PERSON] прийняв спадщину, оскільки є неповнолітнім. Іншим спадкоємцем є відповідач неповнолітній [PERSON] , який є рідним сином померлого. Крім того, заяву про прийняття спадщини подав позивач, яка на момент смерті з батьком у шлюбі не перебувала. Спадкодавець за життя був власником квартири за адресою: [ADDRESS] ; автомобіля Mitsubishi Pajero Sport, VIN - [NUMBER] ; гаражу № [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі "Ветеран" за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Ветеранів Праці, 20, Криворізький район, Дніпропетровська область. Відповідач [PERSON] , після встановленого шестимісячного строку, звернувся через законного представника до приватного нотаріусу Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської І.С. для оформлення спадщини після померлого, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що існує спір про право між спадкоємцями. Відповідач заперечує проти викладених у позовній заяві обставин та проти заявлених вимог з наступних підстав. Позивач не надав необхідних належних та допустимих доказів: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. З долученої до позовної заяви копії паспорта позивача вбачається, що остання зареєстрована за іншою адресою, ніж спадкодавець. Шлюб вони не укладали, спільних дітей немає. Відомості, що містяться в медичній декларації померлого не є належним доказом проживання разом саме в період з 09.06.2016 року до 20.04.2022 року та в розумінні ст. 77 ЦПК України не містять інформацію щодо предмета доказування, а саме факту спільного проживання. Медична декларації укладена 28.03.2019 року, тоді як факт спільного проживання з померлим позивач просить встановити з 09.06.2016 року. Все спадкове майно також було придбано до 2019 року. Позивач зазначає, що спільно проживала з 09.06.2016 р., а у долученому акті зазначена дата зовсім інша 21 вересня 2017 року, тобто з дня придбання квартири. З долучених фотографій не вбачається дата їх створення. Також в матеріалах справи відсутні належні докази, якими є фіскальні чеки, договори купівлі-продажу та інші письмові докази, спільного придбання позивачем та померлим спірного майна на користь сім`ї та витрачання коштів на спільні цілі. Посилання в позовній заяві на те, що спірну квартиру, гараж та автомобіль було ними придбано спільно та за власні кошти, відповідач вважає необґрунтованими, оскільки долучені договори купівлі-продажу укладено лише з померлим, а фіскальні чеки чи платіжні доручення (квитанції), депозитні договори, відомості про заробітки (дохід) тощо, які б підтвердили, що за придбання цього майна (квартира, гараж та автомобіль) позивач та померлий сплатили спільно кошти матеріали справи не містять. На підтвердження її трудової чи грошової участі не надано. Крім того, у п. 7.3. договору купівлі-продажу гаражу від 09 липня 2018 року померлий стверджував, що на момент купівлі вищенаведеного гаражу у шлюбі не перебуває і ні з ким не проживаю однією сім`єю без укладення шлюбу, особи які могли б поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти чи їх частку, які є особистою приватною власністю, що витрачаються на купівлю вказаного нерухомого майна, як на спільне сумісне майно, у тому числі відповідно до статей СК України, відсутні, про що подана відповідна заява нотаріусу. Те ж саме стосується і квартири, ані слів про позивача чи про відносини. В матеріалах справи наявна лише копія трудової книжки, проте, відомості працевлаштування не підтверджують обставин щодо доходу позивача. Більше того, з трудової книжки вбачається, що позивач звільнилась ще у грудні 2016 року, тобто до придбання вказаного спірного майна. Сам факт спільного проживання сторін у справі не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін. Враховуючи викладене, відповідачі вважають, що позивачка не надала належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження спільного проживання з померлим, ведення ними спільного бюджету, господарства та побуту, спільної праці, а тому позивач дійшов неправильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю, об`єднання спільною працею, спільним побутом, спільним бюджетом, веденням спільного господарства та задоволення позовних вимог про визнання спірного майна, як такого, що набуте внаслідок спільної праці, спільного бюджету та спільного господарства, оскільки позивачем не доведено, що між нею та померлим виникли відносини, притаманні подружжю, а спірне майно придбано за спільні кошти та спільними зусиллями. Задоволення позову суттєво порушує права відповідача та його законні інтереси, як спадкоємця, тому в позовних вимогах просить відмовити. В судовому засіданні позивач та його представник просили позов задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та встановлених в судовому засіданні. Представник відповідачів заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити у повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що із померлим [PERSON] працювали разом, [PERSON] знає з того часу як [PERSON] почав з нею зустрічатися, приблизно з 2016 року, часто їздили до них в гості в квартиру на [PERSON] , потім ту квартиру продали і купили на Соцмісто. Ми дружили, їздили з ними на море, разом відпочивали, часто їздили один до одного в гості, спільно відзначали свята. Весь цей час вони жили разом. Померлий їй робив пропозицію офіційно зареєструвати шлюб, але вона відмовилася, сказавши «навіщо спішити». Проживаючи разом вони спільно купили квартиру, меблі і т.д., також декілька років тому купили автомобіль «Джип», марки не знає, а також гараж неподалік від квартири. Позивач та померла проживали разом з 2016 року по день його смерті. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з позивачкою куми, знає її зі шкільних часів. [PERSON] приблизно в 2016 році розповідала, що познайомилася з чоловіком та почала проживати з ним разом. Я з чоловіком часто їздила до них в гості на стару та нову квартиру, зустрічалися на дачі, разом відзначали дні народження, свята, Новий Рік і т.д. [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 2016 року по день його смерті як сім`я, купували речі, меблі, клеїли шпалери, вели спільний побут. Спочатку вони жили в однокімнатній квартирі, потім разом купили двокімнатну квартиру, машину позашляховик, за гараж не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з [PERSON] знайомий з 2005 року, а добре почали спілкуватися з 2010 року, разом працювали на одному підприємстві багато років. З [PERSON] познайомився у 2016 році, при знайомстві [PERSON] представив її як жінку. Проживали вони разом, разом купили квартиру, їздили на море. Коли [PERSON] у 2019 році попав у лікарню відповідачка піклувалася за ним. Жодного разу не бачив щоб померлий спілкувався з дітьми, а сам говорив, що він майже з ними не спілкується, завжди був разом з [PERSON] . [PERSON] працювала бухгалтером, де саме не знає. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , автомобіля Mitsubishi Pajero Sport, 2003 року випуску, заводський номер [NUMBER] та гаражу № [NUMBER] в Гаражно-будівельному кооперативі «Ветеран» за адресою м. Кривий Ріг, вул. Ветеранів Праці, 20 (12, 13-14, 17, 21, 22). До приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської І. із заявою про прийняття спадщини звернулися діти померлого [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діє його законний представник [PERSON] , які є відповідачами по справі та позивач [PERSON] , яка проживала із померлим як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу (67-102). Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що існує спір про право між спадкоємцями. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Таким чином, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Статтею 315 ЦПК України передбачено встановлення судом факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, якщо від цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц від 09 листопада 2020 року М757/8786/15-ц. Під час розгляду справи встановлено, що з 09.06.2016 року до 20.04.2022 року позивач [PERSON] та померлий [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та бюджет, вели спільне господарство, виконували взаємні права та обов`язки. Ці обставини підтверджені свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які, допитані у судовому засіданні кожен окремо, пояснили, що сторони у справі з 2016 року проживали однією сім`єю, проте подружні стосунки не реєстрували. Обидва працювали, мали єдиний бюджет, розподіл якого здійснювали спільно. Їхні рішення про придбання майна були спільними, спірну квартиру, автомобіль та гараж позивач та померлий купили разом і в подальшому ремонт, меблі і т.д. робили за спільні кошти. Так, за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах ними 21.09.2017 року на ім`я [PERSON] була придбана двокімнатна квартира [ADDRESS] , що підтверджено нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири, зареєстрованим в реєстрі за №1735 (а.с.13-14), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12). Грошові кошти за квартиру були передані в присутності [PERSON] , що підтверджується розпискою про передачу грошових кошті продавцю за покупку квартири (а.с. 16). Відповідно до Акту проживання від 28.12.2022 року, [PERSON] з 21.09.2017 року проживає без реєстрації в квартирі за адресою [ADDRESS] , який підписано мешканцями будинку [ADDRESS] праці та засвідчений ТОВ «Сітісервіс-КР» (а.с. 11). Крім того, в липні 2018 року було придбано автомобіль Mitsubishi Pajero Sport, 2003 року випуску, заводський номер [NUMBER] , власником якого зазначений [PERSON] (а.с. 17). Також, 09.07.2018 року було придбано гараж № [NUMBER] в Гаражно-будівельному кооперативі «Ветеран» за адресою м. Кривий Ріг, вул. Ветеранів Праці, 20, що підтверджено нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири, зареєстрованим в реєстрі за №1645 (а.с. 20-21), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно на ім`я [PERSON] (а.с.22). Оригінали правовстановлюючі документи на вищевказане майно, свідоцтво про смерть та лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] , чеки про оплату комунальних платежів за квартиру, чеки про покупку холодильника, пральної машини та іншого, знаходиться у позивача [PERSON] . Крім того,\~відповідно декларації\~№0001-082Т-8МОО\~ про вибір\~лікаря,\~який надає\~первинну медичну\~допомогу від\~28.03.2019\~року на\~ім`я [PERSON] ,\~а саме\~в п.\~1.12 якої останнім\~зазначено [PERSON] та\~її контактний\~номер телефону\~як довірену\~особу пацієнта,\~для повідомлення\~ у разі настання з ним екстреного випадку. Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] не перебували у шлюбних відносинах із іншими особами. Як зазначено вище, стаття 74 СК України\~презумує право спільної сумісної власності на\~майно, набуте жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, за час спільного проживання. Тож спірна квартира, автомобіль та гараж є об`єктом права спільної сумісної власності позивача [PERSON] та померлого [PERSON] .. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 81 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України закріплено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, заслухавши пояснення сторін та свідків, кожного окремо та в їх сукупності, суд доходить до висновку, що відповідачами в судовому засідання не спростовано та не підтверджено жодним доказом факт сумісного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , а також придбання ними спірного майна, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. При цьому, судовий збір з відповідачів не стягується, оскільки у позовній заяві позивач просить суд судовий збір покласти на нього. На підставі викладеного,

Outcome: approved