Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що з 21.01.2000 по 28.05.2021 вона проживала разом з [PERSON] у її квартирі за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Разом вони утримували житло, ремонтували його, здійснювали покупки, купували побутові предмети для спільного користування, спільно заробляли та витрачали кошти. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилось майно, а саме: будинок у с. Єгорівка Одеського району та земельний пай, розташований на території Дачненської територіальної громади Одеського району Одеської області. Указує, що інших спадкоємців немає. Вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте, нотаріус рекомендував їй звернутися до суду. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини після смерті [PERSON] . На підставі наведеного просила встановити факт її спільного проживання однією сім`єю разом з [PERSON] , починаючи з 01.01.2004, тобто з дати набрання чинності Сімейним Кодексом України, і до дня його смерті, тобто до [INFO] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2023 відкрито провадження за вказаною заявою, визначено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2023 в порядку ч. 2 ст. 294 ЦПК України витребувано у приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманської Л. М. належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Патраманська Л. М. подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Заслухавши пояснення заявника та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 28.05.2021, актовий запис № 7486. Померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.02.2020 на праві спільної часткової власності належала 1/3 частка земельної ділянки, масив № [NUMBER] ; ділянка № [NUMBER] , площею 8,33593 га, що розташована за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Єгорівська сільська рада, кадастровий номер: 5123981400:01:001:0080. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 грудня 2013 року визнано за [PERSON] право сумісної приватної власності на майно в розмірі 1/3 частини без виділення долей в натурі на майно житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з веранди площею 8,3 м.кв., жилої кімнати 18,10 м. кв., жилої кімнати - 21,8 м. кв., кухні - 9,3 м. кв., коридор - 5 м.кв., загальна площа будинку 62,50 м. кв., житлова - 39,90 м. кв., господарчі споруди: веранда - «а», літня кухня - «Б», погріб - «Г», огорожа № 1,2 ворота № 3. Листом від 29.11.2021 № 708/02-14 приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Патраманською Л. М. повідомлено [PERSON] про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем та для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Зі змісту заяви слідує, що заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, від якого залежить виникнення у неї права на спадкування після смерті [PERSON] . Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі ст. 1264 ЦПК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 521/21655/19 (провадження № 61-5847св21). Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. З показань свідка [PERSON] , яка є сусідкою заявника слідує, що [PERSON] вона знає з 1984 року. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 2000 року у [PERSON] до самої смерті [PERSON] . Крім того зазначила, що [PERSON] та [PERSON] працювали, вели спільне господарство, придбавали разом речі та побутову техніку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] вона знає з 1987 року, вона є її сусідкою. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 2000 року, вели господарство. Кожного дня свідок бачила [PERSON] та [PERSON] у дворі будинку. [PERSON] працював на заводі, а [PERSON] займалась домогосподарством. Крім того зазначила, що [PERSON] помер вдома, але хто займався його похованням їй невідомо, оскільки вона перебувала за кордоном. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її сусідкою, остання та [PERSON] проживали разом більше двадцяти років. Сварок між ними за час їх проживання вона ніколи не чула. [PERSON] добре ставився до дітей. Також зазначила, що похованням [PERSON] займалася [PERSON] . Разом з тим, як указано у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, показання свідків не можуть бути єдиною підставою. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, зокрема: від 31 січня 2024 року у справі № 307/2789/21, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16, провадження № 61-11607св18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16, провадження № 61-44641св18, від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, провадження № 61-5296св19, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16, провадження № 61-42601св18, від 18 жовтня 2023 року в справі № 201/11673/20, провадження № 61-10383св23. При цьому знаходження на зберіганні у заявника особистих документів [PERSON] , зокрема технічного паспорту на будинок, свідоцтва про право на спадщину за законом самі по собі не можуть свідчити про те, що між особами склались та мали місце, протягом вказаного періоду, усталені відносини, які притаманні подружжю. Належних, допустимих, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження факту проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] у період з 01.01.2004 до 28.05.2021, ведення в зазначений період спільного господарства, наявність спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна, тощо суду не надано. При цьому акт, складений [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та адресований заявнику, про те, що остання та померлий [PERSON] проживали з 2000 року у цивільному шлюбі, не є належним доказом на підтвердження спільного проживання у розумінні чинного законодавства, а показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Будь-яких інших доказів, з яких можна було б встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, заявником не надано та матеріали справи таких не містять. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати, понесені заявником, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed